הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 70, 2020-10-20 10:00

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם.

יפעת שאשא ביטון: אני פותחת את ישיבת הוועדה לעניין נגיף הקורונה החדש.

יפעת שאשא ביטון: על סדר היום הענקת סמכויות לרשויות המקומיות לטיפול במאבק לנגיף הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו למעשה בדיון שהוא המשך לדיון שקיימנו לפני מספר חודשים אבל הוא גם נגזרת של הדיון שקיימנו בשבוע שעבר בנוגע לאסטרטגיית היציאה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא סוד שנאמר כבר מראשית הדרך כאשר יצאנו מהגל הראשון שבשביל להתמודד בצורה טובה יותר עם התפרצויות עתידיות, עם ניהול המשבר, אנחנו חייבים להעניק סמכויות לשלטון המקומי, לראשי הרשויות שבעצם מכירים היטב גם את הישוב שלהם, גם את האזרחים, מכירים את האתגרים, יש אמון שנבנה בינם לבין הציבור שלהם ואם אמרנו את זה כמשהו שאמור להגשים את עצמו, גם ראינו את זה בסופו של דבר מתקיים כאשר ראשי הרשויות שלקחו את המושכות לידיים הצליחו לעשות את זה בצורה משמעותית הרבה יותר טוב ממה שהצלחנו אנחנו בשלטון המרכזי.

יפעת שאשא ביטון: כאשר אנחנו רוצים להעניק אחריות לרשויות המקומיות, אנחנו חייבים לעשות את זה לצד סמכות שאנחנו נותנים להם, כלים שאנחנו נותנים להם ומשאבים שאנחנו נותנים להם למרות שיש ראשי רשויות שאמרו שגם בלי כל אלה אנחנו נדע לעשות את הדברים יותר טוב, רק אל תפריעו לנו.

יפעת שאשא ביטון: הדיון הזה בא כדי לקדם את הרעיון שמי שינהל את המשבר בכל אחד מהישובים, זאת באמת הרשות המקומית תוך מתן סיוע לרשויות שיידרשו לכך, רשויות חלשות יותר, ואני מקווה שמהדיון הזה אנחנו נצא עם החלטות מאוד מאוד ברורות שאנחנו באמת מעבירים את השרביט למי שידע לעשות את הדברים בצורה נכונה.

יפעת שאשא ביטון: נמצא אתנו ראש עיריית מודיעין ויושב ראש השלטון המקומי חיים ביבס.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח אתו.

יפעת שאשא ביטון: נמצא אתנו גם מאיר יצחק הלוי, ראש עיריית אילת, שידבר מיד אחרי חיים ביבס.

יפעת שאשא ביטון: נמצאת אתנו חברת הכנסת אורלי פרומן ואנחנו נאשר להם להציג ואחר כך אנחנו נתייחס.

חיים ביבס: בוקר טוב ליושבת ראש הוועדה, בוקר טוב לחברים, מכובדיי כולם.

חיים ביבס: אני מברך על הדיון משום שבתקופה האחרונה אנחנו מנהלים איזשהו – כך אני קורא לזה – סוג של מאבק.

חיים ביבס: אני גם אמרתי את זה בקבינט הקורונה כמשקיף ואני אומר את זה גם כאן.

חיים ביבס: בסוף אנחנו לוקחים דוגמאות מהעולם.

חיים ביבס: אתמול ישב אצלי שגריר שוויץ בישראל.

חיים ביבס: בשוויץ חילקו את המדינה תחת הקנטונים, 26 קנטונים ומשם לרשויות עצמן.

חיים ביבס: בארצות הברית, קחו לדוגמה את מנהטן שם הכניסו את מודל הרמזור.

חיים ביבס: לא מעט מקומות עושים זאת כי מבינים שבסוף מי שנמצא למטה, האופרטור האמיתי זה השלטון המקומי והוא יודע לעבוד עם כלל התושבים, הוא יודע לסמן בכל זמן נתון בדיוק היכן, כמה ולמה ומה לעשות כדי להביא בסופו של דבר לכך שנוכל להפוך את הערים שלנו לערים ירוקות ולנהל אותן עבור התושבים וזה, דרך אגב, בכל הדברים.

חיים ביבס: גם בנושא חינוך, רווחה, בכל השירותים שיש.

חיים ביבס: אני חושב שהגיע הזמן לתת סמכויות ולתת את האחריות כי בסוף הממשלה, אותה אנחנו מבקרים, מתרגזת.

חיים ביבס: כשאנחנו באים ואומרים תנו לנו את הסמכויות לנהל את העסק, הם עושים הכול כדי לא לתת.

חיים ביבס: אני חושב שהגיע הזמן שתהיה חלוקת הנטל ואנחנו ממילא נמצאים שם, בשנתיים האחרונות, כאשר אין תקציב מדינה, אנחנו נמצאים מתחת לאלונקה וסוחבים אותה לבד ועדיין אין תקציב.

חיים ביבס: לכן אני חושב שזה הזמן להעביר את הסמכויות וכל עיר, אם היא עיר ירוקה, יהיו לה יותר סמכויות, אם היא עיר צהובה, יהיה לה פחות, ואם היא כתומה, יהיו עליה מגבלות, ואם היא אדומה, היא תהיה בסגר ובסוף צריך לנהל את זה דיפרנציאלית.

חיים ביבס: אם מודיעין אותה אני מנהל תהיה אדומה, עם כל הכבוד לקשריו של ראש העיר עם כל העולם ואשתו, העיר שלי תהיה סגורה ואם היא תהיה ירוקה, היא תהיה פתוחה.

חיים ביבס: כך צריך לנהל את זה.

חיים ביבס: אני חושב שבמקום שבו אפשר להעביר את הסמכויות, זה הדבר הנכון.

חיים ביבס: יש אופרטור אחד במדינת ישראל שעושה את זה תמיד, כאשר טילים נופלים מעזה, מלבנון, מסוריה וזה השלטון המקומי וצבא עם פיקוד העורף.

חיים ביבס: הרשויות יודעות לנהל את עצמן כדי ללכת קדימה ולהישאר ירוקות, ללכת על הקמפיין הירוק ובסופו של דבר לייצר את מרחב ומרווח הסמכויות שאנחנו רוצים.

חיים ביבס: בסוף צריך גם לזכור שהחלטות פוליטיות ולא ענייניות מביאות אותנו למקום בו אנחנו נמצאים.

חיים ביבס: אנחנו גם רוצים נתונים אבל אין נתונים.

חיים ביבס: אני מבקש ממשרד הבריאות ודורש נתונים לגבי מערכת החינוך.

חיים ביבס: דרך אגב, 94 אחוזים מגני הילדים במדינת ישראל, לא היה בהם חולה מאומת אחד ועל זה אנחנו סוגרים מערכת שלמה.

חיים ביבס: 54 אחוזים מבתי הספר היסודיים, לא היה בהם חולה מאומת אחד.

חיים ביבס: צריך לנהל את זה דיפרנציאלית.

חיים ביבס: יש בעיה?

חיים ביבס: סגור את המקום לשבועיים.

חיים ביבס: בבית ספר יש בעיה?

חיים ביבס: סגור אותו לשבועיים אבל לסגור את כל המערכת, לפתוח, לסגור?

חיים ביבס: אנחנו לא רק מאבדים את הילדים אלא אנחנו מאבדים שנה שלמה שלא תהיה לנו את היכולת להחזיר אותה.

חיים ביבס: אחת המשימות החשובות היא הנושא של אמון הציבור בהחלטות שיהיה בהן היגיון.

חיים ביבס: אם כל כך הרבה אנשים, מנשיא המדינה, ראש הממשלה, שרים, אנשי צבא וכדומה מפרים, כנראה שאלה גם חלק מההחלטות.

חיים ביבס: אין היגיון לסגור מספרה שממילא עובדת תחת כל התווים.

חיים ביבס: מכוני כושר שעובדים יפה מאוד ולא היה נדבק אחד בהם, לפחות לא בשלב השני, למה לסגור?

חיים ביבס: צריך לקחת את הדברים שכן אפשר לפתוח אותם ולקדם אותם ולא לעצור סתם מבלי לייצר כי מישהו צריך להרגיז מישהו.

חיים ביבס: בסוף השלטון המקומי הוא הגוף היחיד שמאחד ומאגד את כולם, דתיים, חילוניים, מגזרים, ערבים, חרדים, יהודה ושומרון, צפון ודרום, כולם ביחד עובדים מתוך הבנה אחת ברורה והיא שאנחנו רוצים את הטוב ביותר לתושבים שלנו.

חיים ביבס: אנחנו מתעסקים באותם דברים, מתעסקים בחינוך, ברווחה, בכל הדברים.

חיים ביבס: צריך להבין שאין לנו עניין נגד ציבור הזה או אחר.

חיים ביבס: אנחנו היינו הראשונים להביא חבילות סיוע עם מפעל הפיס ועם אחרים לכל הרשויות, בעיקר בסוציו אקונומי אחד עד ארבע כי ידענו שאם אנחנו לא נהיה שם, הם יטבעו.

חיים ביבס: לכן אנחנו צריכים להרים את הראש מעל המים כדי לעבור את התקופה הקשה ומשם בעצם להמשיך.

חיים ביבס: אני חושב שברגע שאנחנו מסבירים את זה, זה נשמע יותר טוב.

חיים ביבס: אין לנו חלילה לא שנאה, לא כלפי מגזר כזה ואחר, וקחו במשבר הזה, בשונה מהגל הראשון, בגל הראשון במגזר הערבי כמעט ולא הייתה תחלואה והיו בטוחים שהקורונה זה לא משהו שנדבק אליהם אבל בגל השני, כשזה הגיע והבינו מהיום הראשון, סגרו את הכול ונכנסו מה שנקרא פנימה והם היום באחוז תחלואה הכי נמוך.

חיים ביבס: יש דברים שלא יעזור כלום, יש כאן שלושה כללים שצריך לשמור עליהם, וצריך לשמור עליהם באופן כללי לגבי כולם, וזה נושא של מרחק, מסכה והנושא של התקהלות.

חיים ביבס: אלה הדברים שבסוף מביאים את הפתרון.

חיים ביבס: אנחנו יודעים לאכוף את זה.

חיים ביבס: אנחנו הכשרנו למעלה מ-1,500 פקחים לאכיפה של תו סגול, עטיית מסכה, וכל זה הביא למתן 11,000 דוחות בתחומים שונים, 6,000 ביקורים ועוד הרבה מאוד התראות כאלה ואחרות.

חיים ביבס: בסך הכול אנחנו נמצאים שם.

חיים ביבס: היכן שיש בעיה ואין להם את היכולת, שם להכניס את פיקוד העורף, שהמדינה תיכנס בסיוע כזה ואחר, אבל בסוף צריך להבין שברשויות שיש להן את היכולת לנהל את עצמן, גרים 65 אחוזים מתושבי מדינת ישראל.

חיים ביבס: אם אנחנו נשחרר אותם ונמקד את הסיוע ב-35 אחוזים, אנחנו נוכל להכניס אותם להיות ירוקים וכך בעצם למגר את העלייה בתחלואה מצד אחד ומצד שני לנהל שגרת קורונה שתפתח את המשק, תפתח את החינוך, תפתח את כל מה שצריך.

חיים ביבס: קחו לדוגמה את מערכת החינוך.

חיים ביבס: מערכת החינוך בערים ירוקות, עם כל הכבוד, יכולה לעבוד בכיתות א' עד ד' באופן מלא.

חיים ביבס: כיתות א'-ב' בצורה אורגנית, כיתות ג'-ד' לעבוד כמערכת קפסולרית, בכיתות ה' עד י"ב לייצר מה שנקרא חלק מלמידה פיזית וחלק למידה מרחוק, משמרות, הרבה מאוד דברים אפשר לעשות ואין שום סיבה בעולם שלא נעשה את זה אבל זה יכול לקרות רק כאשר אנחנו מקבלים את הסמכויות, אנחנו מנהלים את האירוע ואנחנו רצים קדימה כי אין חיבור בין הממשלה לבין הציבור באמת.

חיים ביבס: אנחנו בעצם הגוף והרגליים של הממשלה שמייצרים את החיבור עצמו.

חיים ביבס: אם ייתנו לנו לעבוד, אם ייתנו לנו את הסמכויות, אנחנו נביא את המדינה למקום אחר.

חיים ביבס: אנחנו יודעים לעשות את זה אבל זה יכול לקרות רק אם באמת יאפשרו לנו ואנחנו מתכוונים לכך ולא מתכוונים להמתין.

חיים ביבס: אנחנו מתחילים להריץ את מודל הרמזור, עובדים עם משרד הביטחון, תוכנית בני חיל, כדי לצמצם תחלואה בערים אדומות וכתומות ולהביא גם אותם להיות ירוקות.

חיים ביבס: אנחנו לא נמתין שמישהו יקבל את ההחלטה אבל ככל שייתנו לנו יותר מהר סמכויות, נוכל להביא להפחתה משמעותית.

חיים ביבס: צריך להבין שתוכנית היציאה המדורגת, אם אנחנו נהיה שם, אנחנו נוכל להביא לבלימה משמעותית ולא רק לירידה אלא ליכולת לחזור לשגרה ולנהל את החיים כמו שצריך.

חיים ביבס: אם לא, אנחנו נהיה כאן בגל שלישי.

חיים ביבס: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר שהצטרפו אלינו גם חבר הכנסת יאיר גולן שהיה כאן מהתחלה וסליחה, לא ראיתי, חבר הכנסת אנטאנס שחאדה וחברת הכנסת תמר זנדברג.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לחדד בעניין הרמזור, ביכולת של ראשי הרשויות אפילו לא לטפל ברמה של עיר אלא גם בתוך העיר.

יפעת שאשא ביטון: הם מכירים את האזורים השונים, הם יכולים לדעת מאיזה שכונות ניזון מוסד חינוכי וקולט תלמידים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, היכולת של ראש רשות לנהל את הסיטואציה הזאת בשטח, היא יותר גדולה מאשר מה שאנחנו שומעים מלמעלה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול אותך איזה כלים אתם צריכים.

יפעת שאשא ביטון: שמעתי מחלק מראשי הרשויות שצריך משאבים, צריך את מינהל האכיפה עליו דובר עם כל הנושא של תקנים לפקחים נוספים.

יפעת שאשא ביטון: תאיר את עינינו ותאמר מה הכלים שאתם צריכים כדי שתוכלו לעשות את זה בצורה אופטימלית למרות שאני שוב אומרת במאמר מוסגר שיש ראשי רשויות שאמרו שגם בלי שניתן להם את זה, הם יודעים לעשות את העבודה.

חיים ביבס: ברשות כמו מודיעין וכדומה ומדובר בעצם על 67 רשויות נטולות מענק, תנו לנו לעבוד, תנו לנו סמכויות, אנחנו לא רוצים שקל מהמדינה.

חיים ביבס: אל תפריעו לנו.

חיים ביבס: אם ייתנו לנו לעבוד, ייתנו לנו את הסמכויות, נוכל להביא לכך ששם אנחנו נשחרר את המדינה מלהתעסק אתנו ולהביא את המערכת למקום אחר.

חיים ביבס: קחי לדוגמה את נושא מערכת החינוך.

חיים ביבס: עכשיו חזרו גני הילדים.

חיים ביבס: יש רשויות – ראש עיריית תל אביב ואחרים – שלא רוצות בימי שישי להפעיל אותם מכיוון שיש בעיות של סייעות שמגיעות מערים אדומות והן לא רוצות לערבב יותר מדי סייעות חליפות וכדומה.

חיים ביבס: החליטו לבטל את יום שישי.

חיים ביבס: זו החלטה שלהן.

חיים ביבס: לא צריך את האישור של המדינה.

חיים ביבס: צריך להמתין שהאוצר יאשר, שמשרד החינוך יאשר, מי הם בכלל שיאשרו?

חיים ביבס: את החינוך אנחנו עושים ולא הם וזה מה שאנחנו עושים כל הזמן, אז תנו.

חיים ביבס: זו דוגמה קלאסית לכך שבסופו של דבר אנחנו יודעים לעשות.

חיים ביבס: ברשויות מגזריות או פריפריאליות, המדינה צריכה להעמיד קופסת תקציב כדי לאשר להן להרים את הראש מעל המים.

חיים ביבס: לא יעזור שום דבר.

חיים ביבס: אישרנו כמה וכמה פרויקטים עם מפעל הפיס, עם משרד הפנים עשינו פרויקט גדול מאחד עד ארבע אבל עדיין צריך להיות שם עוד כי בסוף צריך להבין שהציבור עוד יותר נחלש.

חיים ביבס: הציבור חלש עוד יותר.

חיים ביבס: הרבה מאוד מגיעים לוועדות ההנחות וכדומה ולכן צריך לתת להן את האפשרות להרים את הראש מעל המים.

חיים ביבס: זה יכול לקרות רק כאשר אנחנו באים ולוקחים אותן ומרימים אותן עם משאבים ועם תקציבים ונותנים להן את כל מה שצריך כדי לדחוף אותן לעבור את התקופה ואחר כך לשחרר אותן.

חיים ביבס: זה נושא של משאבים וסמכויות.

חיים ביבס: אני אתן לך דוגמה קלאסית למשהו שאנחנו עושים לבד.

חיים ביבס: את רואה את זה?

יפעת שאשא ביטון: כן, את הדש-בורד היישובי שלכם.

