ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 23, פרוטוקול מספר 74, 2020-10-19 10:11

חיים כץ: אני פותח את ישיבת ועדת העבודה הרווחה והבריאות והנושא הוא סקירתו של פרופ' רוני גמזו פרויקטור הקורונה, על המאבק בנגיף הקורונה.

חיים כץ: רוני, אנחנו רוצים לעשות את זה בשני שלבים.

חיים כץ: יש לנו כשעה וחצי, אנחנו רוצים שתיתן סקירה וכולם יאזינו, לאחר מכן חברי הכנסת ישאלו שאלות, כל אחד ישאל את מה שבא על ליבו, וכפי שאני מכיר אותך, אתה לא בורח משאלות קשות ואתה תתן תשובות לשאלות ענייניות.

חיים כץ: לא תישאלנה שאלות פוליטיות.

חיים כץ: יוכלו לשאול למה בחרדים לא נכנס, כן נכנס - - -

רוני גמזו: כל שאלה אני אענה.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: חברי, בבקשה.

חיים כץ: המגרש שלך.

רוני גמזו: תודה רבה לכולם ותודה רבה לוועדה.

רוני גמזו: זו ועדה שאני שנים רבות מבקר בה, בהרבה מאוד נושאי בריאות.

חיים כץ: צמחת איתה.

רוני גמזו: כן.

רוני גמזו: גדלתי פה.

רוני גמזו: ויש לי הרבה מאוד הערכה לחברי הכנסת שחברים בוועדה הזאת, בעיני היא בין החשובות ביותר, בטח בשירותים הציבוריים בישראל החשובה ביותר.

רוני גמזו: אני אציג לכם את כל הנתונים, אני מקווה מאוד שיש הרבה יותר אנשים על הזום כי יש כאן נתונים מאוד מעניינים.

רוני גמזו: את הנתונים שאתם רואים כאן כל יום בבוקר, כל יום, כל יום זה אומר כולל יום שבת, כל יום, אני טוחן בצוות הערכת מצב של עשרות אנשים ואנחנו כך מנהלים את האירוע, כך מנהלים את המשבר, צריך לומר, מנהלים את זה יחד עם משרד הבריאות צמוד, יחד עם פיקוד העורף, עם חזי לוי, איתמר גרוטו, עם האלוף גורדין, עם שרון, עם כל האנשים, עם מנכ"לי קופות החולים, בתי החולים, כותלנו נמצאים כל בוקר ומנהלים את זה פרט-פרט-פרט, אתם תראו את הפרטים כאן מיד במצגת.

רוני גמזו: אתם יודעים שאני נמצא בתפקיד מה-23 ליולי, אני נמצא ללא סמכויות וללא כתב מינוי אבל אני לא צריך את זה.

רוני גמזו: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה ללא אגו עם הרבה מאוד כבוד, כולנו ביחד עם משרד הבריאות, עם בתי החולים, עם קופות החולים, עם פיקוד העורף, כל גורמי המקצוע, יחד עם קבינט המומחים שיש לי, יחד עם צוות הברומטר שיש שנותן לנו תמונת מצב מלאה כל זמן נתון, כל רגע נתון.

רוני גמזו: מה שתראו מיד זאת מצגת שבעצם הוצגה לי לפני שעה, היא טרייה, היא נותנת את הנתונים הכי עדכניים במדינת ישראל ונותנת גם תיאור כללי של כלל אירוע הקורונה גם בראיה רחבה.

רוני גמזו: תשמעו כאן דברים באמת שנותנים לכם להבין מה זה מגפת הקורונה ומה היא בגל שני, ממה היא בנויה, ממה היא מורכבת בגל שני.

רוני גמזו: כך אנחנו מתחילים את הבוקר, זאת תמונת מצב, אתם יכולים לראות שאנחנו מדברים כאן על תמונת מצב שזזה מהתאריך של ה-15 ליולי.

רוני גמזו: תסתכלו, אלה כמות המאומתים ליום.

