ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 23, פרוטוקול מספר 80, 2020-10-26 11:40

חיים כץ: בוקר טוב, שבוע טוב.

חיים כץ: יום שני בשבוע, 26 באוקטובר 2020, ח' בחשון התשפ"א.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא:

חיים כץ: הצעת תקנות שירות אזרחי (עקרונות השירות הלאומי וההתנדבות הקהילתית), התש"ף-2020.

חיים כץ: מי מציג?

נעה בן שבת: הרשות לשירות אזרחי.

חיים כץ: הרשות לשירות אזרחי, בבקשה.

יואב ארבל: צהרים טובים.

יואב ארבל: יואב ארבל, היועץ המשפטי של הרשות.

חיים כץ: למה היועץ המשפטי צריך להציג את זה?

חיים כץ: היועצים המשפטיים מנהלים את המדינה?

ראובן פינסקי: אני בשמחה אציג.

חיים כץ: אז תציג.

חיים כץ: הייעוץ המשפטי לא צריך להציג.

אופיר סופר: עד שיש יועץ משפטי אחד שעושה מה שהבוס אומר.

חיים כץ: אבל היועצים המשפטיים מנהלים את המדינה.

חיים כץ: כל דבר היועצים המשפטיים.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: בבקשה.

ראובן פינסקי: תודה רבה.

ראובן פינסקי: ראובן פינסקי, מנכ"ל רשות השירות האזרחי.

ראובן פינסקי: כששאלתי קודם על סדרי הדיון אמרו לי שהיועץ המשפטי בדרך כלל מציג.

חיים כץ: לא, היועץ המשפטי לא מציג כלום.

חיים כץ: רק אם אתה עושה פאולים הוא צריך לתקן לך את הפאולים, שחלילה לא תעשה פאול.

ראובן פינסקי: תודה, אדוני, על הדיון המהיר מאז שהגשנו את ההצעה לתקנות.

ראובן פינסקי: התקנות עוסקות בעקרונות השירות הלאומי וההתנדבות, שנוגעים בכמה דברים.

ראובן פינסקי: הדבר הראשון, זה בעצם מיועד לאפשר ליהדות התפוצות להתנדב לשירות לאומי גם לפני שהם עשו עלייה.

ראובן פינסקי: על פי החוק היום, רק אזרח ישראלי יכול לעשות שירות לאומי, והמטרה פה, אחד מהיעדים שלנו בשירות הלאומי, כמובן יחד עם היעדים של המדינה, עידוד עלייה וחיזוק הקשר עם יהדות התפוצות, אנחנו מוצאים בזה דבר משמעותי וחשוב.

ראובן פינסקי: אז לתת בעצם היתר למי שאו עומד בחוק השבות, או משתתף בתוכניות זהות, מסע ואחרים.

חיים כץ: לתת היתר למה?

חיים כץ: לתת היתר לפעילות?

ראובן פינסקי: לעשות שירות לאומי.

ראובן פינסקי: שייחשב שירות לאומי.

ראובן פינסקי: הם יקבלו תעודה שהם עשו שירות לאומי, והכללים של שירות לאומי יחולו עליהם.

ראובן פינסקי: אנחנו רואים בזה פוטנציאל מאוד גדול לחיבור עם יהדות התפוצות.

אופיר סופר: למה צריך או/או?

אופיר סופר: למה או חוק השבות או זה?

ראובן פינסקי: כי יש כאלה שמשתתפים בתוכניות מסע - - -

אלעזר שטרן: שהם לא מוכרים על פי ההלכה.

ראובן פינסקי: שהם לא מוכרים באופן מלא על פי זה.

חיים כץ: לא מוכרים על פי זה.

חיים כץ: מה זה זה?

חיים כץ: אם אתה מדבר, שנבין.

ראובן פינסקי: תעזרו לי פה עם חוק השבות - - -

אלעזר שטרן: אני יכול לעזור לך בזה.

יואב ארבל: אתם רוצים תשובות, אני אשמח לענות.

חיים כץ: הוא המנכ"ל, לא יודע, אני מבין.

יואב ארבל: הוא יודע.

יואב ארבל: הוא יודע.

חיים כץ: הוא לא יודע אבל הוא צריך להיעזר בך.

קריאה: לא מכיר את פרטי חוק השבות.

חיים כץ: חבל, אדוני המנכ"ל, שאתה לא מכיר את החומר כשאתה בא לוועדה ואתה צריך להיעזר שיסבירו.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: בבקשה.

יואב ארבל: בכמה מילים לגבי האופציה הזאת שאנחנו רוצים לפתוח פה בתקנות.

יואב ארבל: אנחנו רוצים לאפשר מצד אחד למי שעומד בתנאי חוק השבות, אבל מכיוון שהפרוצדורה שם היא מורכבת – בדיקה של משרד הפנים וכו' – אפשרנו גם את האופציה דרך מי שהוכר על ידי תוכנית מסע.

יואב ארבל: בתוכנית מסע, רק שתדעו, הכללים הם אותו דבר, זאת אומרת מיהו יהודי שם זה אותו דבר, רק דרך ההוכחה היא קצת שונה, הרבה יותר מקלה בתצהירים.

אופיר סופר: לחסוך בירוקרטיה, אתה אומר.

חיים כץ: תן לי פירוט מלא מא' עד ת' לאחד שלא מבין כלום בנושא, מה הבעיה פה.

יואב ארבל: אני אומר, אין שום בעיה.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: יש בעיה.

חיים כץ: אם אני לא מבין, יש בעיה.

חיים כץ: תתחיל מהתחלה.

משה אבוטבול: אנחנו פה בגלל שיש בעיה.

יואב ארבל: אנחנו רוצים לפתוח פה אופציה לשירות לאומי לצעירים ולצעירות.

יואב ארבל: הכלל אומר שמי שעושה שירות לאומי זה רק אזרחים ותושבי קבע.

יואב ארבל: זה הכלל היום בחוק.

יואב ארבל: יש אופציה בחוק לשר להתקין תקנות, להוסיף אוכלוסיות נוספות.

חיים כץ: שהם לא מוגדרים בהלכה כיהודים?

יואב ארבל: אוכלוסיות נוספות, זאת ההגדרה של החוק.

חיים כץ: שלא מוגדרים בהלכה כיהודים?

ראובן פינסקי: שהם לא אזרחים או תושבי קבע.

קריאה: לא אזרחי ישראל.