חיים ביבס: זה דש-בורד שאנחנו הקמנו.

חיים ביבס: הוא נולד מזה שמשרד הבריאות בגל הראשון לא הסכים לתת נתונים.

חיים ביבס: היינו במלחמת עולם.

חיים ביבס: את זה בניתי לבד יחד עם המנמ"ר שלי.

חיים ביבס: זאת סתם דוגמה כדי להראות לכם עד כמה ראשי הרשויות מכירים את השטח שלהם הכי טוב.

חיים ביבס: זה דש-בורד ניהול של ראש רשות ומנהלים ברשות.

חיים ביבס: לא פיקוד העורף.

חיים ביבס: פיקוד העורף זה משהו אחר.

חיים ביבס: אנחנו עובדים אתו.

חיים ביבס: רמזור.

חיים ביבס: נתוני בדיקות וכדומה.

חיים ביבס: הוא בא לאפשר לך לנהל את המערכת יותר נכון.

חיים ביבס: אנחנו מסתכלים.

חיים ביבס: לצורך העניין נגיד יש נקודה אדומה, זה חולה שנמצא מה שנקרא בתוך הימים שהם הימים הראשונים שלו.

חיים ביבס: אנחנו יודעים בדיוק איפה הוא עובד, כמה, באיזה רחוב, למה.

חיים ביבס: אנחנו יודעים לבודד ולהחליט באיזה רחובות אנחנו נצטרך גם ללוות אותו מול הקופה שלו.

חיים ביבס: זה מבחינת רחובות ושכונות.

חיים ביבס: אנחנו יודעים גם בנתונים עצמם.

חיים ביבס: אני יכול להגיד לך בכל זמן נתון, בכל שכונה, כמה חולים יש, איפה יש יותר, איפה צריך לשים יותר דגש, איפה מבחינתי זה לא ירוק אלא זה משהו שאנחנו צריכים לדאוג ואולי שם לעשות טיפול יותר הסברתי ויותר נקודתי.

חיים ביבס: אם אני לוקח את זה טיפה יותר קדימה, אני לוקח את זה למינהלת החינוך, מבודדים במוסדות חינוך שאנחנו יודעים בכל שלב נתון וכשאני אומר לך נתונים, אני לא אומר לך כי אני מבלבל במוח.

חיים ביבס: המדינה לא יודעת לתת לי נתונים, לא משרד הבריאות ולא אף אחד אבל אני כן יודע להביא את הנתונים.

יפעת שאשא ביטון: יכולת השליטה שלכם ברמת הרזולוציות האלה היא הרבה יותר גדולה.

חיים ביבס: כן.

חיים ביבס: בואי אני אקח אותך ליותר מזה.

חיים ביבס: את רואה כאן 43 חולים שנמצאים והחלימו.

חיים ביבס: 29 הם חיילים שאני מכיר את כולם.

חיים ביבס: העיר מודיעין שמובילה בעשור האחרון בגיוס לצבא הגנה לישראל, אני מלווה את רוב הילדים שלנו בכל התהליכים, בגיבושים וכולי, ואני יודע בדיוק מי הילדים האלה.

חיים ביבס: הם בקורסים שלהם, ב-8200 ובכל המקומות אבל הם עדיין מופיעים כי הצבא מעביר למשרד הבריאות ב-PDF את הנתונים ומשרד הבריאות לא יודע לתרגם את זה ולהוריד אותם.

חיים ביבס: מול הקופות כבר פתרנו את הבעיה ואנחנו יודעים מהיום הראשון להוריד את האנשים האלה.

חיים ביבס: יש 44 אנשים מתוכם 29 חיילים שנמצאים כאן, חלקם נמצאים כאן קרוב לחודש וחלקם נמצאים שבועיים אחרי שהם כבר חזרו והחלימו.

יפעת שאשא ביטון: מה שלא מכירים ברמה הכוללת.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אתה לא היחיד שאני שומעת את זה ממנו כראש רשות, שאתה יודע את נתוני האמת והם לא מתיישבים עם הנתונים הכלליים שאנחנו מקבלים.

חיים ביבס: אני אומר לך יותר מזה.

חיים ביבס: בסוף לכולם יש אינטרס להציג נתונים כלליים ולא נקודתיים.

חיים ביבס: אם רוצים לשמור את מערכת החינוך ולהחזיר אותה, תציגו נתונים עירוניים, בית-ספריים, גני ילדים.

חיים ביבס: גם ההורים, אם הם לא שומרים מספיק, הם ישבו בבית עם הילדים שלהם כי הגן יהיה סגור אבל אם ישמרו, למה הם צריכים לשבת בבית?

חיים ביבס: כי מישהו אחר לא עשה את מה שצריך?

חיים ביבס: זאת בדיוק הדוגמה ליכולת שלנו לשלוט בכל זמן נתון על כל דבר ודבר ולדעת בדיוק היכן נמצאים, כמה נמצאים, לדבר אתם.

חיים ביבס: יש חמ"ל של 20 בנות שמטפל בשירותים הבריאותיים של הרשות.

חיים ביבס: הם מדברים עם כל החולים, עם כל הקופות, עם כל האזור, והם כל היום בקשר עם האנשים כדי לסייע להם ולעזור למבודדים, לשאול אם הם צריכים משהו, כדי לנהל את האירוע ולהביא אותם לכך שיצאו כמה שיותר מהר.

חיים ביבס: אנחנו יודעים לעשות את זה.

חיים ביבס: תנו לנו לנהל את מערכת החינוך תחת הדבר הזה.

חיים ביבס: אנחנו נביא לכך שאנחנו נחזיר את המערכת לעבוד והיכן שתהיה בעיה, שלא תטעו, אני מתווכח עם הנתונים כשאני לא רואה אותם, מתי אני לא מתווכח?

חיים ביבס: לא מתווכח כשאנשים שמים את הנתונים ואומרים אלה הנתונים.

חיים ביבס: לכן את זה אנחנו רוצים.

חיים ביבס: אם מערכת החינוך תבוא עם נתונים, נוכל להגיע לתוצאה.

חיים ביבס: משרד הבריאות רוצה לחפש מה שנקרא את מי שאשם בתחלואה.

חיים ביבס: חינוך לא אשם בתחלואה, לא בגל הראשון וגם לא בבית הספר בו היו 0.12 אחוזים.

חיים ביבס: ב-1 בספטמבר 1,000 מאומתים הגיעו למערכת החינוך ועוד הרבה יותר מכיוון שלא ניהלו את הפתיחה כמו שצריך מבחינת משרד הבריאות.

חיים ביבס: היה צריך לבצע בדיקות לכלל התלמידים או לחילופין לתת חובת בידוד לפני תחילת שנת הלימודים ואז להתחיל אותה אבל אף אחד לא חשב על זה והלכו לתהליך.

חיים ביבס: זה גם לא נכון כי אני מסתכל על הנתונים ואני יודע.

חיים ביבס: 67.5 אחוזים מהנדבקים, מהמאומתים במודיעין בגל השני - ודרך אגב, אני קורא לזה גל שלישי ותכף אני אסביר למה – היו הדבקה משפחתית, אבא, אימא וכל האחים.

חיים ביבס: לכן אתה לא יכול לקשור את זה למערכת החינוך.

חיים ביבס: למה אני אומר גל שלישי?

חיים ביבס: כי כאן את מה שאנחנו רואים ואתם לא מכירים את זה, היה גם שלב ונגמר.

חיים ביבס: הגל הראשון הביא אותנו ל-127 מאומתים וירדנו למטה.

חיים ביבס: הגל השני הביא אותנו ל-288 מאומתים וירדנו כמעט לאפס.

חיים ביבס: הגל השלישי הביא אותנו ל-500 מאומתים והיום אנחנו נמצאים ב-78 ולדעתי הרבה פחות כי יש כאלה שכבר החלימו.

חיים ביבס: לכן, אנחנו רואים את הנתונים.

חיים ביבס: תנו לנו לעבוד.

חיים ביבס: אנחנו נביא את המדינה למקום אחר.

חיים ביבס: הרמזור עובד בהרבה מקומות בעולם ואין שום סיבה שהוא לא יעבוד, ואם הוא לא יעבוד – יש פיקוד העורף.

חיים ביבס: רשויות שלא מסוגלות, יקבלו סיוע.

חיים ביבס: פיקוד העורף יודע לעבוד אתנו מצוין.

חיים ביבס: עשינו את זה בצוק איתן ואנחנו עושים את זה כל הזמן ואין שום סיבה שלא נעשה את זה גם היום.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חיים, על הסקירה.

יפעת שאשא ביטון: יש כאן חברי כנסת שמבקשים להתייחס.

יפעת שאשא ביטון: תישאר אתנו לפני שאנחנו עוברים לראש עיריית אילת.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת אורלי פרומן, בבקשה.

אורלי פרומן: בוקר טוב.

אורלי פרומן: בוקר טוב חיים, מאיר וכל מי שנמצא אתנו ב-זום.

אורלי פרומן: אני רוצה להמשיך את הדברים של חיים ולחזק אותם ואני רוצה לדבר מתוך ניסיוני האישי.

אורלי פרומן: אני לא מדברת על אלא אני הייתי שם באגפי החינוך ברשויות המקומיות, גם עבדתי עם הרשויות המקומיות והגיע הזמן שנכיר בחשיבות של הרשות המקומית בניהול המדינה.

אורלי פרומן: המדינה זה אוסף של רשויות מקומיות – ערים, מועצות אזוריות – שבסופו של דבר מי שמנהל, זה ראש העיר וכל הצוות המקצועי שעובד לידו.

אורלי פרומן: הם מכירים את האזרחים, הם קרובים לאזרחים והם מכירים את המערכות שלהם והם יודעים הכי טוב אך אפשר ליישם.

אורלי פרומן: משרדי הממשלה שיושבים מעל, יושבים כרגולטור, כמתווים, נותנים את המסגרות בתוכן ראשי הערים והצוות שלהם צריכים לפעול.

אורלי פרומן: אני אקח כדוגמה את מערכת החינוך אותה אני מכירה לפני ולפנים ואני לגמרי מסכימה עם חיים ביבס.

אורלי פרומן: יש מסגרת מתווה בריאותית, מה מותר ומה אסור.

אורלי פרומן: יש בעיה אחרת של הנתונים, בין מה שפרופסור גמזו אומר, פרופסור גרוטו ודוקטור שרון אלרעי.

אורלי פרומן: אני מחזיקה כאן נתונים ושמענו אתמול בוועדה נתונים.

אורלי פרומן: שמענו את דוקטור שרון אלרעי משכנעת אותנו שבעצם הם בכלל לא רצו סגר במשרד הבריאות, לא היא ולא האחרים שהזכרתי ובכל זאת אנחנו בסגר.

אורלי פרומן: חברים, הנתונים של 1 בספטמבר הם נתוני הקיץ.

אורלי פרומן: בואו לא נטעה.

אורלי פרומן: הם נתונים אחרים שבועיים שלא הייתה מערכת חינוך, לא היה בית ספר של החופש הגדול, אלא היה חופש ואנשים עשו מה שהם רוצים, התערבבו, היו אירועים, היו הרבה מאוד דברים.

אורלי פרומן: כשאומרים 1 בספטמבר, זה לא נכון כי הנתונים של מערכת החינוך הם שבועיים או שלושה אחרי כן.

אורלי פרומן: הנתונים מוכיחים שהגילים הנמוכים לא מדביקים ולא מדבקים באחוזים גבוהים.

אורלי פרומן: יש שם, אבל זה מינורי.

אורלי פרומן: הנתון הזה שפורסם על ידי משרד החינוך שנכון ללפני הסגר השני, 94 אחוזים מגני הילדים היו נקיים מהדבקה ו-54 אחוזים בתי הספר היסודיים היו נקיים מהדבקה, ואם זה כך, למה סגרנו את כל המערכת?

אורלי פרומן: אני אומרת, תנו לרשויות המקומיות.

אורלי פרומן: מי שמסתדר לבד – טוב, מי שלא – תנו לו את הסיוע.

אורלי פרומן: לעזור לו.

אורלי פרומן: לעזור להם לפתוח בהתאם להיכרות שלהם.

אורלי פרומן: הם מכירים את בתי הספר, את הגננות, את אנשי החינוך, את המרחבים העירוניים שיש שמעבר למוסדות החינוך.

אורלי פרומן: לא לדבר רק על הגיל הרך.

אורלי פרומן: אני אזכיר שוב שתלמידי כיתות ה' עד י"ב, התיכוניסטים שהולכים לפספס את בחינות הבגרות וראינו אתמול את הפרסום, פער גדול בציוני הבגרות אל מול אשתקד.

אורלי פרומן: משרד החינוך לא יודע מה לעשות עם זה.

אורלי פרומן: אני מחזקת את הגישה האומרת לתת לראשי הרשויות במסגרת המתווה הבריאותי להפעיל את מערכת החינוך - גם מערכות אחרות אבל כרגע נתמקד במערכת החינוך – על כלל ילדי ישראל.

אורלי פרומן: יש להם אחריות כל השנים ובואו ניתן להם גם את הסמכות.

אורלי פרומן: חיים, קחו את הסמכות, תעודד את עמיתיך לקחת את הסמכות אליכם כי האחריות ממילא יושבת עליכם בשוטף במשך כל השנה.

אורלי פרומן: אני סומכת עליכם שאתם תפתחו את מערכת החינוך כך שתשמרו על בריאות התלמידים ובסופו של דבר תעזרו בהבראת המשק כולו.

אורלי פרומן: תודה רבה לכם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: בשבוע שעבר שמענו את ראש מועצת חוף הכרמל שדיבר על כך שהם יצרו להם תוכנית משלהם, מחזירים את המערכת והם עושים את זה יפה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יאיר גולן, רצית להתייחס.

יאיר גולן: אני רוצה להתייחס לחיים באופן אישי.

יאיר גולן: אני ליוויתי את חיים כשהוא ממש נכנס לתפקיד כראש עיריית מודיעין - הייתי אז אלוף פיקוד העורף - וראיתי את התפקוד של מודיעין בעופרת יצוקה.

יאיר גולן: האיש הזה מבין חירום, מכיר חירום, תפקד בחירום.

יאיר גולן: דרך אגב, העיר מודיעין היא עיר מצטיינת בהיערכות לחירום והייתה מנהלת את הקורונה הרבה יותר טוב לו הייתה ניתנת לה עצמאות מוחלטת בניהול ענייניה.

יאיר גולן: אני אומר את זה מהיכרות אישית.

יאיר גולן: היום הוא יושב ראש השלטון המקומי.

יאיר גולן: הידע שיש אצל האיש הזה אחרי כל כך הרב שנים בשלטון המקומי, 12 שנים של ניסיון בלתי רגיל, היה יכול להקרין על כל הארץ.

יאיר גולן: למה לא עובדים אתו באופן אישי כדי לנצל את הידע הפנטסטי שלו, כדי שכך תעבוד כל מדינת ישראל?

יאיר גולן: זאת פשוט חרפה.

יאיר גולן: בן אדם שהוכיח את עצמו.

יאיר גולן: לא צריך לשאול האם הוא יודע או לא יודע לתפקד בחירום.

יאיר גולן: הוא לא כמו ברסי שאין לו שום מושג בחירום.

יאיר גולן: חיים יודע חירום ולמה אנחנו לא מנצלים אותו?

יאיר גולן: אני רוצה לדבר על כפר קאסם.

יאיר גולן: כפר קאסם הייתה עיר אדומה.

יאיר גולן: הלכתי לבקר שם.

יאיר גולן: הם הוריד את עצמם לבד, בלי שום סיוע חיצוני, למצב של עיר צהובה.

יאיר גולן: איך הם עשו את זה?

יאיר גולן: עבודה רצינית של הרשות.

יאיר גולן: הבינו שיש להם אתגר, לקחו החלטות קשות, ידעו לעשות את זה, המציאו לעצמם מערכת מחשוב ושליטה בנתונים והגיעו להישג.

יאיר גולן: זה מראה מה יכול לעשות השלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: גם דלית אל כרמל.

יפעת שאשא ביטון: יש הרבה דוגמאות מצוינות לראשי רשויות שלקחו את המשוכות.

יאיר גולן: אני רוצה לומר משהו בהמשך לדבריה של אורלי על מערכת החינוך.

יאיר גולן: למה מערכת החינוך מנוהלת ארצית?

יאיר גולן: אני לא מצליח להבין את העניין הזה.

יאיר גולן: אתה נכנס לעיר כמו תל אביב.

יאיר גולן: בתל אביב יש את הכי הרבה מוזיאונים בארץ.

יאיר גולן: מוזיאונים הם שטח ענק, אולמות גדולים, ולמה הם לא מלמדים שם?

יאיר גולן: הרי לו היו עושים את זה היה אפשר לתת חוויה חינוכית לא רק שהיא פחות טובה אלא שהיא יותר טובה משנת לימודים רגילה.

יאיר גולן: בשבוע האחרון הייתה בספארי ברמת גן ובמוזיאון ארץ ישראל.

יאיר גולן: זה פשוט לצאת מהדעת.

יאיר גולן: יש שם מדריכים מעולים, אנשים ברמה עולמית הכי גבוהה והם יכולים להעביר שיעורים מרתקים לילדים.