רוני גמזו: שימו לב, מה-15 ליולי היינו סביב ה-1,500, 1,600, 1,700, אלה המספרים, היינו במצב יציב, ניהלנו את המערכת במצב יציב לאורך כל הדרך היינו בשליטה, גם כמות החולים שהגיעה לבתי החולים, היו לנו 300 חולים קשים בבתי החולים, המערכת הייתה יציבה, עשינו פה ושם הקלות קטנות, ראינו שזה בסדר, זה בטוח, ישראל הצליחה להתמודד במערכת הזאת עם משק שכולו פתוח, עם כלכלה שכולה עובדת ובאמת כל שלב חיפשנו את הדרך להמשיך לחזור לשגרת החיים, אפילו בצד של חיי התרבות והחברה.

רוני גמזו: כן הבנו שהניהול צריך להיות דיפרנציאלי בשלב הזה.

רוני גמזו: ראינו מוקדים קצת יותר מורכבים, ראינו מוקדים פחות מורכבים, ואז נוצרה תכנית הרמזור בשיתוף פעולה של פיקוד העורף יחד עם הרשויות המקומיות, הבנו שהדרך לנהל את זה היא דרך להחזיר לראשי הערים את השליטה שלא הייתה להם בשלב הזה, ולתת להם יותר אחריות, סמכות ל- - - תחלואה, להגבלות ולהקלות.

רוני גמזו: זה מה שעשינו במהלך אוגוסט ובאמת היה קשה מאוד לאשר את הרמזור, בסוף אישרנו אותו, זה היה צמוד לפתיחת שנת הלימודים ואין כאן כרגע להגיד מה גרם למה, אבל בטח פתיחת שנת הלימודים – אני גם אסביר לכם בהמשך למה בהמשך יש קשר במגפה הזאת בגל שני עם האלמנט של הילדים, הנערים והצעירים – ומה שאתם רואים, תחילת העלייה, היא באמת סביב ה-1.9, יש כאלה שאומרים שזה אפילו קצת לפני ויכול להיות מסיבות סוף הקיץ, כניסה לבתי ספר, נוצר לנו תוך זמן קצר גם לפני כן, א' אלול שהיה כעשרה ימים לפני ה-1.9, יצר עוד דחיפה.

רוני גמזו: בשלב הזה במהלך המחצית השניה של אוגוסט הייתה עוד דחיפה בחברה הערבית שנבעה מלאחר חג הקורבן התחילה עונת חתונות מסיבית מאוד שהעלתה שם את המקרים מ-150 מקרים ליום ל-700-800 מקרים ליום.

רוני גמזו: הדבר הזה התחיל את הדחיפה ואתם יכולים לראות שם את נקודת העלייה הזאת, היא בימים קצת לפני ה-1.9 ובטח מה-1.9.

רוני גמזו: אנחנו הבנו שיכול להיות שאלו מוקדי סיכון, א' אלול, פתיחת שנת הלימודים, כל התקופה הזאת גם היא תקופה של מוקדי סיכון שלקחנו אותם בחשבון ואז אמרנו שאנחנו מראש מכינים נקודת ציון של ה-10.9 כדי לראות מה קורה במדינת ישראל, ובאמת אז, בשבוע הראשון של ספטמבר הייתה האצה בתחלואה, זיהינו את זה ואז באמת ניסינו לעשות צעדים אזוריים, מקומיים, שלא כל כך עבדו, ומה שאתם רואים כרגע זה הזינוק במהלך ספטמבר עם השיא שהגיע סביב ה-27 בספטמבר.

רוני גמזו: אני מזכיר לכם, ההחלטה על סגר במדינת ישראל הייתה ב-10.9, החלטה על סגר אזורי הייתה ב-3.9, הוא לא עבד, וב-10.9 הייתה החלטה על סגר כללי שנכנס לתוקף ב-17.9, ערב ראש השנה.

רוני גמזו: אנחנו יודעים שגם כשאתה מתחיל סגר, האפקט שלו מגיע אחרי עשרה ימים עד שבועיים, חפשו עשרה ימים עד שבועיים מה-17.9, 18.9, הפיק שם נמצא סביב ה-29.9 או ה-30.9, שם הגענו ל-9,000 אחרי יום כיפור.

רוני גמזו: שישי-שבת, ראשון, שני, היה יום כיפור, יצאנו אחרי יום כיפור, אחרי ארבעה ימים של פחות בדיקות והגענו ל-9,000.