חיים כץ: אתה רצית שהוא ידבר, אל תפריע לו.

יואב ארבל: השר רשאי בתקנות, בסעיף 3 לחוק, להוסיף אוכלוסיות נוספות שאינם אזרחים או תושבי קבע, שגם הם יוכלו לבוא לשירות הלאומי.

חיים כץ: אפילו אריתריאים.

יואב ארבל: אין שם הגבלה.

יואב ארבל: הוא יכול להוסיף אוכלוסיות, לא כתוב מי.

חיים כץ: הוא צריך אישור של מי?

טלי פלוסקוב: שלנו.

טלי פלוסקוב: בגלל זה אנחנו פה.

יואב ארבל: הוא צריך לעשות תקנות באישור הוועדה פה, בשביל זה אנחנו פה היום.

יואב ארבל: המסלול שאנחנו רוצים להביא לוועדה בסעיף פה בתקנות הוא מסלול שמדבר על בני ובנות חו"ל – חבר'ה שגרים בחו"ל – אבל הם יהודים לפי חוק השבות, זה באופן כללי העיקרון, שמי שהוא זכאי עלייה יכול לבוא לעשות פה שירות לאומי, כשהמטרה היא גם לעודד עלייה כמובן.

טלי פלוסקוב: אריתריאים לא בפנים.

יואב ארבל: אבל, כרטיס הכניסה, מכיוון שרוצים לחסוך בבירוקרטיה, אם אנחנו נבקש מכל אחד לעבור את האישור של משרד הפנים, הדבר יכול לקחת זמן ולפעמים הראיות שהם דורשים הן ראיות יותר חמורות.

יואב ארבל: לכן, אנחנו יודעים שיש תוכנית שנקראת תוכנית מסע, להם יש הסדר מול משרד הפנים שאותם חבר'ה, ההוכחה שהם עומדים בתנאי חוק השבות היא יותר קלה שם, נעזרים בתצהירים, נעזרים בדברים שמשרד הפנים לא מקבל אותם.

חיים כץ: ולמה לא מקבל אותם?

יואב ארבל: כי הוא דורש יותר.

חיים כץ: כמו למשל?

יואב ארבל: לא מכיר את הפרוצדורה לעומקה של משרד הפנים, אני לא יכול לייצג אותה.

חיים כץ: אוי, יועץ משפטי.

חיים כץ: כמו למשל?

חיים כץ: שים את הבעיה על השולחן.

יואב ארבל: אני אומר בכנות, אני לא מכיר את הפרוצדורה.

חיים כץ: שים את דעתך.

יואב ארבל: דעתי, שאפשר לאפשר.

יואב ארבל: מכיוון שהמדינה הכירה - - -

חיים כץ: לא.

חיים כץ: למה משרד הפנים מתנגד לדעתך?

יואב ארבל: אני לא יודע אם הוא מתנגד.

ראובן פינסקי: אני יכול?

חיים כץ: לא.

יואב ארבל: אני לא מכיר התנגדות של משרד הפנים.

יואב ארבל: אני רק אומר, אנחנו חשבנו לייצר פה עוד מסלול אפשרי שכבר קיים היום, שהמדינה הכירה בו, כדי לאפשר לחבר'ה האלה לבוא לפה.

אופיר סופר: אבל תסביר את ההיגיון.

אופיר סופר: זה מחבר את האנשים לארץ, מעודד עלייה, מעודד קליטה.

חיים כץ: כן, אבל מה שהוא אומר, שמשרד הפנים לא רוצה לעודד עלייה של לא יהודים.

חיים כץ: זה מה שהוא אומר.

טלי פלוסקוב: הם כן זכאים.

אלעזר שטרן: לפי ההלכה.

חיים כץ: לפי ההלכה.

חיים כץ: אלעזר, אבל הוא לא בא להגיד, נשים את הבעיה על השולחן כי אנחנו חברי כנסת, לא מבינים.

יואב ארבל: חס וחלילה.

חיים כץ: הבנת?

חיים כץ: אז הוא בא, מדבר איתנו ככה.

חיים כץ: שים את הבעיה על השולחן.

קריאות: - - -

טלי פלוסקוב: הם עדיין זכאים לפי חוק השבות, אני מבינה.

ראובן פינסקי: - - -

חיים כץ: אתה לא רוצה לדבר.

יואב ארבל: התוצאה של התהליך של משרד הפנים זה תעודת עולה, זה אזרחות, היא תוצאה הרבה יותר בוא נגיד דרמטית, והבדיקה היא טיפה יותר דרמטית.

יואב ארבל: התוצאה אצלנו היא בסך הכול אפשרות לבן אדם לעשות שירות לאומי, לחבר אותו למדינה ואנחנו מקווים גם לעודד את העלייה.

חיים כץ: כן, אדוני המנכ"ל.

ראובן פינסקי: זה בסדר, הוא השלים.

חיים כץ: הוא אמר את זה בסדר?

ראובן פינסקי: ההבדל, שאנחנו לא משרד הפנים.

ראובן פינסקי: בשביל שמישהו יהיה פה אזרח וייקלט כאזרח, זאת בדיקה אחרת מאשר משתתף בשנה אחת תוכנית.

ראובן פינסקי: ולכן, הבירוקרטיה היא מאוד ארוכה כי אתה מכיר בו באזרחות, נותן לו סל קליטה וכו', ופה הוא משתתף בתוכנית של שנה, או שירות לאומי או מסע.

חיים כץ: למה אנחנו צריכים לבזבז מקומות?

חיים כץ: יש דרישה למבצעים האלה של שירות לאומי או תוכנית מסע?

ראובן פינסקי: כן.

ראובן פינסקי: יש היום בשירות הלאומי 18,000 משרתים ויש היצע של 20 ומשהו אלף מקומות.

חיים כץ: יש ביקוש או היצע?

ראובן פינסקי: שאלה מה אתה מגדיר היצע.

ראובן פינסקי: מקומות שירות שרוצים בנות ובנים, יש יותר מאשר מתנדבים.

חיים כץ: לא מה אני מגדיר.

חיים כץ: יש ביקוש גדול יותר מהמקומות שאנחנו מאפשרים.

ראובן פינסקי: כן.

חיים כץ: ואז אנחנו מסננים.

נעה בן שבת: לא.

נעה בן שבת: יש יותר מקומות מאשר בנות.

ראובן פינסקי: בדיוק.