יאיר גולן: אתה לוקח את הספארי, הרי כל הצפיפות הנוראית של בני ברק, אני מדבר עם סגן ראש העיר ברמת גן והוא אומר לי שהם יחבקו את בני ברק ואין שום בעיה שיבואו אליהם וילמדו אצלם.

יאיר גולן: למה זה לא קורה?

יאיר גולן: הסמכויות צריכות למטה, אבל לא רק במערכת החינוך.

יאיר גולן: פתיחת עסקים.

יאיר גולן: הרי קבענו תו סגול ולמה לא נותנים לו לקבוע מה נפתח ומה נסגר?

יפעת שאשא ביטון: היה דיון לראות איך אנחנו מעבירים להם את השרביט ומאפשרים להם לנהל את העיר.

יאיר גולן: מה שאמר כאן חיים, אני לא רוצה לקלקל כי הוא תיאר את הדברים מעולה.

יאיר גולן: אני אומר שצריך להוריד את הסמכויות.

יאיר גולן: אני חושב שהיחס בין רשויות מתפקדות ללא מתפקדות הוא 20-80 ולא 35-65.

יאיר גולן: רוב הרשויות בארץ הן בסדר גמור.

חיים ביבס: לא.

חיים ביבס: 35-65 זאת האוכלוסייה שגרה ב-67 רשויות.

חיים ביבס: אני מסכים אתך שזה 80.

יאיר גולן: סליחה.

יאיר גולן: באמת להתנפל על הרשויות שמתקשות, לתת להן את כל הסיוע וכל השאר שיעבדו עצמאית.

יאיר גולן: המדינה צריכה לתת מעט הנחיות, כסף ותקציב כדי שהם יוכלו למשל להעסיק הרבה יותר פקחים ויוכלו לממש את ההנחיות שלהן בצורה שהן יוכלו לומר שהן התחייבו על משהו והן עומדות בזה.

יאיר גולן: בגדול, זהו.

יאיר גולן: זה מה שצריך.

יאיר גולן: תקציב והנחיות מועטות ולתת להם לעבוד.

יאיר גולן: זו גם הדרך היחידה להתמודד עם גל שלוש, ארבע, חמש ושש.

יאיר גולן: אנחנו לא יודעים כמה זמן המגפה תישאר אתנו.

יאיר גולן: חייבים לתת לרשויות לעבוד, להחזיר את החיים לנורמליות ולתת להן לנצל את המשאבים שיש ויש להן משאבים אדירים.

יאיר גולן: הם מכירים את העיר יותר טוב מכולם והם יכולים למצוא את מקומות הלימוד, יכולים להעביר עסקים ולעשות המון דברים, יצירתיות שהיום לא מנוצלת.

יאיר גולן: אי אפשר לנהל משבר למעלה.

יאיר גולן: משבר צריך להיות מנוהל מלמטה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהנושא ברור.

יאיר גולן: סליחה שהייתי קצת רגשי.

יאיר גולן: זה פשוט מוציא אותי מהדעת.

יאיר גולן: אני מכיר חירום, ניהלתי אירועים בחירום וכך לא עובדים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת שחאדה.

אנטאנס שחאדה: בוקר טוב.

אנטאנס שחאדה: בוקר טוב חיים.

אנטאנס שחאדה: גם אני מסכים עם התיאוריה שראשי הרשויות המקומיות צריכים לקחת יותר סמכויות ולנהל את משבר הקורונה, במיוחד בישובים הערביים.

אנטאנס שחאדה: אתה מכיר את הייחודיות של הישובים הערביים, ראש המועצה מכיר את המשפחות ולרוב אלה ישובים קטנים עם מספר תושבים נמוך.

אנטאנס שחאדה: יש לנו כמה ישובים בודדים עם מספר תושבים גודל.

אנטאנס שחאדה: גם באום אל פאחם, נצרת וכפר קאסם ידעו להתמודד ולנהל את המשבר אולם חסרים לנו משאבים ואתה בטח יודע זאת.

אנטאנס שחאדה: ראשי הרשויות הערביות, אין לנו ניסיון בניהול משברים או מצבי חירום, אף פעם לא התמודדנו עם מצב כזה וחסרים לנו משאבים חומריים, כספים, תקציבים.

אנטאנס שחאדה: אתה מכיר את זה.

אנטאנס שחאדה: אני לא יודע אם מר מודר משתתף בדיון היום, אבל חשוב להעביר את זה.

אנטאנס שחאדה: הם סובלים עד היום.

אנטאנס שחאדה: אני ערכתי ביקורים בעשרות רשויות מקומיות ערביות והם מתלוננים על היעדר חמור של תקציבים.

אנטאנס שחאדה: חסר להם כוח אדם, אין להם סיירות, אין להם שוטרים עירוניים, אין להם תשתיות, אין להם מוזיאונים, אין להם גנים, אין להם אולמות שאפשר להעביר את הלימודים לבניינים חלופיים ורחבים יותר.

אנטאנס שחאדה: בל נשכח את הצפיפות הקיימת בישובים הערביים.

אנטאנס שחאדה: זאת אומרת, אנחנו צריכים טיפול מיוחד וצריך שיתוף פעולה שאני יודע שהוא קיים בין הרשויות המקומיות, ביניכם לבין ועד ראשי הרשויות הערביות אבל חסר שיתוף פעולה אמיתי יותר עמוק והעברת אינפורמציה זמן אמת ממשרדי הממשלה.

אנטאנס שחאדה: משרד הבריאות עדיין לא יודע איך להתמודד עם ההתפרצות בחברה הערבית.

אנטאנס שחאדה: זה היה יותר משהו מקומי של ראשי הרשויות, הרשימה המשותפת, ועד החירום שהוקם.

אנטאנס שחאדה: אנחנו צריכים קמפיין פרסום מעכשיו כדי שחס וחלילה לא נגיע שוב לגל נוסף.

אנטאנס שחאדה: עכשיו צריך לבנות את התוכניות, לעשות פרסום, לתת משאבים, תקציבים, הדרכות ושיתוף פעולה כי אחרת נהיה בבעיה ובמיוחד בחורף נהיה במצוקה אמיתית.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת זנדברג.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה להזכיר שנמצא אתנו מאיר הלוי, ראש עיריית אילת.

חיים ביבס: אני חייב לרדת לישיבה נוספת ובדיון הזה ישתתף מאיר יצחק הלוי הוא מוותיקי השלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: רק רגע.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת זנדברג רצה לשאול אותך שאלה.

תמר זנדברג: ברשותך, חיים, אני רוצה לשאול אתך דווקא לא כראש עיר אלא כיושב ראש השלטון המקומי.

תמר זנדברג: יש כאן משהו שקצת מדלגים עליו.

תמר זנדברג: יש המון דוגמאות מצוינות ומזכירים את כפר קאסם, את ירוחם וכולי אבל אתה עומד בראש ארגון של 255 רשויות ונאמר כאן שמי שלא יכול, פיקוד העורף יעזור.

תמר זנדברג: אני דווקא רוצה להתמקד שם כי קצת מדאיג אותי.

תמר זנדברג: השאלה היא אם יש לכם נתונים כמה מתוך ה-255 האלה לא יכולות, כמה כן יכולות, מה זה מצריך.

תמר זנדברג: אנחנו כאן בכנסת יודעים שיש כאן היסטוריה של דברים שהועברו לסמכויות הרשויות המקומיות דווקא עם זעקה מהרשויות המקומיות שהן רוצות אבל אין כלים, או מה צריך לעשות כדי להגיע לשם.

תמר זנדברג: אני רוצה לשאול אותך האם יש לכם, מעבר לשליטה בחלק מהרשויות, שאין ספק שעושות את זה מצוין, אם יש לכם מידע למסור לנו כמה מהרשויות האלה יכולות וכמה מתקשות.

חיים ביבס: אמר את זה בצורה ברורה חבר הכנסת גולן.

חיים ביבס: הוא מכיר את זה מתפקידו כאלוף פיקוד העורף.

חיים ביבס: 80 אחוזים מהרשויות יודעות לנהל את זה מצוין.

חיים ביבס: חלקן כמובן עם סיוע כזה ואחר.

חיים ביבס: 20 אחוזים צריכות תמיד את הכניסה של פיקוד העורף, כניסה של משרד הפנים, של כולם.

חיים ביבס: צריך להבין איך אנחנו מחלקים את זה כי בתוך ה-80 אחוזים שיודעות לתפקד, זה בסך הכול 255 רשויות כי שתיים הן תעשייתיות ואין להן תושבים.

חיים ביבס: יש לך 198 רשויות שמקבלות מענק שחלקן הגדול יודעות לנהל את עצמן מצוין אבל הן צריכות את הסיוע הנכון.

חיים ביבס: יש את אותן רשויות, 67-65 רשויות שהן יודעות להתקדם לבד והן לא צריכות את המדינה ורק שלא יפריעו להן.

חיים ביבס: שלא ישימו לנו מקלות בגלגלים ובירוקרטיה.

חיים ביבס: בסוף, כשאנחנו מגיעים, אם אנחנו צריכים לטפל ב-35 אחוזים מהאוכלוסייה ברמות כאלה ואחרות, מי יותר ומי פחות, אנחנו ממוקדים בדבר אחד.

חיים ביבס: ב-65 אחוזים שנמצאים ב-67 רשויות מקומיות ממשיכות לתפקד כרגיל.

חיים ביבס: אין שם סיכוי שאני אתערב לראש עיריית הרצליה, תל אביב או כל אחד אחר שיודע לנהל את עצמו איך לנהל.

חיים ביבס: הוא יודע הכי טוב.

חיים ביבס: הוא יודע יותר טוב ממני, יותר טוב ממך, יותר טוב מכל אחד אחר.

חיים ביבס: לכן אלה הנתונים ואלה המספרים.

חיים ביבס: אנחנו גם יודעים להביא להם את המשאבים הנדרשים.

חיים ביבס: אמר חבר הכנסת שחאדה בצדק שבמגזר, עם כל הכבוד, הייתי בביר אל אסד עם הרמטכ"ל כוכבי, בפעם הראשונה באו התושבים ואמרו שזה לא הצבא שאנחנו מכירים, זה משהו אחר, כי בסוף כשנכנסנו עם פיקוד העורף, כשאנשים קיבלו את החבילות הביתה, טיפלו בהם ועשו להם כל מה שצריך, הם הבינו שזה הדבר הכי טוב, שזה השינוי הכי טוב כי רק מנצחים.

חיים ביבס: זה קורה כי מצד אחד ראש העיר מכיר את המשפחות, מכיר את כל הדברים, ומצד שני פיקוד העורף מגיע לתושבים - כי אנחנו בשלטון המקומי יכולים לתת רק את המעטפת אבל לא יותר מזה - עם משאבים כמו שרק פיקוד העורף יודע ואז אפשר לצמצם את התחלואה ולהפוך את המקום לירוק.

חיים ביבס: זאת הדרך.

יפעת שאשא ביטון: יש כאן שתי שאלות, של חבר הכנסת יוראי להב ושל חברת הכנסת מלינובסקי.

יוראי להב-הרצנו: שתי שאלות מהירות לחיים.

יוראי להב-הרצנו: קודם כל, הסיפור של מודיעין תחת הנהגתך הוא מעורר השראה.

יוראי להב-הרצנו: בהקשר הזה אני רוצה לשאול שתי שאלות.

יוראי להב-הרצנו: האם אתה בקשר עם ראשי הערים ברחבי העולם ויודע לספר לנו כיצד זה מתנהל ברחבי העולם?

יוראי להב-הרצנו: האם השלטון המקומי בחוץ נוטל חלק פעיל בניהול המשבר?

יוראי להב-הרצנו: איך זה עובד בגרמניה ובצרפת?

יוראי להב-הרצנו: אני מניח שיש לך ערים תאומות גם שם.

יוראי להב-הרצנו: האם אתה נמצא בקשר ולומד איך עושים את זה שם?

יוראי להב-הרצנו: בגלל שבעיניי מודיעין היא סיפור השראה, האם יש לך איזשהו קובץ של איך אתה מנהל את הדבר הזה בעיר שלך ואתה יכול לשתף אותנו חברי הכנסת כדי שנוכל לקדם את זה כאן כי בעיני זה המודל שצריך ללכת בעקבותיו, והאם אתה גם משתף ידע עם יתר ראשי הרשויות כמו הרצליה שגם היא מובילה איזשהו מתווה מאוד מעניין ומוצלח בעיניי ועם יתר הערים.

יוראי להב-הרצנו: האם יש לך איזה מודל, תיק עבודה שאתה יכול לשתף עם יתר ראשי הרשויות.

חיים ביבס: יש לנו מודל של דש-בורד, שליטה ובקרה.

חיים ביבס: נושא של חמ"ל קורונה וליווי.

חיים ביבס: זאת הרצאה בפני עצמה.

חיים ביבס: אם תרצה, אני אשמח להזמין אותך או לעשות ישיבת זום ולהראות לך את הכול.

חיים ביבס: אגב, אנחנו ראשי הרשויות פעם בשבוע יש לנו פורום עם התייעצות, כולל ראש עיריית הרצליה שהזכרת וכולל אחרים וזאת כדי לייעל.

חיים ביבס: אנחנו מייעלים את העסק.

חיים ביבס: היינו במקום אחד בגל הראשון ואנחנו בגל אחר מבחינת הטיפול.

חיים ביבס: היום אנחנו יכולים להגיע למאומתים בדקות אחרי שאנחנו מקבלים את הנתונים, לבודד אותם מיידית, להביא לכך שאנחנו מייצרים את החקירה הראשונית ומכניסים הרבה יותר אנשים לבידוד כדי לקטוע את השרשרת ואז שלושה-ארבעה ימים אחר כך, כאשר משרד הבריאות משלים את הנתונים, מי שצריך לשחרר – משחררים, וכך בעצם מונעים את המשך ההדבקה והסתובבות אנשים.

חיים ביבס: יש הרבה מאוד דברים וצריך להקדיש סדר גודל של שעה-שעה וחצי כדי שנשים את כל הנתונים.

חיים ביבס: אם תרצה, נעשה את זה אחר כך.

חיים ביבס: בחצי השנה האחרונה הייתי בכל העולם, ב-זום כמובן.

חיים ביבס: דיברתי עם השלטון המקומי בארצות הברית, באירופה, במזרח הרחוק, בכל המקומות בעולם.

חיים ביבס: לכולם יש את הטענה המרכזית כלפי השלטון המרכזי שמה לעשות, הוא לא מחובר באמת כמו שמחובר השלטון המקומי לתושבי המדינה.

חיים ביבס: בחלק מהמקומות, לדוגמה שוויץ, הורידו את כל הסמכויות לקנטונים, 26 קנטונים שעובדים עם כל הרשויות ישירות.

יוראי להב-הרצנו: אין להם ממשלה של 37 שרים.

חיים ביבס: אני לא נכנס לוויכוח הפוליטי, האם זה בגלל הממשלה או לא בגללה.

חיים ביבס: אני חושב שבסופו של דבר לכולנו יש חלק כזה ואחר.

חיים ביבס: בארצות הברית יש מקומות שם עובדים בצורה מסודרת לפי רמזור.

חיים ביבס: דרך אגב, בארצות ברית אין סגר אמיתי אבל הוא מתקיים בפועל והוא מתקיים בהרבה מקומות שהם סגורים, בלוס אנג'לס ובמקומות אחרים.

חיים ביבס: פלורידה כמעט פתוחה לחלוטין.

חיים ביבס: דרום קוריאה שהיא מודל מדהים בו לא היה סגר ולו ליום אחד, אבל יש דבר אחד שלא ויתרו עליו – נושא של מסכות, מרחק והתקהלות ובדיקות שיא.

חיים ביבס: בסוף אנחנו גם מתנהלים כמוהם.

חיים ביבס: המקום היחיד שמכניס אנשים למדינת ישראל, זה נתב"ג.

חיים ביבס: נכון, סגרו אותו אבל לא סגרו אותו הרמטית.

חיים ביבס: הטיסות שנכנסות לא בהכרח באותו רגע האנשים הלכו הביתה, בידוד ובדיקה מלאה.

חיים ביבס: שם הרשות המקומית מנהלת בחלק גדול מהמקומות את כל המערך עצמו.

חיים ביבס: המדינה בכלל לאן מתערבת.

חיים ביבס: המדינה שמה את המשאבים ואומרת להם תנהלו.

חיים ביבס: אם אתם אדומים, אלה הכללים.

חיים ביבס: אתה אדום, אתה סגור.

חיים ביבס: אלה הכללים שחלים עליהם ואם לא, יש עליהם סנקציות תקציביות.

יוליה מלינובסקי: אני חסידה של השלטון המקומי, באתי ממנו וזה הבית.

יוליה מלינובסקי: הייתי שם המון שנים ואני יודעת איך הוא מתנהל.

יוליה מלינובסקי: ראיתי לאחרונה שאתה מונית למשקיף בקבינט הקורונה.

יוליה מלינובסקי: האם באמת בממשלה שומעים את הקולות של ראשי הרשויות והאם דעתכם מתקבלת שם ובכלל נשמעת?

יוליה מלינובסקי: אנחנו יושבים עכשיו, שומעים אותך ונהנים מכל רגע.

יוליה מלינובסקי: האם הדברים האלה שאתה אומר לנו כאן עכשיו נשמעים בקבינט הקורונה ונלקחים בחשבון?

יוליה מלינובסקי: האם לשלטון המקומי יש שיח פורה עם ממשלת ישראל?