רוני גמזו: לאחר מכן זה התחיל לרדת, הבנו שזה השלב של ירידת השיא, התרחקות מהשיא, ואז התחלנו כמובן לראות את מקדמי ההדבקה שנמצאים בשלב הסגר – נדבר על זה בהמשך – אנחנו כרגע נמצאים במקדם הדבקה סביב 0.6.

רוני גמזו: בזמן סגר שני עם אוכלוסייה שעברה כבר סגר ראשון וכבר עייפה ומורכב הסיפור הזה, וגם יש תקופת חגים, להגיע למקדם הדבקה של 0.6 זה תעודת כבוד לכל האוכלוסיות במדינת ישראל.

רוני גמזו: החברה הכללית, הערבית, החרדית, כולם הגיעו לרמות האלה וזה אומר שעם כל הקושי הם לקחו את זה ברצינות, מילאו את ההנחיות, את ההגבלות, ואני בכל הזדמנות מעביר את המסר הזה, האזרחים שלנו הם אזרחים אחראים כשראו את זה שיתפו פעולה והאמון שלהם בהחלטות האלה היה אמון גבוה מנקודת המבט שלי.

חיים כץ: כמה התחלואה היום?

רוני גמזו: היום אנחנו עומדים על פחות מ-1,000 כאשר הממוצע השבועי הוא פחות מ-1,500.

רוני גמזו: אנחנו את השלב הבא של ההקלות רוצים לעשות ב-1,000 ממוצע שבועי ואני חושב שנגיע לזה.

רוני גמזו: פה אתם רואים את אותו גרף, הפעם הוא לא יומי, הוא ממוצע, מה שאנחנו קוראים ממוצע נע שבועי והממוצע הנע השבועי הזה מראה המשך ירידה, הירידה הזאת היא ירידה שאנחנו מצפים לה עם איזה שהוא שלב מסוים של האטה בקצב הירידה, אפשר כבר לראות את ההאצה בקצב הירידה, אבל הוא עדיין ממשיך.

רוני גמזו: בהמשך אראה לכם קצת בדיקות, בשקף הבא.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מצליח להבין אינפורמטיבית את היחס בין כמות הבדיקות.

חיים כץ: ח"כ הרצנו, יש לי גם שאלות, אני רושם, הוא ייתן את הסקירה, אחר כך אנחנו נשאל והוא יענה על כל השאלות.

חיים כץ: הסברתי את זה בהתחלה.

רוני גמזו: זה השקף הזה.

רוני גמזו: אתם רואים כאן את העמודות הירוקות שזה כמות הבדיקות במדינת ישראל.

רוני גמזו: השיא היה כמעט 70,000.

רוני גמזו: בדיקות בדרך כלל, המנוע לבדיקות זה סימפטומים, זה אנשים שמרגישים לא טוב.

רוני גמזו: בשיא התחלואה היה גם שיא הבדיקות.

רוני גמזו: זה מגיע מקופות החולים, אנשים מרגישים לא טוב והולכים להיבדק.

רוני גמזו: ככל שהתחלואה יורדת, החשק, הרצון והצורך להיבדק יורד, אבל זאת מלחמה.

רוני גמזו: קורונה ניתן להוריד או לחסל או להילחם בקורונה על ידי מציאת הא-סימפטומטיים, הם מניעים את המגפה.

רוני גמזו: המגפה לא מונעת על ידי האדם הסימפטומטי, הוא לא מדביק כמעט, כי הוא יודע שהוא סימפטומטי, מתרחקים ממנו.

רוני גמזו: הא-סימפטומטי הוא המנוע.

רוני גמזו: אני צריך לאתר אותו.

רוני גמזו: וכאן אני צריך יותר בדיקות והרבה מאוד קמפיינים של בדיקות ודחיפה, אם אני נמצא בשיעור חיוביים מתחת ל-5%, עדיף 1%, 2%, 3%, אני במצב טוב של איתור א-סימפטומטיים.

רוני גמזו: זה אומר שבדקת 100, יש לך רק שניים חיוביים.

רוני גמזו: אתה צריך להשקיע הרבה, ככה אתה יכול כל הזמן לאתר את הא-סימפטומטיים.

רוני גמזו: אם הייתי יכול ואזרחי המדינה היו רוצים, הייתי עושה בדיקה לכל אזרחי המדינה.

רוני גמזו: כך הייתי מאתר את הא-סימפטומטיים וכך אני קוטע את כל אפשרות התפתחות המגפה הזאת.