ראובן פינסקי: יש יותר מקומות מאשר מתנדבים.

חיים כץ: אז אין ביקוש.

טלי פלוסקוב: תלוי את מי אתה שם בצד של הביקוש.

חיים כץ: ביקוש זה אלה שרוצים ללכת לעניין.

חיים כץ: היצע זה מספר המקומות שמקצים.

טלי פלוסקוב: אז זה הפוך.

חיים כץ: זה היצע וביקוש, ככה זה גם בשוק ההון.

חיים כץ: יש יותר היצע.

ראובן פינסקי: זה חלק מהמדיניות שלנו, לייצר הרבה היצע, שיהיו הרבה תפקידים טובים.

חיים כץ: זאת אומרת, אנחנו רוצים שנעבור את המסה הקריטית ואם העלויות עולות אז אנחנו מביאים יהודים שהם גם לא לפי ההלכה.

חיים כץ: הבנתי, לקח זמן.

טלי פלוסקוב: למה לא לפי ההלכה?

חיים כץ: לפי משרד הפנים.

נעה בן שבת: זכאי שבות.

טלי פלוסקוב: אבל זכאי חוק השבות כן?

חיים כץ: אבל משרד הפנים חושב אחרת.

טלי פלוסקוב: מעניין לשמוע את משרד הפנים.

טלי פלוסקוב: הם נמצאים איתנו?

נעה בן שבת: אמורים להיות.

חיים כץ: עוד מישהו רוצה להגיב על זה?

אופיר סופר: אפשר לשאול שאלות.

חיים כץ: בבקשה, אלעזר.

אלעזר שטרן: אני מבין שלא מדובר פה על בוגרי מסע אלא על קריטריון שלהם.

קריאה: נכון.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, זה כל מי שזכאי חוק שבות, באותם קריטריונים שבודקים את מסע.

ראובן פינסקי: כן.

אלעזר שטרן: אני חושב שמה ששאל היושב-ראש – אולי ניגע בזה אחר כך, ההבדלים בין ההיצע לביקוש – אולי אתם מתמודדים פה בדרך הקלה.

אלעזר שטרן: הרי אנחנו רוצים את השירות הצבאי וגם אצל הרבה מאוד בנות זה חליף שירות צבאי.

אלעזר שטרן: אתה יודע כמוני, שאולי 30% מאלה שעושים שירות, עושים בכלל שנה שנייה.

אלעזר שטרן: אז מה שאנחנו אומרים, אם נוצר פער של 6,000, מה שאני הבנתי, בין ה-17,000 ל-18,000, אז אנחנו - - -

חיים כץ: תסביר מה שאמרת.

אלעזר שטרן: אתה הובלת לדעתי כיושב-ראש עוד קודם את חוק השירות הלאומי.

אלעזר שטרן: אנחנו בהרבה מאוד דברים דאגנו להשוות אותם לתנאים של חיילים וחיילות.

חיים כץ: בתנאי ת"ש.

אלעזר שטרן: בתנאי ת"ש.

אלעזר שטרן: אנחנו יודעים – אני אומר את זה לצערי הרב – שלצד הדבר הזה, הרבה מאוד מאלה שעושים שירות לאומי, כאילו חליף שירות צבאי, עושים אותו רק שנה או פחות.

חיים כץ: ואז.

אלעזר שטרן: ואז יש פער, כמו שאומרים, יצרנו הרבה מקומות לשירות לאומי אבל אלה שהולכים לשירות לאומי לא רוצים – נוח להם לא לעשות את אותה שנה שנייה, שהיא מגבילה את החברים שלהם שהולכים לשירות צבאי.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, יש פה איזשהו פיתוי – לך לשירות לאומי במקום שירות צבאי.

חיים כץ: ומה זה מפריע לנו?

אלעזר שטרן: שלצבא חסרים חיילים וחיילות.

חיים כץ: אבל אלה נמצאים בחו"ל, הם לא רוצים לבוא לשירות לאומי.

אלעזר שטרן: נכון, אתה צודק.

אלעזר שטרן: אני לא נגד זה.

אלעזר שטרן: אני דרך אגב חושב שכאן, לפחות בגזרה הזאת – תכף נגיע לסוגיות העיסוק שהן לא קשורות אליהם – אני בטח בעד לפתוח לפי חוק השבות ולא לפי ההלכה.

אלעזר שטרן: הלוואי שיבואו גם מי שלפי ההלכה.

חיים כץ: אתה ערבבת פה עכשיו שמונה נושאים.

חיים כץ: קודם כול, ערבבת חוק השבות.

אלעזר שטרן: אני ערבבתי?

אלעזר שטרן: זה הוא ערבב.

חיים כץ: אתה מדבר עכשיו, כבר שכחתי מה הוא אמר.

חיים כץ: שנית, בקטע של השירות הצבאי, אנחנו נלך לפי הכלל הגדול בתורה, זה נהנה וזה לא חסר.

אלעזר שטרן: אני אומר לך שזה חסר.

חיים כץ: הם לא חייבים לשרת, הם יכולים להישאר בחו"ל, לא לבוא לארץ.

אלעזר שטרן: על אלה אתה צודק.

חיים כץ: משה אבוטבול.

משה אבוטבול: קודם כול, אנחנו באופן עקרוני אמרנו כמה פעמים שאנחנו מברכים את הפעילות הזאת, בפרט אם היא נעשית בצורה מותאמת, ואנחנו מדברים על כך שיש קבוצה לא קטנה של חרדים שהחליטו – בהתייעצות עם רבותיהם ומסיבה כזו ואחרת – ללכת לאותו מתווה.

משה אבוטבול: זה לא מתווה קל להם, אבל מצופה מהמדינה שלנו, אם אנחנו באמת רוצים לעודד ולחזק מגמות כאלה ואחרות, לא להותיר אותם פצועים אחורה.

משה אבוטבול: אני כבר חצי שנה בוועדה הזאת, בוועדת קורונה, בכל ועדה אפשרית, צועק וזועק.

חיים כץ: אתה בכנסת כבר חצי שנה?

משה אבוטבול: לא.

משה אבוטבול: שנה כבר.

חיים כץ: אבל הוועדה לא קיימת חצי שנה.

משה אבוטבול: לא, אבל אני הייתי מקדנציה קודמת.

חיים כץ: אז אתה לא בוועדה חצי שנה, נא לדייק.