חיים ביבס: בשלושת השבועות האחרונים אני יכול לומר שיש קשב.

חיים ביבס: ניהלנו ישיבה של למעלה משעתיים עם ראש הממשלה ועם כל ראשי הרשויות בארץ.

חיים ביבס: רובם היו בישיבה ב-זום והעלו את הטענות ואמרו את הדברים.

חיים ביבס: נכנסנו כמשקיפים ואנחנו מעירים את הערותינו.

חיים ביבס: בחלק מהדברים אנחנו רואים שבאמת יש קשב.

חיים ביבס: אמרתי שאני חושב שאחת הבעיות המרכזיות היא שמשרד בריאות לקח על עצמו, במקום לתת רק הנחיות, לנהל את האירוע.

חיים ביבס: הוא לא יכול לנהל את האירוע.

חיים ביבס: הוא בחיים לא ניהל כל אירוע במדינת ישראל והוא צריך לעסוק רק בנתונים ואך ורק בהם ולא בשום דבר אחר בהנחיות.

חיים ביבס: כל שאר הדברים צריכים להתנהל ברמה של השלטון המקומי עם צבא, פיקוד העורף, וכל מה שצריך מסביב.

חיים ביבס: אנחנו על זה.

חיים ביבס: אנחנו נכנסנו פנימה כדי לנסות ולהכניס כמה שיותר מהר את נושא הרמזור.

יוליה מלינובסקי: האם אתה והשלטון המקומי הייתם שותפים להחלטה לפתוח את מערכת החינוך בערים האדומות?

יוליה מלינובסקי: מה דעתך על זה?

יוליה מלינובסקי: אני יודעת שאתם נפגשתם עם ראש הממשלה ב-זום לפני שלושה שבועות.

יוליה מלינובסקי: שעתיים שיח יותר טוב מכלום אבל עדיין לא מספיק.

יוליה מלינובסקי: אני שואלת האם ברמת הביצוע היום יומי, כי כל יום קורה משהו, האם אתם שותפים לדרך?

חיים ביבס: בדיון על פתיחת גני ילדים, עמדתנו הייתה לא.

חיים ביבס: צריך לקחת את הרמזור ולנהל אותו באופן מלא.

חיים ביבס: את אומרת, אם אתה עיר אדומה, אתה עיר אדומה ואתה סגור.

חיים ביבס: זה לא משנה היכן אתה, אם אתה מודיעין, תל אביב או כל מקום אחר.

חיים ביבס: אם אתה כתום, צהוב וירוק, בהתאם למה שנקרא למגבלות או לסמכויות שאתה מקבל.

חיים ביבס: לגבי הנושא של פתיחת הלימודים בגני ילדים, ההחלטה התקבלה בוועדת שרים ולא בקבינט הקורונה.

חיים ביבס: אנחנו לא היינו שם.

חיים ביבס: יחד עם זאת, אני יכול לומר לך, מכיוון שאני התקשרתי באותו יום למי שצריך, שפרופסור גמזו נתן המלצה ברורה כן לפתוח.

חיים ביבס: על חלק מהדברים אני יכול להתווכח אבל ברגע שמקבלים החלטה והיא מבוססת על משהו מקצועי, גם אם היא לא נוחה לדעתי, עדיין אני מקבל אותה.

חיים ביבס: אם הייתי יודע שההחלטה התקבלה פוליטית, היינו יוצאים למלחמת עולם נגד זה, אבל אלה לא הדברים שהוצגו.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת הילה וזאן ואז אנחנו עוברים למאיר יצחק הלוי, ראש עיריית אילת.

הילה שי וזאן: שלם חיים.

הילה שי וזאן: שאלה קצרה.

הילה שי וזאן: אני רואה שפרסמתם שאתם לא מחכים להחלטה לגבי החלת מתווה הרמזור ושבעצם הרשויות המקומיות הולכות ליישם את הרמזור בפועל.

הילה שי וזאן: אגב, כמו שאמרו כאן קודמיי, ודאי אני שבאה מהשלטון המקומי, מבינה את זה לגמרי.

הילה שי וזאן: אתמול היה כאן ראש מועצת כפר ורדים ומתוך 7,000 תושבים, יש לו שלושה מאומתים.

הילה שי וזאן: ודאי שאנחנו מבינים את האבסורד הגדול הזה שהכול שם סגור.

הילה שי וזאן: לכן אני שואלת האם באמת מעכשיו אתם הולכים ברשויות המקומיות להחיל הלכה למעשה את תוכנית הרמזור גם בלי שהתקבלה החלטה.

חיים ביבס: לא.

חיים ביבס: לא.

חיים ביבס: אין דבר שאנחנו נעשה שהוא לא על בסיס החלטת ממשלת ישראל.

חיים ביבס: אנחנו יודעים לעבוד רק על פי חוק, ומה שלא על פי חוק – לא יקרה.

חיים ביבס: להפעיל את הרמזור, זה אומר שאנחנו הולכים עכשיו עם תוכנית בני חיל של משרד הביטחון להיכנס לרשויות האלה, להשקיע בהן כדי להפוך אותן לירוקות ותוך כדי להמשיך לנהל את המלחמה על נושא סמכויות.

חיים ביבס: אני מאמין שברגע שאנחנו נהפוך את כל הרשויות לירוקות, הממשלה לא תוכל יותר להתעלם ולהקשיב לפקיד כזה או אחר במשרד הבריאות או לכל אחד אחר.

חיים ביבס: יהיו חייבים לקבל וגם הכנסת לא תוכל לשבת בשקט ולהגיד רבותיי, אחרי שהשלטון המקומי הביא את רוב הרשויות, אם לא כל הרשויות במדינת ישראל, להיות ירוקות, לא ניתן לו לנהל את האירוע.

חיים ביבס: לכן אנחנו עומדים על זה.

חיים ביבס: אנחנו עובדים במקביל, עושים את הכול, מתנסים בכל הדברים ואם בשלב בו אמור להיכנס הרמזור, שזה השלב השלישי, לא ניכנס, ודאי שאנחנו נבוא אליכם לכנסת ונבוא לכל מי שצריך כדי שתסייעו לנו אבל לעבוד נגד החוק ונגד הנחיות הממשלה – זה לא יקרה.

חיים ביבס: אני לא מאמין בזה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חיים.

יפעת שאשא ביטון: בהצלחה בהמשך.

יפעת שאשא ביטון: נמצא אתנו מאיר יצחק הלוי, ראש עיריית אילת ונמצא אתנו רפיק חלבי מדלית אל כרמל שאחר כך נשמע גם אותו.

יפעת שאשא ביטון: מאיר, אתם בעיניי הסיפור הכי מיוחד, עיר מבודדת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מרשים לטוס לחוץ לארץ, סומכים על מי שמנהל שם את העניינים, ואתכם תופסים חזק ולא משחררים לכם את האפשרות להתנהל כאי ירוק בתוך האירוע הזה.

הילה שי וזאן: היה אתמול דיון בוועדת כספים בנושא.

הילה שי וזאן: היום אתם ב-70 אחוזי אבטלה.

הילה שי וזאן: תן לנו קצת חדשות מעודדות ותאמר מה קורה כאשר פותחים את העיר.

הילה שי וזאן: האם ה-70 אחוזי אבטלה יורדים, לאיזה מספר?

הילה שי וזאן: ל-20 אחוזים?

יפעת שאשא ביטון: ניתן לו לדבר.

מאיר יצחק הלוי: גברתי יושבת הראש, חבריי חברי הכנסת, תודה רבה שהזמנתם אותי לדיון החשוב הזה.

מאיר יצחק הלוי: אני אתחיל ואתחבר לדבריו של חיים ביבס שעושה עבודה מצוינת בתפקידו כיושב ראש מרכז השלטון המקומי.

מאיר יצחק הלוי: אני מאמין גדול בתפיסה הדיפרנציאלית שזה אומר בתפיסה הלא אחידה.

מאיר יצחק הלוי: מעל לכל במה אני אומר שאין דבר יותר בלתי שווה מלקבל החלטה שווה לבלתי שווים.

מאיר יצחק הלוי: לכן צריך להתייחס לכל עיר על פי האפיון שלה ואני אומר יותר מזה, לכל שכונה בתוך עיר על פי האפיון שלה וזה לא נכון לקבל החלטות שהן החלטות גורפות כי אני חושב שבאמת לכל עיר יש את האפיון ותכף אני אתייחס לעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: אני יכול לומר לכם ברמה האישית שלי כראש עיר שמחודש מארס הקמתי קבינט קורונה מקומי שאני עומד בראשו וכל בוקר מזה חצי שנה הקבינט הזה מתכנס עם כל הגורמים הרלוונטיים – גורמי עירייה, גורמי ביטחון, גורמי משטרה, גורמי אכיפה כאלה ואחרים – כדי לדעת איך מתארגנים גם ליום אחרי וגם לחודש אחרי משום שכפי שנאמר כאן אנחנו יודעים יותר טוב מכולם איך צריך להתנהל בעיר וזו המומחיות שלנו.

מאיר יצחק הלוי: לא בכדי העיר אילת טובלת עמוק בתוך הצבע הירוק.

מאיר יצחק הלוי: אני יכול לספר לכם שנכון להיום יש באילת - שמונה 65,000 תושבים – 48 פעילים.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו נמצאים בניקוד הרמזור בשתיים, מה שאומר אנחנו עמוק בתוך הירוק וזה לא קורה מעצמו ובטח לא בגלל העיניים הסגולות שלי.

מאיר יצחק הלוי: זה קורה כי יש כאן עבודה קשה ומאומצת עם בעיקר שקיפות לתושבים.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו מספרים את האמת, מבקשים את התמיכה.

מאיר יצחק הלוי: כל שבוע אני מקיים זום עם התושבים ואנחנו מדברים אתם כי לדעת מה קורה וכדי להגיד להם כי בסך הכול כולנו נמצאים באותה ספינה ובאותה אנייה אם תרצי וכך העסק עובד.

מאיר יצחק הלוי: העובדה היא שלמעט שבוע אחד, השבוע הראשון של חודש ספטמבר, וזה גם היה בשכונה אחת, כל חצי שנה אנחנו מוגדרים כעיר עם איתנות בריאותית ראויה להערכה, יש לומר.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר בשולי הדברים שנדמה לי שהקורונה חידדה הרבה מאוד דברים.

מאיר יצחק הלוי: יש בה גם יתרונות.

מאיר יצחק הלוי: אחד היתרונות, היא חידדה יותר מכל, את הזיקה בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי שצריך לדון בו.

מאיר יצחק הלוי: אני מציע לכולנו עם תום היום הזה של הקורונה לשבת ולהתכנס ולדבר איך צריכה להיות הזיקה בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שהנגיף הזה בא והוכיח שזה נושא מאוד מאוד מאתגר.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה לומר מה קורה היום.

מאיר יצחק הלוי: לשמחתי הגדולה, משום שאנחנו מכירים היטב את אפיוניה של אילת – דרך אגב, אנחנו הכנו ארבע פעמים מתווים, ארבעה מתווים, ארבע תוכניות – מתווה שנקרא מגן אילת.

מאיר יצחק הלוי: זה מתווה שההיגיון שלו אומר שהעיר אילת היא עיר ירוקה, העיר אילת מושתתת על תעשיית התיירות, העיר אילת רוצה להניע את כלכלת התיירות שזה בעצם הכול.

מאיר יצחק הלוי: כלכלת התיירות היא לא רק בתי מלון אלא אלה מסעדות, מרכזי קניות, חנויות, נהגי מוניות וזה משפיע עד החוג האחרון במתנ"ס.

מאיר יצחק הלוי: בא העיר ואומרת בואו נניע את זה אבל שאנחנו נקבל את האורחים בשני תנאים - האחד הוא שכאשר מגיעים לבית אירוח מוכר, יש להם ואוצ'ר ביד, והשני, הם מראים מה שאני קראתי לו פספורט רפואי שאומר שכל מי שנכנס בשערי העיר, על ידי מנגנון שאם תרצו אני אפרט אותו ייכנס רק אם הוא מוכיח את בריאותו התקינה.

מאיר יצחק הלוי: זה אומר שעבר בדיקה על פי איזה מתווה שמוצע.

מאיר יצחק הלוי: לשמחתי, כשאתה בא ומציג רעיון שהוא רעיון כולל, הוליסטי, תוקף בכל החזיתות, נותן מענים לכל השאלות, כולם מתכנסים אליו.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו היום נמצאים – וזה אני אומר לך גברתי יושבת הראש ולחברי הכנסת – במצב שבו לשמחתי כל הגורמים מאשרים היום הצעת חוק שבעצם באה ואומרת בואו נחריג אזורים כמו אילת ונאפשר להם לנוע כלכלית.

מאיר יצחק הלוי: דיברנו על זה גם עם שרת התיירות, גם עם שר המשפטים וגם עם שר הבריאות והסגן שלו, גם עם יושב ראש הכנסת ויושב ראש הקואליציה, עם יושב ראש ועדת החוקה, עם יושב ראש ועדת הכנסת, עם כל הגורמים הרלוונטיים.

מאיר יצחק הלוי: יש הצעת חוק שחתומים עליה חברים מכל סיעות הבית וזה בא רק מהטעם האחד, מהטעם שיושבים באילת אנשים שמכירים יותר טוב את אילת ולכן הם גם יכולים להציע הצעת חוק הגיונית שלשמחתי עוברת את כל חברי בית הנבחרים שלנו ואנחנו מקבלים נכון להיום הסכמה מקיר לקיר.

מאיר יצחק הלוי: אני מאוד מאוד מקווה שהצעת החוק הזאת בקונסטרוקציה שהיא מוצעת, יכולה להיות ממשלתית ויכולה להיות פרטית, בסוף תאושר.

מאיר יצחק הלוי: אני סימנתי את יום רביעי הבא להעביר אותה לקריאה שנייה ושלישית.

מאיר יצחק הלוי: כך אני מאוד מאוד מקווה.

מאיר יצחק הלוי: לשאלתך, חברת הכנסת הילה וזאן.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו עיר ש-80 אחוזים מכלכלתה מושתתת את תעשיית התיירות.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר יותר מזה.

מאיר יצחק הלוי: ב-80 אחוזים מבתי האב, יש לנו כ-19,000 בתי אב, נמצא מפרנס או שני מפרנסים שמועסקים בתעשיית התיירות.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו יודעים מה נתוני ספטמבר ולא יודעים מה נתוני אוקטובר.

מאיר יצחק הלוי: נתוני ספטמבר, וכדאי שתקשיבו טוב לנתון, מלמדים שאנחנו נמצאים כבר על מעל ל-60 אחוזי אבטלה.

מאיר יצחק הלוי: על פי שירות התעסוקה זה 40 אחוזים ואם נוסיף את הגורמים שאינם תחת המטריה של שירות התעסוקה, שאלה הגורמים הפרטיים או העסקים הפרטיים, אנחנו מגיעים ל-60 אחוזים.

מאיר יצחק הלוי: על פי נתוני אוקטובר אנחנו נעבור את רף ה-70 אחוזים.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה בעולם.

מאיר יצחק הלוי: מבחינתי זה כאוס.

מאיר יצחק הלוי: המשמעויות הנפשיות, הכלכליות, הדמוגרפיות, הן הרות אסון.

מאיר יצחק הלוי: אין לי מילה אחרת.

מאיר יצחק הלוי: הן הרות אסון כי אנחנו נתחיל לראות הגירה שלילית, אנחנו נתחיל לראות מטופלי נפש, אנחנו נתחיל לראות אנשים שהולכים תחת אגף שירותים חברתיים וכבר אמרתי יותר מפעם אחת שאם החוק הזה לא יאושר מהר, איציק שמולי ומאיר שפיגלר יהיו האנשים הכי...

מאיר יצחק הלוי: לעיר אילת ולשם אנחנו ממש ממש לא מכוונים את הדברים.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו עיר גאה, עיר חזקה, עיר שמביאה הרבה מאוד כסף ומכניסה הרבה מאוד כסף לקופת המדינה ואני מאוד מאוד מקווה שבאמת הלך הרוח הטוב שקיים היום בבית הנבחרים כלפי העיר אילת וכדוגמתה, אכן יבוא לידי ביטוי גם בהצעת החוק שתאפשר לנו לפתוח את העיר מהר ככל האפשר.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, אני ביקשתי לפתוח לאלתר את האזור הפנימי של העיר.

מאיר יצחק הלוי: לפתוח מחר.

מאיר יצחק הלוי: לא בעוד שבועיים.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו חייבים לייצר כאן איזושהי סירקולציה של עוד 30-20 אחוזים כלכלה לעיר אילת שייתנו לנו קצת אוויר.

מאיר יצחק הלוי: אני לא צריך לספר לכם מה הנגזרות ומה המשמעויות של עיר ש-80-70 אחוזים מתושביה לא מתפרנסים.

מאיר יצחק הלוי: זה מצב שהוא בלתי אפשרי ומשם באה הזעקה שלי ואומרת, חבר'ה, אי אפשר לקחת עיר ואם בישראל ולא להתייחס אליה כמו שמתייחסים לאי ביוון.

מאיר יצחק הלוי: זה לא הגיוני.

מאיר יצחק הלוי: זה פשוט לא הגיוני.

מאיר יצחק הלוי: אני מבקש את אותו פורמט.

מאיר יצחק הלוי: זו עיר סגורה, זה אי.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי, זה אי.