רוני גמזו: אתם רואים כאן את שיעור הבדיקות החיוביות באדום.

רוני גמזו: שיעור הבדיקות החיוביות ללא בדיקות סקר, אנחנו מורידים את בדיקות הסקר כי ברור שהשיעור שם נמוך יותר.

רוני גמזו: אתם רואים שבשיא היינו ב-15% שזה גבוה מאוד, אבל אם תלכו עכשיו למדינות אירופה, שם הן מתחילות להימצא, הן מתחילות לעלות מעל ל-10%, הן מגיעות לשיאים הללו ואתם רואים, מהרגע של תחילת הסגר ירידה בסימפטומים וירידה גם בשיעור הבדיקות החיוביות, והיום אנחנו נמצאים על ממוצע ארצי של סביב ה-3.5%, זה ממוצע טוב אבל הוא ממוצע.

רוני גמזו: יש לי מקומות במדינת ישראל שהם עדיין ב-15% וזה אומר שיש שם תחלואה חבויה שברגע מסוים שאני משחרר את השסתום, נפרצים שם מעגלי הדבקה על בסיס גרעיני התחלואה.

רוני גמזו: בשקף הבא אתם יכולים לראות את זה שוב פעם, אותה תמונה.

רוני גמזו: אתם יכולים לראות את כמות הבדיקות ובסופו של דבר הצהוב למעלה זה כמות המאומתים פר בדיקה והגרפים האדום והכחול הם הגרפים של שיעורי הבדיקות החיוביות.

רוני גמזו: כפי שאתם רואים אנחנו יורדים לשיעורים שלא היינו בהם ביולי, כלומר אנחנו במצב יותר טוב מאשר ביולי וזאת הנקודה שאנחנו צריכים לנצל את היתרון ואת המצב הטוב ואת ההזדמנות שיש לנו כמדינה להמשיך להוריד את התחלואה.

רוני גמזו: בשקף הבא מוצג מקדם ההדבקה.

רוני גמזו: כשאני נכנסתי לתפקיד שמתי למול אזרחי מדינת ישראל את האתגר להוריד את מקדם ההדבקה.

רוני גמזו: נתמקד בקו הכחול של הגרף.

רוני גמזו: היינו אז סביב 1.

רוני גמזו: 1 זה אומר מאומת מדביק אדם.

רוני גמזו: 1:1.

רוני גמזו: זאת אומרת התחלתי עם 1,500 היום, מחר יהיו לי 1,500.

רוני גמזו: מחרתיים יהיו לי 1,500.

רוני גמזו: כלומר זה 1:1.

רוני גמזו: המגפה לא נסוגה אבל היא גם לא מתגברת.

רוני גמזו: זה steady state.

רוני גמזו: היינו ב-steady state לאורך זמן מסוים, יצאנו מה- steady stateלקראת ה-1 בספטמבר ובשבוע הראשון של ספטמבר ומקדם ההדבקה קפץ ל-1.3, 1.4.

רוני גמזו: 0.4 נוספו לנו והעניין בעצם יצר את העלייה המסיבית, המהירה מאוד, בתחלואה.

רוני גמזו: ב-10.9 כשבתי החולים בשיח איתי הרימו דגל, היינו ב-500 חולים קשים.

רוני גמזו: הותקפתי על זה, למה ב-500 חולים קשים אני ממליץ על סגר.

רוני גמזו: ידעתי שתוך 10 ימים, שבועיים, אני אהיה ב-1,000 וזה בעצם מה שקרה.

רוני גמזו: הגענו ל-900 תוך פחות או יותר שבועיים.

רוני גמזו: זה הקצב של המגפה.

רוני גמזו: לפעמים היא מגיעה להתקדמות מאוד מהירה ואתה צריך לזהות את זה.

רוני גמזו: תראו עכשיו אחרי סגר ראש השנה איפה אנחנו נמצאים, אין הבדל גדול בינו לבין השינויים שנעשו לקראת יום הכיפורים.

רוני גמזו: אתם רואים את הירידה של הקו הכחול, הוא הגיע ל-0.6.

רוני גמזו: 0.6 זה בערך מקדם ההדבקה שהיה בסגר מארס-אפריל, כלומר הצלחנו להגיע לאותה רמה של הימנעות מהדבקה, הרבה מאוד גם בזכות המסכות.