משה אבוטבול: אני כבר קדנציה שנייה.

אופיר סופר: אל תבלבל אותו עם העובדות.

משה אבוטבול: בכל הוועדות ביקשתי, וגם ממך אדוני היושב-ראש, להעלות את אותם נושאים של אותם חרדים, שחצי שנה כבר מאז הקורונה לא קיבלו את מה שבעצם - - -

חיים כץ: מה זה בכל הוועדות ביקשת?

משה אבוטבול: שיעלו את זה.

משה אבוטבול: בכל מקום דיברו – ועדת הכספים שהעלו את הנושא הזה – נמצא כאן שי גליק, מנכ"ל בצלמו, ביקשתי ממך רשות להביא אותו לפה, שידבר רק שלוש דקות להסביר את הבעיה.

חיים כץ: הוא ידבר שלוש דקות.

חיים כץ: ביקשת, אני אתן לך.

משה אבוטבול: לא, אני לא אדבר, הוא ידבר, הוא יסביר.

חיים כץ: משה אבוטבול, אתה יכול לדבר והוא גם ידבר.

משה אבוטבול: לא, אבל הייתי רוצה באמת שהוא יסביר.

משה אבוטבול: הוא העלה את הבעיה הזאת בפני חברי הכנסת מכל גווני הבית.

משה אבוטבול: מאוד חשוב לי שהוא ידבר כמה מילים.

חיים כץ: תסביר לגליק שבשביל לעשות חביתה לא צריך שמונה טבחים כי שמונה טבחים, כל אחד יוסיף מלח, פלפל, אי אפשר לאכול את החביתה.

חיים כץ: הוא לא צריך לפנות לכולם, הוא צריך לפנות איפה שאפשר לעזור.

משה אבוטבול: הבנתי.

חיים כץ: כי הוא משחית את זמנו והוא פוגע גם בזמנם של אחרים.

משה אבוטבול: אחרי ה-64 מיליון של שבוע שעבר, אני מבין שזה לא חביתה אצלך, זה אפילו לא ביצה.

חיים כץ: אז למה הוא פונה לאחרים?

משה אבוטבול: לא יודע, כי הוא חשב שזה קצת כבד, אבל לא משנה.

חיים כץ: אז הסברת לו?

משה אבוטבול: היום תוכיח לו - - -

חיים כץ: למה אני צריך להוכיח לו?

משה אבוטבול: כי אתה יודע לעשות את זה.

משה אבוטבול: אני צריך שאותם חרדים שנמצאים במסגרת הזאת ירגישו - - -

חיים כץ: אבל מה זה נוגע להם?

משה אבוטבול: למי?

משה אבוטבול: בצלמו?

חיים כץ: לא, מה זה נוגע להם?

משה אבוטבול: קודם כול, יש דיון שאמור להיות, אני רוצה לדעת מה דעתם בנושא, למה הם לא נלחמים עבורם.

משה אבוטבול: מותר לדעת את זה?

חיים כץ: הם לא חייבים לענות לך.

משה אבוטבול: זה מה שאני אומר.

משה אבוטבול: אם אתה יכול לכבד אותו אני אודה לך.

חיים כץ: מאה אחוז.

נעה בן שבת: הרשות היא כן אחראית.

נעה בן שבת: היא גם אחראית על הנושא של השירות הלאומי אזרחי - - -

חיים כץ: תכף נדבר על זה.

חיים כץ: סופר.

אופיר סופר: קודם כול, אני מברך על התוכנית הזאת, אני אגיד גם גילוי נאות – הייתה לנו פגישה לפני מספר חודשים, דנו בכל מיני סוגיות, אחת מהן זה הכיוון הזה.

אופיר סופר: אני חושב שמדינת ישראל – אפרופו גם יום הקליטה – בשנה הזאת, ובכלל, צריכה להתעסק ולייצר תוכניות שיחזקו את הקשר עם התפוצות ויעודדו קליטה, ופה צריכים להכניס כמה שיותר, ובסוף אנחנו מאמינים שגם חלקם של האנשים – של המשרתות, משרתים – יישארו איתנו.

אופיר סופר: אני כן אומר שבסוף צריך גם לראות, כל דבר צריך לבחון בעוד שנה, שנתיים, איך הדברים האלה עובדים ולראות שלא ייצרנו פה בטעות פרצות אחרות.

אופיר סופר: דוגרי, זה פחות נראה לי סביר, בכל דבר בסוף יש מה שנקרא חריגות.

אופיר סופר: אני מניח, על פניו זו נראית לי תוכנית מצוינת.

אופיר סופר: אני כן הייתי שמח אם היית מחדד את הנקודה של ההבדל בין המשתתף בתוכנית מסע – אם יש לזה הגדרה בחוק – קצת יותר בעניין הזה.

טלי פלוסקוב: מי זכאי בכלל.

אופיר סופר: אני מקבל את זה שאנחנו לא צריכים להתחיל להכביד על האנשים עכשיו והעסק צריך לזרום, אבל אם אתה יכול לחדד את הנקודה, שנדע על מה אנחנו מדברים פה.

טלי פלוסקוב: אתה מתכוון מי זכאי לתוכנית מסע?

אופיר סופר: מי זכאי ואם זאת הגדרה חוקית, כן.

חיים כץ: אתה הולך לתת מענה לסופר, שכנראה לא יהיה פה כשתיתן את התשובה או שכן יהיה פה, אתה תהיה פה?

אופיר סופר: זה תלוי.

אופיר סופר: אני עוקב.

אופיר סופר: בוועדה אמרו לי להגיע, עכשיו אמרו שיש לי עוד זמן.

חיים כץ: אז היינו שמחים, היועצת המשפטית של הוועדה שלנו טענה שזה נוגע לך.

חיים כץ: אותם אנשים שעושים שירות לאומי, אותם חרדים שעושים שירות לאומי, ואחרי ההקצבה היומית שמקדישים לשירות הלאומי באים בערב ועובדים, למה הם לא יוצאים לחל"ת?

חיים כץ: הפסיקו את עבודתם, ולצורך העניין, שירות לאומי לא מתוגמל, נכון?

ראובן פינסקי: דמי כיס.

חיים כץ: דמי כיס זה לא נחשב.

חיים כץ: אני מדבר על אנשים עם משפחות וילדים, הוא הולך לעבודה אחרי השירות הלאומי, הוא עובד במקום.