מאיר יצחק הלוי: אילתוס.

מאיר יצחק הלוי: לכן אני אומר שיש כאן היגיון.

מאיר יצחק הלוי: זה העניין הדיפרנציאלי.

מאיר יצחק הלוי: ביקשתי מכל הגורמים - החל מהיועץ המשפטי לממשלה שמטפל בחקיקה, דרך שר המשפטים, דרך השר הממונה דודו אמסלם, דרך שרת התיירות, דרך שר הבריאות, דרך סגן שר הבריאות, וכולם בלי יוצא מן הכלל מגויסים לעניין - שיזדרזו כי כל יום שעובר הנזק והסדק הוא קשה יותר.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שהצעה כזאת לא הייתה יכולה לצאת לאוויר העולם אם היא לא נבנתה בראשם של אנשי המקום כי אנחנו מכירים יותר מכל איך העיר הזו עובדת ומה נכון לה.

מאיר יצחק הלוי: משפט אחרון גברתי היושבת ראש.

מאיר יצחק הלוי: תסתכלו עלי טוב.

מאיר יצחק הלוי: אין מי שחפץ בבריאותם של תושבי העיר אילת יותר ממני.

מאיר יצחק הלוי: אני מקווה שעל זה אין ויכוח.

מאיר יצחק הלוי: כשאני מדבר על בריאות, אני מדבר על בריאות הגוף והנפש.

מאיר יצחק הלוי: אין אף אחד בירושלים שרוצה שתושבי העיר אילת יהיו בריאים יותר ממני.

מאיר יצחק הלוי: האמינו לי.

מאיר יצחק הלוי: אם נפנים את זה, אני מניח שכל השיח הזה יהיה הרבה יותר קל.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ראש עיריית אילת.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר לך מאיר שזה שאנחנו כבר כמה חודשים בתוך האירוע הזה, זאת לא הפעם הראשונה שאתה נמצא כאן בדיוני הכנסת לגבי העיר אילת וההתנהלות בתוכה, וזאת שערורייה שאנחנו נמצאים בנקודת זמן כזו ועדיין לא נמצא פתרון.

יפעת שאשא ביטון: בעיניי שערורייה יותר גדולה שאנחנו מבקשים להעביר בחקיקה את מה שברור לכולנו, וגם החברים כאן אמרו, וזה הענקת סמכויות לשלטון המקומי, לראשי הרשויות, לנהל את הישוב שלהם בצורה הנכונה.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה גם שהתוצאות היו הרבה יותר טובות מכפי שאנחנו נמצאים בהן היום.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כמובן – אני מדברת בשמי אבל אני מניחה שגם חבריי מהלך הרוח שאני מכירה – נתמוך בהצעה הזו שתאפשר לכם להתנהל כאי בתוך המדינה.

יוליה מלינובסקי: אני בכלל לא מבינה למה צריך הצעת חוק.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאמרתי.

יפעת שאשא ביטון: זה שצריך חוק, זאת שערורייה.

תמר זנדברג: מה העמדה העקרונית של משרד הבריאות לגבי הנושא הזה של הדרכון הבריאותי, הכניסה הסגירה וכל הדברים האלה?

תמר זנדברג: אמרת שכולם אומרים ומגויסים אבל אומרים עוד יום ועוד יום.

יפעת שאשא ביטון: צריכים להעביר את זה בחקיקה.

תמר זנדברג: למה בחקיקה?

תמר זנדברג: אני שואלת מבחינת עמדה מקצועית.

תמר זנדברג: העמדה המקצועית של משרד הבריאות אומרת שאת אילת אפשר לפתוח במתווה הזה, במתווה של הסגור עם הכניסה לאחר בדיקה, היום, בפעימה הבאה, ביחד עם הצימרים?

תמר זנדברג: איפה זה עומד?

יפעת שאשא ביטון: כלום.

יפעת שאשא ביטון: הם חלק ממדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: כל מה שנקבע רוחבית, תקף גם לגביהם.

יפעת שאשא ביטון: הם רוצים להשתחרר ולהיות אוטונומיים והם צודקים.

יפעת שאשא ביטון: הרי כל הדיון הזה מדבר על כך שצריך בכלל לשחרר את הרשויות ולהפוך כל רשות לאוטונומית.

תמר זנדברג: אבל אמר כאן עכשיו ראש העיר שהם מדברים על המתווה שלהם עם משרד הבריאות וכולי וכולם מגויסים לעניין אבל זה עדיין לא קורה.

תמר זנדברג: הם מגויסים לאוטונומיה של אילת?

יפעת שאשא ביטון: של אילת.

יפעת שאשא ביטון: להחריג את אילת.

תמר זנדברג: מתי?

תמר זנדברג: מבחינת משרד הבריאות.

תמר זנדברג: בשיחה שלך עם משרד הבריאות, מה העמדה המקצועית לגבי המתווה הזה של האוטונומיה התיירותית של אילת?

מאיר יצחק הלוי: גם משרד הבריאות וגם משרד התיירות אימצו את המתווה – שיש בו היגיון – שאומר שאם העיר הזאת היא עיר ירוקה, ומכניסים אליה אנשים שמוכיחים את בריאותם על ידי בדיקות שהם יעשו לפני ההגעה שלהם לעיר אילת והם מתארחים בבית אירוח שגם הוא מוסדר – עם זה אנחנו יודעים לחיות.

מאיר יצחק הלוי: יש הסכמה גם של השר יולי אדלשטיין, גם של סגנו יואב קיש וכמובן גם הסכמת שרת התיירות.

מאיר יצחק הלוי: בעצם יש הסכמה של כל הגורמים בלי יוצא מהכלל.

מאיר יצחק הלוי: זה נמצא אצל היועץ המשפטי.

יפעת שאשא ביטון: שואלת חברת הכנסת תמר זנדברג למה זה תקוע.

תמר זנדברג: איפה זה עומד?

מאיר יצחק הלוי: הליך החקיקה בכנסת ישראל, משכו במקרה הטוב – הכי קרוב, כפי שאני מבין, אתם יודעים לומר טוב ממני – משהו כמו שבועיים.

מאיר יצחק הלוי: יש עכשיו שני מסלולים.

מאיר יצחק הלוי: גם מסלול של חקיקה פרטית וגם ממשלתית ורוצים את הקרוב מבין שתיהן לקדם.

מאיר יצחק הלוי: אני מאוד מאוד מקווה שזה יתקדם במהלך השבוע הקרוב.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא מבינים למה צריך חקיקה.

יוליה מלינובסקי: הרי אלה החלטות ממשלה, זה בדיוק הרמזור.

יוליה מלינובסקי: לגבי אילת, אני לא מצליחה להבין למה למשל מערכת החינוך אילת לא פועלת.

יפעת שאשא ביטון: כי מפרידים אותה מהרמזור הכללי.

יפעת שאשא ביטון: הרמזור נוגע לכל הרשויות והרעיון הוא שאילת תתנהל כאי בפני עצמו.

יוליה מלינובסקי: מצוין, אבל למה חקיקה?

יוליה מלינובסקי: הממשלה יכולה לקבל החלטה במסגרת חוק הקורונה הגדול ולאשר את זה בוועדת החוקה.

יואל רזבוזוב: העבירו גם חוקים ב-48 שעות ו ב-24 שעות.

יואל רזבוזוב: ראינו דוגמאות.

יוליה מלינובסקי: נכון.

יוליה מלינובסקי: מאיר, אנחנו מכירים את הכנסת, אנחנו יודעים את התהליכים ולמה חקיקה?

יפעת שאשא ביטון: את זה צריך לשאול את הממשלה ולא אותו.

מאיר יצחק הלוי: יוליה, על הצעת החוק גם חתום אלי אבידר והיא נקראת הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה (הוראות שעה) (תיקון אזור תיירות ירוק), התשפ"א-2020.

מאיר יצחק הלוי: זאת הצעת החוק.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לומר לך שלא משנה מי חתום על ההצעה, אפילו ביבי חתום עליה.

יוליה מלינובסקי: יש דרך הרבה יותר פשוטה וקלה שאפשר לעשות מחר.

יוליה מלינובסקי: לא צריך לחכות שבועיים.

יוליה מלינובסקי: את זה אני מנסה להגיד לך.

מאיר יצחק הלוי: אני לצורך העניין אדיש לדרך.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה שהיא תהיה הכי מהירה.

מאיר יצחק הלוי: אני לא יודע להיכנס פנימה לתוך השיקולים האחרים.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי,.

יפעת שאשא ביטון: לא הוא קובע את זה.

יפעת שאשא ביטון: את מפנה אליו את השאלה כאילו הוא יכול להחליט.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו נמצאים בתוך הליך מסודר, מוסכם על ידי כל השרים הרלוונטיים, ואני מקווה מאוד שנצליח לקדם את זה.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי קודם, ואני חושבת שזה רק מתחזק, שזאת פשוט שערורייה שזה נמשך עד עכשיו ועוד יותר שערורייה שזה צריך חקיקה ולא יוצאת כאן החלטה מושכלת שבאמת תאפשר לכם להתנהל בצורה הנכונה.

יפעת שאשא ביטון: מאיר, אנחנו כאן נמשיך לעקוב ונעשה את כל מה שאפשר כדי להפעיל לחץ כשזה יקרה במהרה בימינו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: לצערנו רפיק חלבי היה צריך לצאת לפגישה ולכן הוא ירד מה-זום.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר שגם שם בדלית אל כרמל הצליחו להביא את הישוב למינימום תחלואה אחרי שהם היו ישוב אדום וזה היה באמת בזכות הקשר שהוא יצר יחד עם התושבים, ההחלטות שהוא קיבל בתוך הישוב, וזו הדוגמה לרשות מקומית שעשתה את מה שאנחנו לא מצליחים לעשות כשלטון מרכזי בכל הארץ.

יפעת שאשא ביטון: נמצאת אתנו טליה לנקרי מהמל"ל.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: אחריה תמי ברששת.

טליה לנקרי: צוהריים טובים.

טליה לנקרי: אני רוצה להגיד כמה מילים כי המל"ל באפריל הוביל עבודת מטה מאוד מאוד אינטנסיבית ביחד עם השלטון המקומי לנושא הזה של סמכויות הרשויות המקומיות.

טליה לנקרי: הבנו מהר מאוד - ואני חושבת יושבת הראש שאת גם מכירה את זה ואני רוצה לעדכן את כל הנוכחים וגם להמליץ על כמה דברים איך להמשיך מכאן – עד כדי כך שעשינו כנס ראשי רשויות ביוני השנה יחד עם השלטון המקומי וראש הממשלה השתתף בו וגם השרים הרלוונטיים.

טליה לנקרי: בכנס הזה גם הצגנו את הרמזור וגם איתרנו את הסמכויות הנדרשות לרשויות המקומיות כדי באמת לנהל את המאבק בקורונה.

טליה לנקרי: אמרו כבר הכול, אמרו שזה אחראי יותר, שיש להן הבנה גבוהה יותר של הרשות והאנשים שבה, שיש להן יכולת לקטוע שרשרת הדבקה באופן רחב, שמוטת השליטה שלהם הרבה יותר קצרה מאשר השלטון המרכזי.

טליה לנקרי: לעולם השלטון המרכזי לא יכול יהיה שלרדת לרזולוציות נמוכות של החלטה כפי שהרשות המקומית יודעת לעשות זאת.

טליה לנקרי: אפשר גם לתת הרבה מאוד דוגמאות אבל בעיקר בנושא החינוך.

טליה לנקרי: אני יודעת שהחינוך הוא בלבך ולכן אני אתעכב עליו.

טליה לנקרי: חייבת להיות אלטרנטיבה.

טליה לנקרי: באמת, לא יכול להיות שאם אין מערכת חינוך שמובלת על ידי הרמה הלאומית, אין שום מענה לתלמידים שיושבים בבית.

טליה לנקרי: אפשר לעשות כל כך הרבה ורק צריך להגיד לרשות המקומית הנה סמכותכן, אחריותכן לפתוח את המוזיאונים בישוב, את המתנ"סים בישוב, את המקומות הפתוחים בישוב, לחלק את התלמידים, להביא את כל צוותי החינוך.

טליה לנקרי: הרי בסוף אנחנו אומרים שזה לא רק המתמטיקה שהם ידעו או לא ידעו אלא זה האינטראקציה החברתית, זאת היציאה החוצה וזה לאפשר קצת נשימה להורים ואכן יש הרבה יתרונות בעניין הזה.

טליה לנקרי: עוד דבר.

טליה לנקרי: ברגע שאת מטילה את זה על הרשות המקומית, את גם מאפשרת להם להסתכל קדימה, איך תראה מערכת החינוך יום אחרי.

טליה לנקרי: הרי לא נחזור לבית הספר כפי שהיינו חוזרים לפני שנה ב-1 בספטמבר.

טליה לנקרי: עזבו את הפערים הלימודיים, אלה כבר שיטות הלימוד, זה כבר האופן שבו אנחנו מבינים את הדברים, בואו ניתן להן אחריות גם להסתכל קדימה ולא רק עכשיו במאבק ובואו נתחיל מזה, כן, אבל גם להסתכל קדימה על הדברים ולנהל את הדברים באופן הרבה יותר חכם.

טליה לנקרי: אני רואה את זה ברשויות המקומיות יום יום נכון שהעיר תל אביב אפשר לומר עליה שהיא חזקה ועשירה אבל יש לה מורכבויות ושוב, אני אתן דוגמה.

טליה לנקרי: העובדים הזרים, הפליטים שנמצאים בעיקר בעיר תל אביב, השלטון המרכזי אף פעם לא נגע בהם מתחילת הקורונה.

טליה לנקרי: אף פעם.

טליה לנקרי: לא התייחס אליהם מתחילת הקורונה.

טליה לנקרי: רק העיר תל אביב וראי זה פלא, התחלואה שם היום נמוכה מאוד.

טליה לנקרי: היא הייתה מאוד גבוהה.

טליה לנקרי: נכון שהמל"ל סייע בצורה מאוד מאוד משמעותית אבל זאת העיר הראשונה שפתחה משל"ט.

טליה לנקרי: יש לה מורכבויות מאוד גדולות.

טליה לנקרי: נכון שיש לה את האמצעים אבל היא עושה עבודה נהדרת.

טליה לנקרי: אני חושבת שגם העניין הזה שנמצא כרגע בשלטון המקומי, יושב ראש השלטון המקומי הוא אדם שהוא מנהיג, שיש לו יכולות, שמוכיח את זה, שיושב עם הרשויות המקומיות יום יום ועושה את העבודה.

טליה לנקרי: צריך גם לנצל את המומנטום הזה כדי לאפשר לעשות את הדברים הרבה יותר טוב.

טליה לנקרי: אנחנו מאוד מאוד מאמינים בעניין הזה.

טליה לנקרי: שאלת לגבי הסמכויות וחיים לא ענה לך עד הסוף.

טליה לנקרי: מה הסמכויות שנדרשות.

טליה לנקרי: ראשית, יש מסמך.

טליה לנקרי: משרד הבריאות בהנחיה של המל"ל כתב נייר להחלטת ממשלה שקובעת מה הסמכויות שנדרשות לרשויות המקומיות ומה הסמכויות שמופיעות שם.

טליה לנקרי: קודם כל, העברת המידע.

טליה לנקרי: נכון שמאוד התקדמנו ונכון שכבר מעבירים את החולים לרשויות המקומיות ואת שמותיהם, אבל זה לא קורה בצורה מספיק טובה ולא רק מבחינת השמות אלא גם מבחינת הזמן, גם מבחינת הניתוחים.

טליה לנקרי: זה עוד לא עובד מספיק טוב כדי שהרשות המקומית תיקח ותמשיך לעבוד על העניין הזה.

טליה לנקרי: הנושא השני הוא נושא האכיפה.

טליה לנקרי: נושא האכיפה הוא נושא קריטי והוא לא כל כך פשוט.

טליה לנקרי: עליו יהיה צריך לדבר.

טליה לנקרי: הדבר הכי נכון הוא לתת סמכויות לפקחים יותר מאשר על מסכה.

טליה לנקרי: אני מזכירה כאן שלפקחים ברשות המקומית, עד כמה שנתנו להם קצת יותר סמכויות, הם לא יכולים לתת קנס על התקהלות, הם לא יכולים לפזר התקהלות וזה לא בסמכותם.

טליה לנקרי: לזה צריך את המשטרה ואת מינהלת האכיפה.

טליה לנקרי: אפשר לעשות עבודה ולהעלות באמת את סמכויות האכיפה קצת יותר לרשות המקומית כדי שתאפשר באמת לשלוט במה שקורה על מה שקורה בשטחה.

טליה לנקרי: לגבי סמכויות נוספות.

טליה לנקרי: הרשות המקומית לא יכולה להחמיר על הרמזור, היא לא יכולה לפתוח עסקים אבל היא יכולה לסגור וזה בסמכותה.

טליה לנקרי: זה לא משהו שצריך להוסיף לה וזה כן חלק מהעניין.

טליה לנקרי: הנייר הזה של הסמכויות מוכן.

טליה לנקרי: צריך לבקש אותו ממשרד הבריאות.

טליה לנקרי: זה פשוט נעצר בגין ההחלטה או התפיסה או המדיניות של משרד הבריאות שאומרת את הדבר הבא, ואולי נמצאים נציגי משרד הבריאות והם יגיבו.