רוני גמזו: המסכות לא היו בסגר מארס-אפריל, הן הוסיפו למקדם ההדבקה שלנו והצלחנו על ידי כך להוריד את המקרים בצורה יחסית מהירה.

רוני גמזו: כאן אתם רואים את הממוצע של כלל מדינת ישראל, כאשר אני מחלק את זה לשלוש חברות, או ריכוזי אוכלוסייה.

רוני גמזו: הכחול זה האוכלוסייה החרדית, הגרף העליון למעלה זה כמות המאומתים פר נפש.

רוני גמזו: אתם רואים מה קרה לאוכלוסייה של החברה החרדית בישובים, זה התחיל מ-א' אלול, ואתם רואים את העלייה המטאורית שיצרה שם מעגלי תחלואה כבדים, ובנוסף אתם יכולים לראות שגם באוכלוסייה הערבית וגם באוכלוסייה הכללית זה קרה אבל בשיעורי תחלואה פר נפש נמוכים יותר, בכמות הבדיקות בצד שמאל, ושיעור הבדיקות החיוביות זה הגרף התחתון, אתם רואים את שיעור הבדיקות החיוביות של החברה החרדית שהגיעה בממוצע למעל 20% והחברה הכללית והחברה של הישובים הערביים, בסופו של דבר אנחנו בצד הימני של הגרף, סביב ה-10%, 11% בחברה החרדית, שזה שינוי מאוד מאוד טוב, מאוד משמעותי.

רוני גמזו: לא תמיד צריך לצפות שהם יגיעו לאותם שיעורים של בדיקות חיוביות כמו האוכלוסייה הכללית בגלל מבנה בתי האב שהוא קצת שונה, הוא מאתגר יותר, הוא קשה יותר באוכלוסייה של החברה החרדית.

רוני גמזו: אנחנו נמצאים כרגע באוכלוסייה הכללית סביב ה-3%.

רוני גמזו: הגרף הבא מספר את סיפור המגפה.

רוני גמזו: בצד השמאלי, פה קודם כל אתם רואים את החברה החרדית, אחרי זה יהיה הישובים הערבים ואחרי זה יהיה האוכלוסייה הכללית אותה תמונה, היא יותר בולטת כאן אבל היא אותה תמונה שאתם תראו בחברה הערבית ובחברה של האוכלוסייה הכללית.

רוני גמזו: בצד שמאל אתם רואים את הגילאים עד גיל 40, בצד ימין אתם רואים את המבוגרים מ-40 פלוס.

רוני גמזו: הסקאלה היא פר נפש, אותה סקאלה, וזה כמות מאומתים פר נפש.

רוני גמזו: מה שאתם רואים זה סיפור המגפה, בטח בגל השני.

רוני גמזו: מי שדוחף את המגפה, המנוע של המגפה זה ילדים, נערים, צעירים ששיעור התחלואה או התחלואה הסימפטומטית הקשה שלהם הוא נמוך.

רוני גמזו: הם נדבקים, נושאים, לא תמיד חולים, לרוב לא חולים, ודוחפים קדימה את ההדבקה לגילאים היותר מבוגרים.

רוני גמזו: שם שיעור הסימפטומים, המחלה הקשה, האשפוז, צריכת שירותי האשפוז, היא זו הקשה ביותר המורכבת ביותר וכמובן שגורמת גם למקרי המוות לצערי.

רוני גמזו: וכמובן לקשיים של מערכת האשפוז.

רוני גמזו: בגל הראשון שכולנו היינו נאיביים, הצד הימני היה הרבה יותר גבוה והוא יצר הרבה יותר תחלואה של אותם גילאים.

רוני גמזו: בגל השני הם יותר נזהרים, אבל בכל זאת הזרם שמגיע מהצעירים, הזרם הזה, אין סכר שיכול לעמוד בפניו.

רוני גמזו: לכן החשיבות הגדולה למנוע את ההדבקות גם אצל הילדים, גם אצל הנערים וגם אצל הצעירים ואם הם חושבים ש'אנחנו בסדר, זה לא משפיע עלינו, אנחנו נשמור על המבוגרים', זה לא עובד.

רוני גמזו: זה לא עובד.