חיים כץ: מקום העבודה אמר לו, אני לא צריך אותך בשעות שאחרי.

חיים כץ: למה הוא לא יוצא לחל"ת?

ראובן פינסקי: הרשות ואגף תקציבים באוצר בעד העניין הזה.

חיים כץ: אני לא מבין.

חיים כץ: מה זה אתם בעד העניין הזה?

ראובן פינסקי: החוק היום לא מאפשר לחייל או בן או בת שירות לאומי לקבל דמי אבטלה, כלומר או שאתה חייל או שאתה עובד.

ראובן פינסקי: שונה בהקשר הזה המגזר החרדי בגלל שרובם המוחלט נשוי עם ילדים, ועל דעת זה שהוא יוכל לעבוד הוא הצטרף לשירות.

ראובן פינסקי: יש הסכמה עקרונית בינינו לבין אגף תקציבים, יש דיון ב-9 בחודש, תכף אני אבדוק בדיוק.

חיים כץ: אתה מסתלבט עליי?

ראובן פינסקי: היועץ משפטי של האוצר בינתיים לא נתן לנו פתרון.

חיים כץ: תגיד לי, כמו שבאת היום עם התקנות, למה לא צירפת לזה שאותם אנשים, נשואים עם ילדים, שעובדים אחרי השירות הלאומי, יקבלו כסף?

קריאה: צריך לזה תיקון חקיקה.

חיים כץ: אז למה לא הגישו תיקון חקיקה?

ראובן פינסקי: אפשר לפתור את זה אחרת.

ראובן פינסקי: אם עושים חקיקה זה בעצם מכניס גם את כל החיילים ואת כל בנות השירות, ובשביל לפתור משהו מאוד נקודתי, עושים פה מהלך שהוא מאוד מאוד דרמטי.

ראובן פינסקי: יש אפשרות לפתור את זה נקודתית, יש איזשהו משא ומתן בהקשר המשפטי מה אנחנו יכולים לעשות.

ראובן פינסקי: מדובר על מענק חד-פעמי בעצם, כמו שהממשלה פתרה הרבה דברים.

חיים כץ: מה זה מענק חד-פעמי?

ראובן פינסקי: לפי קריטריון, כאלה שנשואים עם ילדים וכו', יקבלו מענק חד-פעמי בשביל לסייע, שזה לא ייקרא אבטלה.

חיים כץ: בן אדם עובד, בן אדם בא ואומר, אני רוצה להתנדב.

ראובן פינסקי: אתה צודק במאה אחוז.

ראובן פינסקי: אני מסכים איתך.

חיים כץ: אז מה אתה עושה בשביל זה?

ראובן פינסקי: עשינו סדרה של דיונים עם האוצר, הגענו להסכמות מקצועיות.

ראובן פינסקי: יש עניין משפטי שצריך להיפתר, יש פגישה בתחילת נובמבר ואני מקווה שאחרי זה תהיה לנו בשורה בעניין הזה.

חיים כץ: מה אני אגיד לך, שאני לא מרוצה?

ראובן פינסקי: גם אני לא מרוצה.

חיים כץ: אבל אתה הגורם העושה.

משה אבוטבול: מענק חד-פעמי זה 2,000 שקל, וזהו זה, לכו הביתה.

חיים כץ: משה אבוטבול, אתה רוצה להחליף אותי קצת?

משה אבוטבול: חס ושלום.

חיים כץ: אני אתן לך, תחליף קצת.

משה אבוטבול: חיים, אני לא אצליח.

חיים כץ: אלה אנשים שהשירות הלאומי לא מספיק להם לפרנס את המשפחות שלהם, והם אומרים, למרות השירות הלאומי אנחנו הולכים לעבוד, ועובדים.

חיים כץ: אבל לצערנו קרה פה שקרה במדינה הזאת או בעולם, ופרצה המגפה הזאת, ומצאנו פתרונות להרבה מאוד אנשים שנפרדו ממעגל העבודה החל מינואר 20', ולמה אנחנו לא מוצאים פתרון לאנשים האלה?

חיים כץ: למה?

ראובן פינסקי: זה אותה תשובה שעניתי.

ראובן פינסקי: הפתרון שמצאנו הוא - - -

חיים כץ: ואם אני לא אאשר לך היום את התקנות עד שתביא לי תוצאה?

ראובן פינסקי: זה לא תלוי בנו.

ראובן פינסקי: אנחנו הבענו את עמדתנו שאנחנו בעד.

ראובן פינסקי: זאת סוגיה אוצרית, בלשכה המשפטית של האוצר, הלשכה המשפטית שלנו גם אישרה את המתווה שאנחנו הצענו.

חיים כץ: איזה דיונים יש לנו היום עם האוצר?

קריאה: על הבידוד ועל המענקים.

חיים כץ: בידוד ומענקים – אוקיי.

אלעזר שטרן: אם פחדת, ואתם פוחדים מהשלכות רוחב על חיילים, הרי חיילים, יש להם אישור - - -

ראובן פינסקי: לא אנחנו.

ראובן פינסקי: האוצר.

אלעזר שטרן: יש להם אישור להיתר עבודה פרטית, בדיוק חיילים עם בעיות.

ראובן פינסקי: אבל גם הם לא מקבלים דמי אבטלה אם הם פוטרו.

חיים כץ: כמה כאלה יש?

ראובן פינסקי: שאלה לאוצר.

ראובן פינסקי: אנחנו לא יודעים.

חיים כץ: כמה חיילים כאלה, שיש מענקים, וחלילה אנחנו לא רוצים – נכון, נתנו להם אפשרות לעבוד בשביל לעזור למשפחות שלהם, שהם יוכלו לשרת בראש שקט – אבל חלילה עכשיו אנחנו לא רוצים לתת להם מענק כי נאלצו להפסיק לעבוד בגלל הקורונה, אז שהמשפחה שלהם תלך קיבינימט.

משה אבוטבול: וככה מעודדים עוד הרבה להצטרף.

חיים כץ: וככה זה יוצא.

ראובן פינסקי: חברים, קודם כול, אנחנו אמונים רק על השירות הלאומי אזרחי.

ראובן פינסקי: כמו שאמרתי, אמרנו את זה קודם, היה דיון בעבר בראשותך בעניין הזה, אדוני היושב-ראש.

ראובן פינסקי: אנחנו בעד שהחבר'ה האלה יקבלו פתרון.