טליה לנקרי: אומרת שרון אלרעי וגם אמרה לפני כן סדצקי שאי אפשר באמת להפריד בין רשויות, בין סקטורים ובין אזורים כי המדינה שלנו קטנה ועוברים ממקום למקום וממילא מדביקים.

טליה לנקרי: אני חושבת שהעניין הזה הוא פתיר במידה רבה.

טליה לנקרי: הוא לא פתיר ב-100 אחוזים, זה נכון, אבל הוא פתיר במידה רבה והוא בעיקר אומר שאנחנו לוקחים סיכונים אבל אנחנו לוקחים סיכונים הרבה יותר נמוכים כשאנחנו נותנים לשלטון המקומי את האחריות ושוב, כי הוא רוצה להישמר ירוק ואכפת לו מהתחלואה.

טליה לנקרי: זה לא פוטר את השלטון המקומי המרכזי מלא מעט משימות.

טליה לנקרי: צריך להגדיר את המדדים דרך הרמזור וצריך ליצור מצב של שליטה ובקרה.

טליה לנקרי: כלומר, לבוא ולומר שאלה לא רק סמכויות וזאת לא רק זכות של הרשות המקומית אלא זאת לגמרי אחריות.

טליה לנקרי: הוא צריך לדווח באופן יום יומי לגבי התחלואה, לגבי הפעילות, צריך להפעיל את פיקוד העורף היכן שנדרש ופיקוד העורף כבר שם, גם ברשויות החזקות וגם ברשויות החלשות.

טליה לנקרי: פשוט צריך לתת לו להמשיך לעבוד.

טליה לנקרי: הוא עושה את זה.

טליה לנקרי: תסתכלו ברשויות החזקות, גם קיבלו תקציבים, גם יודעים לעשות את זה וזה קורה וזה מוכיח את עצמו.

טליה לנקרי: פרויקט בני חיל של משרד הביטחון שנכנס לרשויות החלשות ומסייע להן בתקציב, מסייע להן במזון, מסייע להן בחיילים – זה קורה.

טליה לנקרי: נכון, אולי צריך עוד קצת סיוע תקציבי אבל אנחנו כבר לא רחוקים מהיכולת לממש את זה.

טליה לנקרי: בעיניי כרגע זה אך ורק החלטה.

טליה לנקרי: כל השאר באמת כבר נטחן דק דק והדברים קיימים.

טליה לנקרי: אני מאוד מאמינה בזה, אנחנו הובלנו את זה בעבר וזה באמת רק עניין של החלטה.

טליה לנקרי: עד כאן.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה טליה.

יפעת שאשא ביטון: את לגמרי צודקת.

יפעת שאשא ביטון: אני זוכרת את הדיונים בסיבוב הקודם לגבי הנושא של סמכויות הרשויות המקומיות.

יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את התוכנית שלכם.

יפעת שאשא ביטון: אגב, זה מה שמתסכל כאשר כל מה שנדרש כאן זאת החלטה לעשות את זה ואנחנו לא נמצאים שם.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר בהיבט של מתן הסמכויות עליו דיברת לגבי זה שאפשר לסגור יותר ממה שהרמזור מציע אבל אי אפשר לפתוח.

יפעת שאשא ביטון: הסמכויות חייבות להיות דו צדדיות.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, רשות מקומית – נתנו כאן כדוגמה את כפר ורדים ויש לנו את הדוגמה של אילת ודוגמאות נוספות שכמעט ואין בהן מאומתים וגם המאומתים, יש דרך לתת להם את המעטפת הנדרשת ולאפשר לכל האחרים לנהל שגרת חיים – אני חושבת שכן צריכה להיות סמכות לראש הרשות לנהל את כל האירוע הזה בתוך הישוב בשום שכל.

יפעת שאשא ביטון: אמר את זה מאיר יצחק הלוי ואני בטוחה שכל ראש רשות יגיד שהבריאות של התושבים שלו חשובה לו לא פחות, אם לא יותר אפילו, מאשר לכל אחד אחר.

יפעת שאשא ביטון: רציתי לשאול בנושא של האכיפה.

יפעת שאשא ביטון: דובר על מינהלת אכיפה.

יפעת שאשא ביטון: קיימנו כאן דיון ממש עת יצאנו מהגל הראשון ואמרנו שזה אחד הדברים שצריך לעשות.

יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם זה?

טליה לנקרי: זה קיים.

טליה לנקרי: מינהלת האכיפה קיימת.

טליה לנקרי: היא עובדת.

טליה לנקרי: אגב, היא עובדת לא רע.

טליה לנקרי: נכון שמפעיל הכוח הוא משטרת ישראל.

טליה לנקרי: מינהלת האכיפה היא זו שמגדירה את המדיניות, היא זו שמגדירה את סדר העדיפות לאכיפה.

טליה לנקרי: יש הכשרות של הפקחים של השלטון המקומי בשלטון המקומי שהם אותם עבור מינהלת האכיפה וזה ממשיך לקרות וזה עובד בכלל לא רע.

טליה לנקרי: הסיפור הוא הסמכות לאכיפה.

יפעת שאשא ביטון: בעצם לא השלמנו את המלאכה.

יפעת שאשא ביטון: יצרנו איזשהו משהו שהיה צריך להיות אופטימלי ובסופו של דבר הוא מקוים חצי.

טליה לנקרי: לא.

טליה לנקרי: אני לא חושבת.

טליה לנקרי: מה שהתכוונו הוא זה שקרה אבל לגבי ההחלטה של מה הסמכויות של הפקחים ברשות המקומית, כאן הפער.

טליה לנקרי: לא הסכימו מבחינה משפטית לתת להם סמכויות אכיפה מעבר למסכה ומעבר לתו סגול.

טליה לנקרי: אלה שני הנושאים אותם הם אוכפים.

טליה לנקרי: הם לא יכולים לאכוף התקהלות והרי זה הדבר המשמעותי, ההתקהלות.

טליה לנקרי: על זה אנחנו מדברים.

טליה לנקרי: מגיעים למקום מסוים ויש התקהלות שצריך לפזר אותה.

טליה לנקרי: זה האבסורד, שכרגע אין להם את הסמכות לכך אבל זה עובד.

טליה לנקרי: זה עובד והם ממשיכים לתת את הפקחים וממשיכים לעבות אותם.

טליה לנקרי: לפעמים יש חוסר בכוח אדם אבל מה שהתכוונו, קורה.

טליה לנקרי: בעניין הזה, זאת הסמכות לאכיפה ואני חושבת שכאן יש פער מאוד מאוד משמעותי שהרשות המקומית לא יכולה לאכוף את ההתקהלות אצלה ברשות.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שכיוונתי אליו בעניין של הסמכות כי בעיניי הוא יותר משמעותי.

יפעת שאשא ביטון: אגב, הוא יכול מאוד לעזור בעניין הזה כי כאשר פקחים של הרשות המקומית שהם מתוך הרשות באים ונמצאים בתוך הסיטואציה הזו, אני חושבת שיכולנו להרוויח יותר.

טליה לנקרי: אני מסכימה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת רזבוזוב רצה להוסיף.

יואל רזבוזוב: ממש בקצרה כי כל מה שנאמר עד כאן, נכון.

יואל רזבוזוב: אני חושב שרובנו בעברנו היינו בשלטון המקומי כחברי מועצה ואנחנו יודעים שכל ראש רשות מכיר את העיר שלו כמו את כף ידו.

יואל רזבוזוב: הוא מכיר את השכונות, את המקומות, את הרחובות והוא מכיר כל מקום בו יש חשש להתקהלות.

יואל רזבוזוב: הוא קשוב לתושבים.

יואל רזבוזוב: הפיקוח העירוני גם הוא צריך להיות מתוגבר ועם יותר סמכויות כדי שהוא יוכל לעשות אכיפה נכונה יותר וטובה יותר ולא לרודף אחרי אנשים שהולכים באוויר הפתוח עם מסכה.

יואל רזבוזוב: בני זוג הולכים ולמישהו ירדה המסכה ואז רודפים אחריו אלא הם צריכים דווקא לכוון את הפיקוח העירוני נגד התקהלויות.

יואל רזבוזוב: לא צריך כאן מודיעין כי כל ראש רשות מכיר את מקומות ההתקהלויות.

יואל רזבוזוב: צריך לתת את הסמכות לפיקוח העירוני.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה המודל הכי נכון וחבל שאנחנו גוררים רגליים ולא מגיעים למצב הזה כי אפשר לצאת לדרך ולתת לראשי הרשויות את הסמכויות לפיקוח העירוני.

יואל רזבוזוב: אנחנו יודעים שזה קל, שזה לוגי, שיש בזה הרבה היגיון ופשוט צריך להתחיל וליישם את זה.

יואל רזבוזוב: אני לא מצליח להבין למה זה לא קורה.

יפעת שאשא ביטון: במיוחד אחרי כל כך הרבה זמן בתוך האירוע הזה.

יפעת שאשא ביטון: זה כאילו לעשות את אותו הדבר ולצפות לקבל תוצאה אחרת.

יואל רזבוזוב: בדיוק, לקבל תוצאה שונה.

יואל רזבוזוב: הבעיה היא שיש לנו פתרון ביד אלא שצריך להתחיל לממש אותו ואנחנו לא עושים את זה.

יואל רזבוזוב: באמת כואב הלב כי כולם סובלים.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר גם הרשויות נענשות, גם התושבים, גם הפיקוח שיכול לעשות את העבודה.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אולי זה גם יוציא את הפוליטיקה, יחלץ את הפוליטיקה מתוך המקום הזה.

יפעת שאשא ביטון: כשהדברים הופכים להיות ענייניים, הם גם מנוהלים בצורה יותר נכונה וטובה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת רזבוזוב.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: בעיניי הדיון הזה מאוד נדרש.

אימאן ח'טיב יאסין: אין ספק שראשי הרשויות וצוותי הרשויות הם מכירים הכי טוב את השטח ויודעים לתת את המענה בתנאי שלשם כך תהיה להם האפשרות והמשאבים.

אימאן ח'טיב יאסין: אין ספק שצריך שיתוף פעולה מובנה בין הרשויות לבין רשויות אחרות שנמצאות במשרדים השונים שמטפלים בנושא.

אימאן ח'טיב יאסין: ספציפית אני רוצה להתייחס לסוגיית האכיפה.

אימאן ח'טיב יאסין: שלחתי אתמול הודעה בעניין ואני מבקשת שיתקיים דיון בוועדה בכל הנושא של הפיקוח ושל האכיפה והמטרה שלו.

יפעת שאשא ביטון: יתקיים בשבוע הבא.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שזאת סוגיה מאוד עקרונית ורצינית, במיוחד לאור המצב הכלכלי במדינה ואם אני מדברת על החברה הערבית, לטעמי ולטעמם של רבים, הנושא של ההסברה בתוך החברה הוא לקוי מאוד וצריך לקחת אותו בחשבון.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מעלה את זה כסוגיה שצריך להתייחס אליה ברצינות.

יפעת שאשא ביטון: בסדר.

יפעת שאשא ביטון: בשבוע הבא אנחנו נקיים את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: קיבלנו את הפנייה שלך.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה טליה.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שכל העבודה הנפלאה שעשיתם גם תבוא לידי ביטוי בדמות ההחלטות וההוצאה לפועל.

יפעת שאשא ביטון: שוב תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תמי ברששת, אחריה פרופסור יהודה אדלר ואחריו איתן יצחק.

תמי ברששת: בוקר טוב.

תמי ברששת: אני מנהלת אגף הרווחה בפרדס חנה-כרכור ויושבת ראש ארגון מנהלי שירותי הרווחה הארצית.

תמי ברששת: אני הייתי אתמול בישיבת הוועדה ואני חייבת להודות לך היושבת ראש על אי השפיות בוועדה הזאת, ועדה מקצועית ועניינית את מובילה בצורה מצוינת.

תמי ברששת: אנחנו מחזקים את העובדה ואת העמדה שמי שצריך להוביל את המשבר הזה, אלה הן הרשויות המקומיות וכמובן את המודל הדיפרנציאלי של הרמזור כאשר באמת מי מכיר יותר טוב את התושבים, את הקהילה ואת החוסן הקהילתי מאשר ראשי הרשויות עצמם ואנשי המקצוע ברשות.

תמי ברששת: אני אתייחס לשירותי הרווחה ברשויות המקומיות.

תמי ברששת: מיותר לומר שזוהי שעתם היפה של העובדים הסוציאליים.

תמי ברששת: נכנסנו למשבר הזה רזים וחסרי כוח אדם, לראיה אפילו השביתה של העובדים הסוציאליים הייתה בין הסגר הראשון לשני, אבל עדיין העובדים הסוציאליים מגויסים, מחויבים, הם החיילים בחזית ועובדים יום ולילה.

תמי ברששת: אנחנו מטפלים במטופלי הרווחה הקבועים שלנו שמן הסתם אתם יודעים ושומעים כמה הבעיות התעצמו יותר.

תמי ברששת: אנחנו מדברים על עלייה של קרוב ל-30 אחוזים באלימות במשפחה, נוער בסיכון, ילדים בסיכון, סיר הלחץ המשפחתי בסגר כאשר כל זה מופנה אלינו.

תמי ברששת: אנחנו מטפלים בכלל האוכלוסייה הוותיקה כאשר באמת ידוע שהאוכלוסייה הזו היא בסיכון והבעיה הפעם, בהשוואה לסגר הקודם, היא לאו דווקא המתן החומרי, סלי מזון, אלא יותר הנושא של הפגה.

תמי ברששת: למדו לקח - ויש כמה לקחים יפים שלמדו מהסגר הקודם ואת זה חייבים לומר – שגם בני משפחה יכולים לבקר, לסייע ולהשאיר את האחריות בידי המשפחה ולאו דווקא שהמתנדבים ייכנסו לאזרחים ותיקים.

תמי ברששת: המישור האחר בו אנחנו מטפלים בו באופן מאוד חזק הוא כל המשפחות החדשות נפגעות הקורונה.

תמי ברששת: אנחנו עדים למשפחות שלא הכרנו קודם, פניות אלינו בנושא של חובות ושכר דירה, אנשים שתפקדו עד היום, אנשים שלא הכרנו קודם ועקב המצב הכלכלי, המתחים והחרדה, האלימות בבית עולה.

תמי ברששת: הילדים מושפעים מזה ויש מצבים קיצוניים של ילדים.

תמי ברששת: כמובן המישור הקהילתי, כל ההפעלה של המתנדבים, הערבות ההדדית והסיוע.

תמי ברששת: כאשר נתבקשנו, הרשויות המקומיות נתבקשו לעשות בדיקות אפידמיולוגיות, ביקשו גם מהעובדים הסוציאליים שיעשו זאת ואכן בחלק מהרשויות נרתמנו לזה.

תמי ברששת: דבר ראשון שאני מבקשת, כדי שהעובדים הסוציאליים יוכלו להתפנות ולהתמקד במשימות השוטפות שגם כך הן רבות, קשות ומורכבות, לפטור את העובדים הסוציאליים מחקירות אפידמיולוגיות.

תמי ברששת: יש מספיק אנשים ברשויות, עובדים טובים שיכולים לעשות את זה מה גם שמערך של פיקוד העורף ושל המדינה בהחלט השתפר לאין שיעור בנושא של הבדיקות האפידמיולוגיות.

תמי ברששת: דיברה קודם טליה על הפרויקט של בני חיל.

תמי ברששת: בני חיל ניתן לרשויות אדומות, מצב סוציו אקונומי נמוך ואנחנו חושבים שזה פרויקט טוב שמסייע ומתגבר את הרווחה במתן מענים ובכוח אדם.

תמי ברששת: אנחנו חושבים שצריך להמשיך אותו, כמובן בהתאמות.

תמי ברששת: מניעה והמשכיות.

תמי ברששת: אחד הדברים שמאוד חסרים זה כמובן תגבור תקציב למחלקות כדי להיענות לצרכים האלה שהולכים וגדלים.

תמי ברששת: למשל, נושא של תשלומי חובות, שכר דירה, זוגות ששניהם עבדו במסעדה ועכשיו המסעדות סגורות, חיים בשכר דירה עם שלושה ילדים.

תמי ברששת: אנחנו מוצאים אותם דופקים בדלת ומבקשים סיוע באוכל, דבר שקודם לא הכרנו אותו.

יפעת שאשא ביטון: יש לכם נתונים לגבי העלייה בפניות כאלה?

תמי ברששת: בפניות חדשות, לא.

תמי ברששת: בסגר הקודם הייתה עלייה של 20 אחוזים.

תמי ברששת: ממש בימים אלה אנחנו עושים סקר שלנו, סקר פנימי של כל מחלקות שירותי הרווחה בארץ, כדי לדעת את מספר הפונים החדשים שפונים לשירותי הרווחה.

תמי ברששת: אחד הלקחים היפים – ובאמת, מה שמגיע למשרד הרווחה – הוא שמתחילת הסגר הזה כל המסגרות הופעלו מהתחלה, כל מועדוני המופת, מועדונים המאושרים והמועדוניות לילדים.

תמי ברששת: גם בתקופת הסגר, לפי התו הסגול ולפי ההנחיות שקיבלנו, המסגרות עבדו וזה היה מצוין.