חיים כץ: אבוטבול, בדיון הבא שיהיה האוצר, תהיה פה.

חיים כץ: בסדר?

משה אבוטבול: אני כל פעם, ודאי.

משה אבוטבול: אסף וסרצוג, איציק דניאל, כל אלה אמורים לבוא.

חיים כץ: אבוטבול, אתה תהיה פה, תזכיר לי שנשאל למה אותם אנשים, עד היום לא הבאנו להם פתרון.

משה אבוטבול: זה חצי שנה.

אלעזר שטרן: היושב-ראש, זה לא רק אותם אנשים.

אלעזר שטרן: זה כל החיילים שיש להם היתר עבודה פרטי, אותו דבר.

חיים כץ: אלעזר, אני כולו מהליכוד.

חיים כץ: אנחנו בליכוד לא יכולים לעזור לכולם.

חיים כץ: אנחנו עוזרים רק לחרדים – במירכאות.

אלעזר שטרן: אני יודע, בשביל זה באתי.

משה אבוטבול: אלעזר, אתם תמיד אומרים את זה, אז הוא גבר והוא אומר לך את זה.

משה אבוטבול: זה יושרה.

שי שמאי גליק: קודם כול אני אציג את עצמי.

שי שמאי גליק: אני שי גליק, מנכ"ל בצלמו.

שי שמאי גליק: אני מנהל ארגון שדואג לזכויות אדם של כלל האזרחים – יהודים, דתיים, חילוניים, ערבים, מכל המגזרים.

משה אבוטבול: בשם.

שי שמאי גליק: בצלמו, זה השם של הארגון, על שם "ויברא את האדם בצלמו", קראנו את זה לפני שבוע בפרשת שבוע.

חיים כץ: מה היה בשבוע שעבר בפרשת השבוע?

שי שמאי גליק: פרשת בראשית, על יצירת האדם - -

חיים כץ: הבנתי.

חיים כץ: בצלמו.

שי שמאי גליק: - - ובעצם כתוב שהאדם נברא בצלם אלוקים.

אלעזר שטרן: דרך אגב, זה היה לפני שבועיים.

חוה אתי עטייה: לפני שבועיים זה היה בראשית.

אלעזר שטרן: בפרשה האחרונה זה לא נאמר, אבל זה בסדר.

חיים כץ: אז הוא לא יודע מה הוא מדבר?

חיים כץ: הוא נראה לי חרדי, הוא לא יודע מה הוא מדבר?

חיים כץ: מילא, אני לא יודע מה אני מדבר.

שי שמאי גליק: בכל מקרה, נשאלה פה שאלה באמת למה בני שירות לאומי לא קיבלו עד עכשיו פתרון, כי אין להם לובי.

שי שמאי גליק: הם האנשים השקופים, היום המושג הזה "אנשים שקופים" זה מושג מאוד חזק.

שי שמאי גליק: הם האנשים השקופים, אלה חבר'ה חרדים שיצאו בניגוד לרוב חבריהם לשירות לאומי.

שי שמאי גליק: הם באו ואמרו, אנחנו מתנדבים אבל אנחנו צריכים לפרנס את המשפחה שלנו.

שי שמאי גליק: הם עבדו, הם שילמו כל חודש דמי ביטוח לאומי מלאים.

שי שמאי גליק: הם לא מקבלים שום הנחה בדמי ביטוח לאומי שהם משלמים.

חוה אתי עטייה: בכמה מדובר?

שי שמאי גליק: באזור 2,000-1,000 איש.

אלעזר שטרן: מה ההבדל בינם לבין חיילים?

שי שמאי גליק: אני אענה לזה, אני רוצה להגיע גם לזה.

שי שמאי גליק: ולכן, הם נפלו כרגע בין הכיסאות.

שי שמאי גליק: צריך להבין, יש עוד אנשים כאלה שהם גם נפלו בין הכיסאות – יש להם באמת היתר עבודה והם עובדים, וכשהוצאו לחל"ת הם לא מקבלים.

שי שמאי גליק: אני חושב שכיום הוועדה - ואתה תעזור לי בזה, בתקנות כתוב שמותר לאדם לעבוד - שתוסיף: אדם שעובד ומשלם ביטוח לאומי, יקבל את מלוא הזכויות הסוציאליות כמו כל עובד.

שי שמאי גליק: זה מה שאני רוצה.

חיים כץ: כמה ביטוח לאומי הוא משלם?

שי שמאי גליק: כי הוא עובד.

חיים כץ: כמה?

שי שמאי גליק: כמה שהוא משלם.

חיים כץ: כמה הוא משלם?

משה אבוטבול: מלא.

חיים כץ: מה המשכורת שלו?

שי שמאי גליק: בין 4,000 לבין 12,000.

שי שמאי גליק: גם אני משלם ביטוח לאומי כל חודש.

חיים כץ: גם אתה משלם?

שי שמאי גליק: לשמחתי.

שי שמאי גליק: יש ברכה שניר ברקת היה אומר, שאבא שלו תמיד בירך אותו, שתזכה לשלם הרבה מיסים.

שי שמאי גליק: אז באמת לשלם מיסים זה ברכה, כידוע למי שמבין, וברוך השם אני זוכה לשלם את הדברים האלה, וכל פעם כשזה יותר גבוה אני מבסוט.

חיים כץ: וזה מה שרצית להגיד?

שי שמאי גליק: אני בא להגיד שהוועדה צריכה באמת למצוא פתרון מיידי.

שי שמאי גליק: היה פה דיון לפני שלושה חודשים ואתה אמרת, אני רוצה שעוד שבוע יהיה פתרון.

שי שמאי גליק: אתה אמרת את זה.

חיים כץ: אבל אני חלש.

שי שמאי גליק: לצערי - - -

חיים כץ: ואתה לא מסכים שאני חלש.

חיים כץ: זה בסדר, אני לא נעלב.

שי שמאי גליק: לא, לא.

שי שמאי גליק: תראה, אני הייתי בהרבה ועדות.

שי שמאי גליק: איך אומרים, אחד כמוך שניהל ועדה לא היה.

שי שמאי גליק: זה לשבחך ייאמר.

שי שמאי גליק: ולכן, באמת אנחנו צריכים לצאת מפה עם שתי נקודות, אני מאוד מאוד אשמח.

שי שמאי גליק: א', שהוועדה תחליט בתקנות האלה שכל מי שעובד ומשלם ביטוח לאומי כמובן, מקבל את הזכויות שלו, ולא משנה אם הוא חרדי, ערבי - - -

משה אבוטבול: גם אנחנו מסכימים לזה.

קריאות: - - -

שי שמאי גליק: לכולם אותו דבר.

שי שמאי גליק: ובנוסף, חייבים לצאת מפה עם החלטה שתוך שבוע האנשים האלה שכבר חצי שנה, ואני מכיר חלק מהם שאין להם כסף באמת – הם לא טייקונים, אין להם רזרבות, אלה אנשים שבאמת אין להם את הכסף הזה והם צריכים אותו.

חיים כץ: מה הקשר לטייקונים?

שי שמאי גליק: אני אומר - - -

חיים כץ: מה הקשר לטייקונים?

שי שמאי גליק: כי אני אומר, אין להם רזרבות.

חיים כץ: תקשיב.

שי שמאי גליק: לא, אין להם רזרבות.

חיים כץ: אתה תדאג לאנשים שאתה רוצה לדאוג להם - -

שי שמאי גליק: נכון.

חיים כץ: - - ותעזוב אחרים בצד.

שי שמאי גליק: אני דואג לכולם.

חיים כץ: אתה יודע, שנאת חינם.

שי שמאי גליק: לא.

שי שמאי גליק: הפוך.

שי שמאי גליק: אני דואג לכולם.

שי שמאי גליק: שכולם יקבלו.

חיים כץ: אז בשביל מה הזכרת את הטייקונים?

שי שמאי גליק: אני אומר, אין להם רזרבות, צריך להבין, אנשים שאני אומר לכם, חלק אין להם כסף למטרנה לילדים.

שי שמאי גליק: עוד נקודה אחת אחרונה.

שי שמאי גליק: הסיפור הזה פוגע אנושות במעגל החרדים שהולכים להתנדב בשירות לאומי.

שי שמאי גליק: כשחרדי רואה שחבר שלו עושה שירות לאומי ובגלל זה הוא נדפק, והוא הלך לעבוד ומקבל חל"ת, הוא יגיד לכל החברים שלו, בחיים שלכם אל תעשו שירות לאומי.

שי שמאי גליק: אני חושב שהרשות צריכה לקום על הרגליים שלה ולהגיד, אנחנו כרשות חייבים לדאוג לאותם מתנדבים, ועכשיו, וזה הוועדה כמובן.

שי שמאי גליק: הוועדה חייבת להגיד, אנחנו חייבים לדאוג לאותם חרדים שקופים, הם חייבים לקבל את מה שמגיע להם מייד.

שי שמאי גליק: והמענק, אגב, עם כל הכבוד למענקים, המענק צריך להיות מאוד מאוד דומה לדמי אבטלה שמגיע להם.

שי שמאי גליק: זה לא חייב להיות מאה אחוז.

חיים כץ: למה אתה כבר מוותר?

שי שמאי גליק: אני יודע תמיד שמי שרוצה להצליח בחיים חייב טיפה לוותר.

חיים כץ: למה אתה כבר מוותר?

שי שמאי גליק: מי שלא מוותר טיפה לא מצליח בחיים.

שי שמאי גליק: אני טיפה מוותר, בשביל לקבל את ה-90%.

משה אבוטבול: אם זה אותו דבר אז זה לא מענק.

שי שמאי גליק: תמיד אני אומר, אני בא עם יד פתוחה אבל אני דורש לקבל תוצאות לאנשים שהם שקופים, שאין להם לובי, שאף אחד לא דואג להם.

שי שמאי גליק: לצערי, אין להם כסף להתאגד.

שי שמאי גליק: הם אמרו, אין להם כסף לשכור עורך דין בשביל להגיש עתירה.

שי שמאי גליק: אין להם את הכסף הזה, ואנחנו חייבים כוועדה לדאוג להם.

חיים כץ: יכלו ללכת לסנגוריה הציבורית.

שי שמאי גליק: נכון.

שי שמאי גליק: הסנגוריה הציבורית לא מייצגת בהליכים כאלה, רק בהליכים פליליים.

שי שמאי גליק: ולכן, אני הפה שלהם, ובאמת אני מצפה מכולם להיות הפה שלהם.

שי שמאי גליק: כל מי שמעודד שירות לאומי, הוא ודאי צריך להיות הפה שלהם.

שי שמאי גליק: אני בזמנו פניתי ליאיר לפיד, אמרתי לו, אתה הרי זה שמעודד את החרדים להתנדב לשירות לאומי, בוא תיאבק בשבילם.

חיים כץ: אל תענה.

משה אבוטבול: לא, הוא שלח את אלעזר לפה.

שי שמאי גליק: האמת היא שהוא אמר שהוא תומך.

משה אבוטבול: הנה, אלעזר הגיע לתת תמיכה.

חיים כץ: יש למישהו עוד משהו שהוא רוצה להגיד בנושא התקנות לפני שנקרא ונאשר אותן?

אלעזר שטרן: רק התקנה שעכשיו דיברנו עליה או יש עוד דברים?

חיים כץ: כן.

משה אבוטבול: יש עוד דברים.

משה אבוטבול: עלינו לבד לא עושים דיון, אלעזר.

משה אבוטבול: מכניסים אותנו בין היתר.

קריאות: - - -

חיים כץ: נעה, אלה התקנות היחידות.

חיים כץ: נכון?

נעה בן שבת: התקנות פה עוסקות בכמה עניינים.

נעה בן שבת: אחד זה הנושא של מתנדב שלא אזרח או תושב קבע, זה דבר שדיברנו עליו.

נעה בן שבת: הדבר השני זה הסדרה של זכאות למגורים; דבר שלישי זה נושא עבודה של מתנדבים; הדבר הרביעי זה נושא לימודים של מתנדבים; ודבר חמישי זה נושא ההכשרה שניתנת למתנדבים.

חיים כץ: מה זה עבודה של מתנדבים?

נעה בן שבת: החוק למעשה קובע שמתנדב לא יעבוד בזמן ההתנדבות, אלא אם כן נקבעו תקנות שיאפשרו לו, ובתנאים שנקבעו בתקנות.

חיים כץ: זה רק מתנדב שמגיע מחו"ל.

נעה בן שבת: לא.

נעה בן שבת: כל המתנדבים.

נעה בן שבת: חו"ל היה רק מה שדיברנו עליו עכשיו.