תמי ברששת: הפרדוכס הגדול הוא עם היציאה מהסגר, בשלב הזה, שאם מועדון שייך למערכת הרווחה ומופעל על ידה, הוא כן יכול לפעול, אבל אם הוא מופעל ישירות על ידי הרשות, הוא לא יכול לפעול.

תמי ברששת: לדוגמה, ניצול שואה שנמצא במועדון מופת, מקבל את הפעילות וזכאי לקבל התעמלות וכן הלאה, אבל אם הוא לא במועדון כזה והוא רק לוקח חוג התעמלות שהרשות מפעילה אותו או המתנ"ס מפעיל או העמותה מפעילה – הוא לא יכול להיות שם.

תמי ברששת: זה האבסורד עליו דובר אתמול בקשר לחוגים.

יפעת שאשא ביטון: זה רק מוסיף על הדברים שאמרנו.

תמי ברששת: מה הסיבה שאנחנו לא יכולים לעבוד עם הקשישים ולהוציא אותם מהבית אחרי תקופת סגר כזאת?

תמי ברששת: ההתעמלות בחוץ, במרחב הפתוח, על פי אותו כלל של 20 בחוץ ו-10 בפנים, עם השגחה.

תמי ברששת: למה לא לאפשר את זה?

תמי ברששת: למה לא לאפשר לאזרחים הוותיקים לעשות את הפעילויות האלה?

תמי ברששת: כיום לפי התקשי"ר אנחנו לא יכולים לעשות את זה, כי מדובר בחוג, מדובר במישהו שמפעיל אותם ומשלמים לו.

תמי ברששת: זה הפרדוכס הגדול.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: זה פשוט לא ייאמן.

יפעת שאשא ביטון: כמה פעמים שאני שומעת את זה, אני כל פעם נדהמת וכאן כאשר זה מגיע לאוכלוסיות כאלה, זה רק הופך את זה ליותר בלתי נתפס.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח לקבל נתונים.

תמי ברששת: בהחלט.

תמי ברששת: אני אעבור לך.

יפעת שאשא ביטון: ההיבט החברתי וההיבט הנפשי, אני חושבת שהם לא פחות חשובים ואפילו יותר חשובים.

יפעת שאשא ביטון: פרופסור יהודה אדלר בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: אחריו ידבר איתן יצחק ואחריו נציג האוצר.

יפעת שאשא ביטון: אם רפיק עולה, אני אאפשר לו להתייחס.

יהודה אדלר: בוקר טוב לכולם.

יהודה אדלר: בימי חיי השתתפתי בהרבה ישיבות אבל ישיבה עם כל כך הרבה קונצנזוס, אני לא זוכר.

יהודה אדלר: מה שמדהים אותי זה חוסר ההבנה של ההנהגה במה שצריך לעשות.

יהודה אדלר: כל פעם אחרי שאני מדבר בתקשורת או כאן, ישר תוקפים אותי ואומרים שאני איש שמאל ואני אנטי ביבי.

יפעת שאשא ביטון: הוועדה הזו נטולת פוליטיקה.

יהודה אדלר: נכון מאוד.

יהודה אדלר: אנחנו מדברים לעניין.

יהודה אדלר: ההנהגה שלנו, בשיטה עד היום, נכשלה בכל נושא הקורונה.

יהודה אדלר: יש חוסר הכלה, חוסר יכולת להכיל את האירוע הזה ואנחנו כבר אחרי שני סגרים.

יהודה אדלר: כמו שאמר ה-WHO סגר הוא לא פתרון, סגר הוא פתרון לפוליטיקאים והוא לא פתרון למגפה.

יהודה אדלר: לכן עד היום בגדול כשלנו בניהול המגפה.

יהודה אדלר: אין ספק – ואני אקצר בדבריי – שראשי הערים, ראשי המועצות, הם חייבים להיות הפרויקטורים של המאבק בקורונה.

יהודה אדלר: הם מכירים את העיר הכי טוב, שמענו קודם את חיים ביבס ואת שאר האנשים, הם מכירים את המקום שלהם הכי טוב עד לרמת השכונות.

יהודה אדלר: יפעת, את אמרת כבר בהתחלה שצריך לרדת, ובצדק, לרמת שכונות.

יהודה אדלר: הם מכירים את מערכת החינוך, את הרווחה את הכלכלה, את הקשישים, את הילדים ואני בטוח שמי שצריך להיות הפרויקטורים של המלחמה הזאת, אלה ראשי העיריות, ראשי המועצות, ולמעשה הממשלה צריכה להיות הרגולטור מלמעלה.

יהודה אדלר: כך צריך להיות מהתחלה וכך צריך להיות גם בהמשך.

יהודה אדלר: עד היום זה לא בוצע.

יהודה אדלר: שמעתי את הדברים של חיים וחבל שזה נמנע מהאנשים המצוינים שמנהלים את השטח.

יהודה אדלר: אין לי הרבה מה להוסיף.

יהודה אדלר: זה מחויב המציאות וזה מה שאנחנו צריכים לעשות.

יהודה אדלר: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה פרופסור אדלר.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאתה חידדת מכל מה שעלה כאן זה שצריך להיות פרויקטור.

יפעת שאשא ביטון: כל הזמן מדברים על המדינה כמעטפת על ראשי הרשויות כמי שצריכים לבצע.

יפעת שאשא ביטון: שמענו קודם את תמי ברששת אומרת שבכל מה שקשור לביצוע, הם לגמרי שם אבל כשזה נוגע לסמכויות, לצערי הרב הם נעדרים.

יהודה אדלר: ברשותך, אני רוצה להגיד משהו לתמי.

יהודה אדלר: בשעתו בבית החולים שיבא ניהלתי את מקצועות הבריאות, כולל את העבודה הסוציאלית.

יהודה אדלר: חוסר הפרגון לסקטורים האלה וחוסר ההערכה ותשלומי המשכורות ואני לפעמים לא מבין למה הן בכלל מגיעות לעבודה.

יפעת שאשא ביטון: אלה כבר סוגיות אחרות.

יהודה אדלר: העבודה של העובדים הסוציאליים היא חשובה לא רק בתקופה הזאת.

יהודה אדלר: הם עושים עבודת קודש, מגיעים בלילות לחדרי המיון, קורעים את עצמם תמורת כלום.

יהודה אדלר: הגיע הזמן שהדבר הזה יעלה על סדר היום.

יפעת שאשא ביטון: זה נושא חשוב אבל הוא לא רלוונטי לדיון הזה.

יפעת שאשא ביטון: הוא חשוב מאוד וזאת אולי גם הזדמנות לגעת בזה אבל לשם כך אנחנו מקיימים דיונים ייעודיים לגבי העובדים הסוציאליים, שאגב, הם יהיו החיילים בחזית אחרי שאנחנו נסיים את כל ההיבט הרפואי.

יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה לחזור לנקודה שאתה חידדת בעיניי יפה, שצריך שיהיה פרויקטור על ושכל אחד מראשי הרשויות יהפוך להיות הפרויקטור של הרשות שלו.

יפעת שאשא ביטון: אם נשכיל לעשות את זה, אולי גם נרוויח יותר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך.

איתן יצחק: תודה רבה.

איתן יצחק: בקצרה אני רוצה לומר שהנחת היסוד שהחורף לפתחנו, זאת אומרת, הקושי עוד לפנינו ואם אנחנו רוצים להסתכל על מחצית הדרך הבאה, נכון שהדיון הזה חשוב כדי להימנע מהיתקלות בחורף ובטח ליצור עוד מאותו דבר.

איתן יצחק: לכן יש שתי אפשרויות – או ללכת על השלטון הלאומי כפי שהיום הוא ריכוזי ואנחנו נמצאים עם שר בריאות שמדבר לתשעה מיליון אזרחים או כפי שרוב הדיון הזה מתגבש, ללכת לשלטון המקומי שהוא כבר מתפצל ל-255 רשויות.

איתן יצחק: הנושא תורגל ונוסה, הוא כבר כתוב בכל הנהלים של חירום שאנחנו מעבירים במצב חירום לשלטון המקומי את מרב הסמכויות וזה לא אומר שהשלטון המרכזי מתנתק.

איתן יצחק: הוא קובע ה-מה והשלטון המקומי מתרגם את זה ל-איך.

איתן יצחק: כך צלחנו את כל ההסלמות האחרונות במלחמות, כך אנחנו מתרגלים רעידות אדמה ולכן פשוט להתאים את ההיבטים של הקורונה לדבר הזה.

איתן יצחק: אני חושב שהנחות העבודה הן שיש שונות בין הרשויות באופי, בכלכלה, בחברה.

איתן יצחק: הרמזור מבטא את זה הכי טוב בהקשר לכך.

איתן יצחק: יכולת ההתאוששות היא שונה כאשר לכל רשות יש יכולת התאוששות שונה, וכמובן המענה לכל רשות הוא מתגבש בצורה אחרת, עם משאבים אחרים וכולי.

איתן יצחק: לכן אני חושב שכאשר אנחנו מדברים על המנגנון של הפעלת הרשות המקומית, אני לפחות אמליץ כמייצג את רשות החירום הלאומית להפעיל את ציר המל"ח, משק לשעת חירום, כאשר המנגנון כבר קיים אלא שהוא נותן יותר סדר ואני אומר מה התוצרים שלו.

איתן יצחק: הוא מייצר סדר יום לאומי שונה מזה שאנחנו מכירים היום כאשר כל אחד מתנהל בלוח הזמנים שלו.

איתן יצחק: אמר כאן בצורה טובה מאיר יצחק הלוי, ראש עיריית אילת, איך הוא מתחיל כל בוקר.

איתן יצחק: אם אנחנו נפעל במנגנון הזה, נוכל להגדיר שכל יום הרשות המקומית מתחילה את הפעילות שלה ומעלה כלפי מעלה.

איתן יצחק: זה יוצר סדר יום, זה יוצר הבנה של הפערים שהם יותר מזוקקים.

איתן יצחק: אנחנו נקבל את הפערים בצורה הרבה יותר חדה וברורה.

איתן יצחק: כתוצאה מכך אתה גם מגדיל את האמון של הציבור.

איתן יצחק: אתה ממצה יותר נכון את הידע שקיים, את הסמכות ואת האחריות.

איתן יצחק: את הממצה את המשאבים יותר טוב.

איתן יצחק: אתה מונע פגיעה כלכלית-חברתית ובריאותית לפעמים כל עוד אתה מייצר משהו קולקטיבי.

איתן יצחק: הדבר החשוב ביותר זה שאתה מייצר התאוששות מהירה יותר למדינה, כלכלית, חברתית ובריאותית ככל שאתה מייצר תהליכים שמתחילים להתפתח מלמטה למעלה.

איתן יצחק: אני רוצה להתייחס לתו סגול - אתמול רציתי לדבר אבל לא יכולתי - בהקשר לרשות מקומית.

איתן יצחק: אני חושב שהתו הסגול שפותח בגל הקודם צריך להיות מותאם למציאות הזאת.

איתן יצחק: כשאני אומר תו סגול, ראש העיר יקבע את התו הסגול בכל המקומות ברשות, ממגרשי הספורט, דרך עסקים, כמובן בתיאום עם מה שהמדינה קבעה כמו מרחק, מסכה והיגיינה אבל הוא יוכל באמצעות ההחלטה הזאת שלו עם הגורמים ברשות לקבוע לכל מקום ומקום כך לאפשר פתיחה יותר רחבה וסדורה.

איתן יצחק: יש לנו פער אחד שחשוב שתדעי זאת יושבת ראש הוועדה וזה בנושא של מאגר המידע.

איתן יצחק: היום ראש הרשות לא מקבל את כל המידע.

איתן יצחק: הייתי אצלך בשבוע שעבר בהקשרים של ביטחון תזונתי אבל כשאנחנו רוצים לטפל ולתת לראש העיר לנהל, צריך גם לתת לו את המידע כדי שהוא יוכל לנהל.

איתן יצחק: היום יש לו רק את הדש-בורד של הבריאות.

איתן יצחק: כמובן תודה רבה.

איתן יצחק: אני חושב שהוועדה מתקדמת בצורה יפה בראשותך והידע הוא חשוב לכל הדיון הזה.

איתן יצחק: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, איתן.

יפעת שאשא ביטון: נשמע את רפיק חלבי.

רפיק חלבי: שלום לכם.

רפיק חלבי: אני ממש מודה לכם על ההזדמנות לומר את מה שחוויתי ואני רואה.

רפיק חלבי: קודם כל, לסבר את אוזניכם, היום אנחנו עם 22 נדבקים.

רפיק חלבי: בפיק שלנו היינו 267 והיום אנחנו לגמרי בעומק הירוק ואנחנו מאושרים.

רפיק חלבי: יש לנו היום עוד פעם בדיקות בדרייב-אין.

רפיק חלבי: דלית אל כרמל, בדקנו עד היום, קרוב ל-70 אחוזים מכלל האוכלוסייה הבוגרת, שזה אחוז ענק וגבוה מאוד.

רפיק חלבי: התובנות שלי מכל מה שקרה בתקופה האחרונה הן שצריך להעניק סמכויות פיקוח למועצות המקומיות כדי שיוכלו לסגור עסקים ולאשר פתיחתם.

רפיק חלבי: התובנה השנייה היא לאשר פתיחת עסקים כי מה ההבדל בין חנות בגדים בה בקושי נכנסים 10 אנשים במשך היום לבין סופרמרקט אליו נכנסים מאות אנשים?

רפיק חלבי: אני חושב שצריך לאפשר לעסקים הזעירים להיפתח ומיד.

רפיק חלבי: הנושא החשוב ביותר שמדאיג אותי מאוד בימים אלה.

רפיק חלבי: אנחנו הרי מדברים על פוסט קורונה ופוסט קורונה היא תקופה שתימשך הרבה זמן.

רפיק חלבי: לדעתי אנחנו צריכים לדאוג לתשתיות אינטרנט טובות ויכולת גלישה לתלמידים שלצערי הרב אני חושב שבהרבה מאוד מקומות עדיין אין אפשרות גלישה.

רפיק חלבי: להרבה מאוד תלמידים במדינה אין מחשבים, אין מחשבים ניידים, אין מחשבים נייחים ואני חושב שזאת משימה לאומית שצריך להתחיל לטפל בה.

רפיק חלבי: אלה שלושת התובנות החשובות ביותר.

רפיק חלבי: אין לנו שום דרישה מאף אחד.

רפיק חלבי: אני לא ראיתי אף אחד כאן וחוץ מאשר פיקוד העורף ומשרד הביטחון, לא זכיתי לראות סיוע כלשהו.

רפיק חלבי: פה ושם ממשרד הפנים, מנכ"ל משרד הפנים מרדכי כהן והממונה על המחוז אצלנו, אבל מעבר לכך אנחנו ממש ולחלוטין באוטונומיה קורונית ואני שמח שזה כך.

יפעת שאשא ביטון: אתה אומר שלא נתנו לכם אבל גם לא הפריעו לכם.

רפיק חלבי: שלא יפריעו.

רפיק חלבי: לא ייתנו, שלא ייתנו.

רפיק חלבי: אני מסתדר יפה מאוד עם פיקוד העורף, עם הפקע"ר, עם הקצינים הנפלאים שעובדים אתנו.

רפיק חלבי: אנחנו עושים את הבדיקות דרך קופות החולים, עם הדרייב-אינים ואני רוצה עד סוף השנה לבדוק את כל תושבי דלית אל כרמל, 17,800 תושבים.

רפיק חלבי: אנחנו בדרך הנכונה.

רפיק חלבי: יש לי משל"ט נפלא, חמ"ל יוצא מן הכלל, פשוט תענוג.

רפיק חלבי: רק שלא יבואו להפריע.

יפעת שאשא ביטון: יישר כוח.

יפעת שאשא ביטון: אני מאוד מקווה שכמו שאתה ואחרים, העמיתים שלך, שגם הם הציגו את ההצלחות שלהם, נזכה לראות את כל ראשי הרשויות מקבלים את האוטונומיה לטפל בישוב שלהם ומי שכמובן יצטרך סיוע ומעטפת יותר מעמיקים, יקבל גם את זה.

יפעת שאשא ביטון: המון המון תודה שהצלחת לעלות ולדבר בפנינו.

יפעת שאשא ביטון: תמשיכו להצליח.

רפיק חלבי: אני פשוט מופיע בפני קציני המשטרה ומדבר על המודל ושיתוף פעולה עם המשטרה לבין הרשות המקומית

יפעת שאשא ביטון: העניין של שיתוף הפעולה בין המשטרה לבין ראשי הישוב, זה גם חשוב בבניית האמון ובהצלחה של הפעילות.

יפעת שאשא ביטון: אני מודה לרפיק, אפילו שהוא לא שומע.

יפעת שאשא ביטון: באמת עשה עבודה יפה.

יפעת שאשא ביטון: ישראלה, בבקשה, ממש בקצרה אם זה מתחבר לשלטון המקומי, כי לפי הטייטל זה אולי התאים לדיון שהתקיים אתמול.

יפעת שאשא ביטון: לאחר מכן נציג האוצר אליו יש לי שתי שאלות.

ישראלה שטיר: זה מתחבר לשלטון המקומי מכיוון שתל אביב לדעתי נחשבת עיר ירוקה אבל אני לא בטוחה.

ישראלה שטיר: אני מייצגת את ענף התערוכות.

ישראלה שטיר: תודה לך שנתת לי אפשרות לדבר.

יפעת שאשא ביטון: את מחכה כבר כמה דיונים.

ישראלה שטיר: אני זועקת זעקה של ענף שמאז מארס לא נפתח עד היום.

ישראלה שטיר: הענף שלנו לא שונה מקניון אליו נכנסים אנשים ואצלנו זה בצורה יותר מבוקרת כי כל אחד שבא, הוא מוזמן והוא נרשם מראש.

ישראלה שטיר: אנחנו לא עובדים מחודש מארס וזה ענף שאם לא יגידו לו שהוא יכול להיפתח עכשיו, גם ב-2021 לא יהיו תערוכות וזה ענף שייכחד במדינת ישראל.

ישראלה שטיר: אני חושבת שכמו שבאיטליה פתוח, כמו שבספרד פתחו השבוע וכמו שבגרמניה זה פתוח, צריך לשים אותנו על סדר היום כדי שהענפים ייפתחו לאט לאט.

ישראלה שטיר: אנחנו בכלל לא נמצאים בסדר היום מאז חודש מארס ואם לא מתכוונים לשים אותנו על סדר היום, לפחות שייתנו לנו פיצוי על עסקים שסגורים שנה - זה לא נורמלי – ומחזיקים עובדים.

ישראלה שטיר: אני מחזיקה אנשים שאני משלמת להם משכורות מכספי הפרטי אבל זה ייגמר.

ישראלה שטיר: הענף שלנו, יש לו 12,000 עובדים ישירים, 150,000 עובדים עקיפים מסביב, חלק מהאנשים כבר ישני באוהל ליד הים מכיוון שאין להם כבר בתים.

ישראלה שטיר: אתם חייבים לעזור לנו.

ישראלה שטיר: כך זה לא יכול להיות.

יפעת שאשא ביטון: את כל כך צודקת.

יפעת שאשא ביטון: השתתפתם בכל כך הרבה דיונים ומשום מה לא רק שאתם לא האחרונים בשרשרת המזון אלא אתם בכלל לא חלק מהשרשרת לא נפתחתם עד היום, גם כשכבר היה נדמה לנו שאנחנו מצליחים להביא לשם אבל זה לא קרה.

יפעת שאשא ביטון: מה שמטריד אותי זה שאני מבינה שאתם לא קיבלתם פיצוי ריאלי.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, העובדים לא קיבלו פיצוי ריאלי על הסגירה הכול כך ממושכת הזאת.

יפעת שאשא ביטון: נכון?

ישראלה שטיר: כלום.

ישראלה שטיר: גם אני שמחזיקה אותם כשהעסק שלי לא עובד.

ישראלה שטיר: גם אני לא מקבלת.

יפעת שאשא ביטון: צפוי להיות לנו דיון עבודה במסגרת של שולחן עגול יחד עם בעלי העסקים.

יפעת שאשא ביטון: אני אדאג באופן אישי שגם הענף שלכם יקבל ביטוי ופתרון שיהיה סביר ויאפשר לכם לחזור לחיות.

ישראלה שטיר: אחרת לא יהיו יותר תערוכות בארץ.

ישראלה שטיר: להתחיל את זה מחדש, זה בעייתי.

ישראלה שטיר: עד 1973 זה לא היה וב-1973 אני ייסדתי את הענף הזה.

ישראלה שטיר: הפעם הענף הזה ייגמר.

ישראלה שטיר: אי אפשר להמשיך כך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשים אותו על סדר היום בדיונים הרלוונטיים הכלכליים.

ישראלה שטיר: אני מבקשת שכאשר הקניונים ייפתחו, יפתחו גם אותנו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: נחזור לעניין של השלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: נציגת האוצר.

טל ישראלי: שלום.

טל ישראלי: צוהריים טובים.

יפעת שאשא ביטון: צוהריים מצוינים.

יפעת שאשא ביטון: יש לי שתי שאלות שהן בעצם המשך של הדיון הקודם שקיימנו בנושא השלטון המקומי והן מאוד ממוקדות.

יפעת שאשא ביטון: היה תקציב לטובת כיסוי הנחות בארנונה.

טל ישראלי: נכון.

יפעת שאשא ביטון: הייתה שם איזושהי דלתה שחסרה ואני רוצה לדעת מה היה עם התקציב הזה ואם הרשויות המקומיות קיבלו את מה שהן צריכות לקבל בצורה ריאלית.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו הרי מבקשים מהן לתת את ההנחה בארנונה או לצורך העניין את הפטור מארנונה ואנחנו גם רוצים לדעת שהרשויות המקומיות מקבלות שיפוי.

יפעת שאשא ביטון: צריך לקחת בחשבון שהרבה מאוד מהרשויות המקומיות בקושי חיות מזה, כשהן מקבלות את זה בצורה מלאה ועל אחת כמה וכמה אם אנחנו נשית עליהן את הנטל.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת מה קרה עם התקציב הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שבסוף יולי היו אמורות להיות מסקנות בדיקה שעשה המשרד.

יפעת שאשא ביטון: הדבר השני זה הסיוע המתוכנן שזה סיוע אחר, חוץ מהארנונה, שניתן לרשויות המקומיות.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת שגם אשכולות חמש נכנסו פנימה.

טל ישראלי: לגבי הארנונה.

טל ישראלי: כרגע אנחנו שיפינו על הגל הראשון, על הסבב הראשון, באופן מלא.

טל ישראלי: אם יש איזה שהן בעיות נקודתיות, אנחנו נשמח לשמוע.

יפעת שאשא ביטון: מה זה באופן מלא?

יפעת שאשא ביטון: כל הרשויות המקומיות קיבלו את כל הפטור מהארנונה שהן נתנו?

יפעת שאשא ביטון: הן קיבלו את הכספים בצורה מלאה?

טל ישראלי: היו שני מודלים.

טל ישראלי: המודל הראשון שהיה עד יוני כבר ניתן באופן מלא.

טל ישראלי: אנחנו לא מכירים שאמורה להיות איזושהי בעיה.

טל ישראלי: המודל השני הוא מודל שאנחנו בעצם מפצים את העסקים דרך רשות המסים, כל עסק מגיש בקשה ביחס לפגיעה שנגרמה לו והתשלום לרשויות אמור להיות דרך העסקים באופן רגיל.

טל ישראלי: הפיצוי לא יגיע מאתנו אלא הוא אמור להגיע ישר לעסקים עצמם.

יפעת שאשא ביטון: נניח לרגע בצד את המודל השני ונחזור למודל שהיה עד אוגוסט כי הדיון שלנו היה במהלך יולי.

יפעת שאשא ביטון: הרשויות קיבלו 100 אחוזים שיפוי?

טל ישראלי: אני לא חושבת שהם קיבלו 100 אחוזים שיפוי.

טל ישראלי: אני לא יודעת בדיוק את האחוזים.

טל ישראלי: אני חושבת שאלה היו 85 אחוזים.

טל ישראלי: ביקשנו לדעת את הנושאים לפני הדיון על איזה נושאים אתם רוצים לשאול ולא נאמר לנו שזה מה שהולך להיות ולכן לא בדקתי את גובה האחוז.

יפעת שאשא ביטון: הדיון הוא על הרשויות המקומיות.

יפעת שאשא ביטון: אלה הדברים שאנחנו רוצים לדעת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים שקודם כל תשלחו לנו מה אחוז השיפוי שניתן לרשויות המקומיות.

טל ישראלי: אין בעיה.

יפעת שאשא ביטון: הדבר הנוסף הוא תוכנית הסיוע שכנראה אמורה לפצות את הרשויות החלשות בגין אותם 15 אחוזים או כל העלויות הנוספות מעצם קיום הסגר שהרשויות סופגות, רשות חניה שלא עובדת ועוד הרבה מאוד דברים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: לוודא שרשות שנמצאת תחת חשב מלווה נכללת גם היא בתוך הרשויות החלשות.

טל ישראלי: בוודאי.

טל ישראלי: במהלך החודש האחרון העברנו דרך משרד הפנים בערך 60 מיליון שקלים, 40 מיליון ועוד 20 מיליון לטובת צרכים ספציפיים.

טל ישראלי: הכסף חולק לפי מדרגות שונות של סוציו אקונומי, לפי הצפיפות ולפי אחוז האוכלוסייה המבוגרת בכל רשות ורשות.

טל ישראלי: אני חושבת שיש נציג של משרד הפנים שנמצא כאן.

טל ישראלי: אנחנו העברנו את התקציב במלואו ומשרד הפנים העביר לרשויות המקומיות את התקצוב במלואו.

טל ישראלי: כרגע אנחנו עובדים על בחינה של מה הלאה, איך יהיו הצעדים אחרי היציאה מהסגר וברגע שזה יהיה, אנחנו נעדכן.

טל ישראלי: חשוב לי לומר שאנחנו פועלים עם הרשויות המקומיות.

יפעת שאשא ביטון: משהו כאן לא מסתדר לי עם הסכום.

יפעת שאשא ביטון: אם אני זוכרת נכון, דובר על 200 מיליון שקלים שגם הם לא הספיקו ועכשיו אתם מדברים על 60 מיליון.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שאלה שתי תוכניות שונות.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו נציג של משרד הפנים שיודע לענות לנו?

יפעת שאשא ביטון: לא.

טל ישראלי: לא הבנתי את השאלה לגבי ה-200 מיליון שקלים.

טל ישראלי: ה-200 מיליון היו עבור רשויות מוחלשות.

יפעת שאשא ביטון: זה מה ששאלתי.

טל ישראלי: בסגר אנחנו תקצבנו את כל הרשויות.

טל ישראלי: תקצבנו באופן דיפרנציאלי, כך שרשויות חלשות קיבלו יותר ורשויות חזקות קיבלו פחות אבל בעצם תקצבנו במהלך הסגר את כל הרשויות באופן מלא.

יפעת שאשא ביטון: לשם כיוונתי את השאלה.

יפעת שאשא ביטון: הרשויות תחת חשב מלווה, שבזמנו זה היה חלק מנושאי הדיון, נחשבו כרשויות חלשות או שהמשיכו להתייחס אליהן כאל סוציו אקונומי כולל?

טל ישראלי: רשויות שיש להן חשב מלווה, הן לא הוחרגו.

טל ישראלי: הן היו חלק מכל הרשויות שקיבלו תקציב.

יפעת שאשא ביטון: אבל הן לא נחשבו בתוך הרשויות החלשות.

טל ישראלי: אם הן במצב סוציו אקונומי נמוך, הן כן.

יפעת שאשא ביטון: אבל לא זאת הייתה השאלה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ביקשנו בצורה מפורשת.

יפעת שאשא ביטון: הרי רשות עם חשב מלווה היא רשות חלשה ואם היא לא רשות חלשה, שיוציאו ממנה את החשב המלווה.

יפעת שאשא ביטון: משרד הפנים לא יכול ללכת עם ולהרגיש בלי.

יפעת שאשא ביטון: אם לרשות יש חשב מלווה, היא צריכה לקבל סיוע בגובה שמקבלות הרשויות החלשות.

טל ישראלי: וזה בדיוק מה שהיא קיבלה.

טל ישראלי: במודל שלנו אנחנו לא היינו רגישים לקיום של חשב מלווה.

טל ישראלי: להפך.

טל ישראלי: ככל שהרשות נמצאת במצב קשה, היא קיבלה יותר כסף.

טל ישראלי: זה המודל שלנו.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים על אותו הדבר.

יפעת שאשא ביטון: אם יש לי רשות עם חשב מלווה, סוציו אקונומי 5, מבחינתי היא צריכה לקבל - או מבחינת מה שעלה כאן בדיון – בדומה לרשויות החלשות כי הייתה הגדרה של רשויות חלשות.

יפעת שאשא ביטון: אמרו להם, לא, אתן סוציו אקונומי 5 או 6, ואתן לא תהיו בתוך הסל הזה.

יפעת שאשא ביטון: אם הן לא רשויות חלשות, שיתכבד משרד הפנים להוציא משם את החשב המלווה שיש מקרים שהוא כבר חצי חי שם וכבר 20 שנים הוא חשב מלווה.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לשחק עם זה.

יפעת שאשא ביטון: חברים, או שאנחנו נותנים את השיפוי הריאלי לאותן רשויות או שאנחנו משחקים את המשחק הזה ונותנים לכמה שפחות.

טל ישראלי: ניתן לרשויות לפי המצב הסוציו אקונומי שלהן.

טל ישראלי: רשויות עם חשב מלווה ברובן הן רשויות בתוכנית הבראה שמקבלות עבור המצב הקשה של הרשות תוכנית שלמה שעוזרת להן לשפר את המצב הכלכלי של הרשות, אבל זאת סוגיה אחרת שלא קשורה לקורונה.

טל ישראלי: בהקשר של הקורונה, נתנו תקציב שהולם את המצב הסוציו אקונומי של הרשות ואת התנאים הנוספים של צפיפות ושיעור מבוגרים באוכלוסייה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על התשובה.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שאת רק השליחה אבל שמשרד האוצר ידע שזה לא מקובל.

טל ישראלי: למה זה לא מקובל?

יפעת שאשא ביטון: אני אומר לך למה.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתנו רשות שנמצאת בתוכנית הבראה, שגם כך בקושי מצליחה לקיים את עצמה, שהיא עושה צעדים מאוד מאוד דרמטיים כמו רשות חניה ועוד צעדים אחרים מול האזרחים ובמצב של סגר, לא יכולה לקיים את התנאים האלה.

יפעת שאשא ביטון: אגב, בסוף הדרך גם ישפטו אותה יגידו שהיא לא עמדה בתוכנית ההבראה והיא גם לא תקבל את התקציב שהיא הייתה אמורה לקבל כדי שהיא תוכל להתקדם הלאה, ואז אנחנו לוקחים ומרסקים עוד יותר את מי שכבר מרוסק.

יפעת שאשא ביטון: זאת הייתה מהות הדיון גם בפעם הקודמת ואני רואה שעברו כבר שלושה חודשים ואנחנו נמצאים באותה נקודה כאילו יש כאן איזשהו ניתוק מוחלט בין מי שיושב למעלה ומשחק עם המספרים לבין האנשים שצריכים לקיים את עצמם למטה.

יפעת שאשא ביטון: אני מאוד מבקשת בפעם המי יודע כמה, רשויות עם חשב מלווה, שיקבלו את אותו סיוע שמקבלות רשויות בסוציו אקונומי נמוך או מי שמוגדרות כרשויות חלשות.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת דיווח על זה לוועדה, גם לגבי כל הכספים שניתנו עד היום - לאורך כל החודשים האלה – לרשויות המקומיות לפי פילוחים של סוציו אקונומי ולפי פילוחים של רשויות חזקות וחלשות והתייחסות לסוגיה של רשויות עם חשב מלווה בתוכן.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לקבל בצורה מפורטת של הכול.

טל ישראלי: אין בעיה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, טל.

יפעת שאשא ביטון: פשוט לא ייאמן שאנחנו מתגלגלים מדיון לדיון וכאילו שום דבר לא מוטמע.

יפעת שאשא ביטון: מושכים זמן ומה שירוויחו, ירוויחו.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני רוצה לסכם את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהמסקנה הברורה בדיון הזה היא שצריך להעביר את השרביט לרשויות המקומיות ואנחנו קוראים כאן לממשלה להעביר את השרביט לרשויות המקומיות, לתת את המעטפת את המדיניות הכוללת אבל שבסוף הביצוע יהיה שם, בכל אחד מהישובים, וברשויות חלשות לתת את הסיוע שנדרש לרשות כדי לעמוד במשימה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים להעביר אחריות לרשויות אבל שהאחריות הזו תהיה גם לצד סמכויות שהן צריכות לקבל בין אם אלה סמכויות פיקוח, בין אם אלה סמכויות לקבוע מה נפתח ומה נסגר, כולל בתוך מערכת החינוך, לחלק את הישוב לפי אזורים ירוקים ואדומים.

יפעת שאשא ביטון: בקיצור, לתת להם באופן אמיתי לנהל את הישובים שלהם כדי להוריד את רמת התחלואה.

יפעת שאשא ביטון: רשויות קטנות ורשויות חלשות שנדרשות לסיוע תקציבי, להעביר את התקציבים הנדרשים גם לטובת מינהל האכיפה וגם בכלל.

יפעת שאשא ביטון: דובר כאן על משאבים של כוח אדם בנושא החקירות האפידמיולוגיות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שפיקוד העורף עובד בתוך הרשויות המקומיות.

יפעת שאשא ביטון: שיתגברו גם בעניין של החקירות האפידמיולוגיות וישחררו את העובדים הסוציאליים שעוסקים בזה היום כדי שיוכלו לעסוק בדברים החשובים הנוספים.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתנו אני חושבת שאנחנו יכולים להגדיר, אחרי כל כך הרבה חודשים שאנחנו מדברים על כך, שהשלטון המקומי הוא זה שצריך לנהל את האירוע.

יפעת שאשא ביטון: יש החלטה שמחכה לאישור של הממשלה.

יפעת שאשא ביטון: הצלחה תהיה העברת השרביט.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו נמצא את עצמנו בעוד כמה חודשים כשעדיין השלטון המרכזי מנהל את זה ולא השלטון המקומי, מבחינתנו זה יהיה כישלון של המערכת.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שבעקבות זה ההחלטה הנכונה תתקבל והרשויות המקומיות יוכלו להתחיל לעבוד ולפעול לפי שיטת הרמזור.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: הדיון נעול.