ראובן פינסקי: הסעיף הראשון.

נעה בן שבת: שאר התקנות עוסקות לא רק במתנדבים של חו"ל, גם בישראלים שהולכים ומתנדבים לשירות לאומי.

חיים כץ: אז למה אסור להם לעבוד?

נעה בן שבת: זה מה שקבע החוק.

נעה בן שבת: החוק קבע שאסור להם לעבוד אלא אם - - -

חיים כץ: אז למה מביאים את זה אלינו אם החוק קבע?

חיים כץ: כי החוק מגובה בתקנות.

נעה בן שבת: החוק אמר, אנחנו נאפשר בתקנות שייקבעו פה לקבוע חריגים ולאפשר להם בתנאים מסוימים לעבוד.

חיים כץ: ואם אנחנו לא נאשר את התקנה הזאת, אז הם יוכלו לעבוד.

נעה בן שבת: לא.

חיים כץ: למה?

נעה בן שבת: אם אנחנו לא מאשרים את התקנה, החוק אמר שהם לא עובדים.

נעה בן שבת: היום - הסביר לי יואב ארבל, היועץ המשפטי של הרשות - שהיום בינתיים מנהלים את זה עם כל מיני נהלים, יש להם כל מיני תנאים לעבודה.

נעה בן שבת: זה מה שמתנהל בינתיים אבל זה לא אמור להיות כך לפי החוק.

נעה בן שבת: החוק הוא הסדר חדש, לקח את כל נושא השירות הלאומי, הסדיר אותו מחדש וקבע – ככלל, המתנדב לא עובד, אלא אם כן ייקבע בתקנות.

נעה בן שבת: אם לא נקבע בתקנות, הם לא יוכלו לעבוד.

נעה בן שבת: אני לא יודעת, יכול להיות שהחוק צריך להיות צופה פני עתיד, לדבר על שנת השירות הבאה או לא דווקא על שנת השירות הזאת, אבל זה דבר שהתקנות קובעות.

נעה בן שבת: דבר נוסף שהתקנות מסדירות זה הנושא של לימודים.

נעה בן שבת: החוק אמר, הם יכולים ללמוד אבל אפשר לקבוע בתקנות הגבלות.

נעה בן שבת: כאן התקנות הן מגבילות ולא כמו לגבי עבודה, שהן רק מאפשרות.

חיים כץ: מה נקודות החולשה בתקנות?

נעה בן שבת: נקודת חולשה חשובה אני חושבת בנושא המגורים.

נעה בן שבת: המגורים הובאו בצורה מאוד חלקית.

נעה בן שבת: נושא המגורים לא התייחס לנושא של צעירים בסיכון.

חוה אתי עטייה: נכון.

חוה אתי עטייה: נערים ונערות בסיכון.

נעה בן שבת: שזו אוכלוסייה שהוזכרה הרבה במהלך החקיקה, זו אוכלוסייה שדורשת התייחסות מיוחדת לנושא המגורים שלה, היא באמת זקוקה למגורים.

נעה בן שבת: הוסבר לי שהתקנות לגבי צעירים בסיכון בכללותן, למרות שהן היו אמורות להיות מובאות עד יום תחילתו של החוק, זאת אומרת עד אפריל 2018 כבר היו אמורות להיות מובאות - - -

חיים כץ: טוב, לא עבר הרבה זמן.

חיים כץ: אפריל 18' זה בקושי שנתיים וחצי.

נעה בן שבת: התקנות האלה אמורות להיות תקנות שמובאות בהמשך והן יסדירו גם את נושא המגורים של הצעירים בסיכון, אבל אני חושבת שזה נושא שהוא בחסר.

נעה בן שבת: נושא נוסף שהוא בחסר זה הנושא של אמות המידה לדירות השירות.

נעה בן שבת: אני חושבת שנושא המגורים הוא בהחלט בחסר.

חיים כץ: כמה זמן ייקח לכם להתקין את התקנות לנושא המגורים?

יואב ארבל: באופן עקרוני, התקנות פה.

יואב ארבל: התוספת בנושא המגורים של האוכלוסיות בסיכון, יש סט נפרד לפי סעיף 17 לחוק של תקנות שזה נמצא שם, נמצא עכשיו מול משרד המשפטים ואנחנו מקווים בשבועות הקרובים.

חיים כץ: תקשיב.

חיים כץ: כמה זה?

חיים כץ: שנתיים וחצי באיחור?

חיים כץ: כמה זמן זה באיחור?

יואב ארבל: זה היה צריך להיות לפני שנתיים וחצי.

יואב ארבל: לא היה פה - - -

חיים כץ: לא הייתה ועדה, הבנתי.

חיים כץ: אלי אלאלוף לא היה בוועדה.

דרור גרנית: לא הייתה ועדה וגם לא הייתה ממשלה שיכלה - - -

חיים כץ: שנתיים וחצי.

חיים כץ: כמה זמן לוקח לכם להגיש את זה לוועדה?

יואב ארבל: בוא נגיד, זה עכשיו מול משרד המשפטים.

חיים כץ: כמה זמן לוקח לכם להביא לוועדה?

דרור גרנית: אנחנו בשיח על הדבר הזה, אנחנו צריכים להשלים אותו.

חיים כץ: טוב, אנחנו לא נאשר היום את התקנות, עד שלא תביאו תקנות במלואן.

חוה אתי עטייה: חיים, צריך להתייחס גם לבעלי מוגבלות וגם להתאמות שלהם.

חוה אתי עטייה: אין התייחסות.

חיים כץ: בסדר.

קריאה: זה גם בתקנות ההן.

ראובן פינסקי: יש סט תקנות נפרד לכל הנושא של אוכלוסיות מיוחדות.

ראובן פינסקי: זה עבר כבר מועצה, זה עבר אצלנו, זה עבר להערות ציבור, נמצא בתיאומים אחרונים עם משרד המשפטים.

ראובן פינסקי: תקבעו לנו זמן ונגיש.

טלי פלוסקוב: מצוין.

חיים כץ: כמה זמן אתה צריך?

חיים כץ: שבועיים?

קריאה: מבחינתי כן.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: הדיון יהיה פה בעוד שבועיים על כל מכלול התקנות.

דרור גרנית: אני לא - - -

חיים כץ: סליחה, אני לא עובד אצלך.

חיים כץ: סליחה.

דרור גרנית: אני לא יכול להתחייב על לוחות זמנים.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.