רוני גמזו: בסוף הסכרים האלה נפרצים.

רוני גמזו: לכן החשיבות הגדולה להמתין עם פתיחת מערכות חינוך, בתי ספר יסודי, תיכון, להמתין ולעשות את זה בחכמה, בזהירות, בשום שכל, כי בסוף - - -

יאיר גולן: אבל - - -

חיים כץ: יאיר גולן, הוא מסיים את ההרצאה, הח"כים ירשמו וישאלו שאלות.

חיים כץ: תן לו לסיים לדבר ברצף.

רוני גמזו: בסוף אותם ילדים - --

יאיר גולן: אפשר לשאול שאלה להבהרה?

חיים כץ: לא.

חיים כץ: כי אחר כך תשאל.

חיים כץ: גם אני רושם.

חיים כץ: גם לי יש שאלות.

רוני גמזו: בסוף אותם ילדים, אותם נערים נמצאים באינטראקציה עם המבוגרים, נמצאים באינטראקציה עם הקשישים, גם אם היא נמוכה.

רוני גמזו: וזה השלב שבו המגפה ב עצם עוברת את שלבי הגיל, ואני מראה לכם את השקף הבא, זה קורה בכל חברה.

רוני גמזו: זה לא משנה.

רוני גמזו: בחברה החרדית זה יותר בולט.

רוני גמזו: תראו את העוצמה של הגילאים האלה.

רוני גמזו: וזאת החברה הערבית.

רוני גמזו: שוב, תמיד שיעורי התחלואה, ההדבקה, אצל הצעירים יותר, יותר גבוהים.

רוני גמזו: אבל הם דוחפים את זה ודוחפים את זה קדימה, ובסיכומו של דבר זה גם מה שרואים באירופה בגל השני.

רוני גמזו: יותר צעירים, אבל מה שאתה רואה בסוף במרפאות, בבתי החולים, זה את הסימפטומים הקשים, אותם אנשים שהם יותר מבוגרים והם הקצה של ההדבקה.

רוני גמזו: הקצה הבולט, הקצה הנחשף של ההדבקה.

רוני גמזו: את זה צריך להבין, כל חברה, גם בישוב ערבי שאומר 'מה, הם ילדים, לא קורה כלום'.

רוני גמזו: לא.

רוני גמזו: בסוף זה מגיע למבוגרים ולקשישים ואז זה מקריס את בתי החולים.

רוני גמזו: זה גם החברה הכללית.

רוני גמזו: תראו.

רוני גמזו: אותו דבר בחברה הכללית.

רוני גמזו: תראו מה קורה בגילאים של 0-9, 10-19, 30, 20, 29.

רוני גמזו: תראו את השיעורים, תראו עד כמה זה בסופו של דבר נכון שגילאי 60, 69, 70 ו-80 פלוס יהיו יותר נמוכים בסקאלה, אבל כשאתה בא לבתי החולים אתה פוגש אותם שם.

רוני גמזו: בקהילה הצעירים מניעים את המגפה.

רוני גמזו: בבתי החולים אתה רואה את התוצאות של ההנעה הזאת.

רוני גמזו: זה הרמזור.

רוני גמזו: ההיגיון של הרמזור הוא קודם כל לתת לראשי הרשויות המקומיות לנהל את המגפה.

רוני גמזו: זה ההיגיון מס' 1.

רוני גמזו: הגיון מס' 2 זה להתמקד על ישוב, לראות מה קורה בישוב, ואתם יודעים מה, לא רק על ישוב, על שכונה בישוב.

רוני גמזו: על רחוב בישוב.

רוני גמזו: להתמקד שם.

רוני גמזו: יחד עם ראש הרשות המקומית, יחד עם פיקוד העורף, משרד הבריאות, קופות החולים, בדיקות.

רוני גמזו: הרמזור נועד להסיט מבט מניהול לאומי שהוא לא ניהול נכון של קורונה.

רוני גמזו: כולם מבינים את זה היום בעולם, כולם מבינים את זה.

רוני גמזו: אין כאן מטרה לצבוע את ההוא באדום ואת ההוא בירוק, אלא להבהיר לזה שבכתום ובצהוב את המצב שלו, שירד למטה ויראה מה קורה בשכונות.

רוני גמזו: וראשי הרשויות המקומיות במדינת ישראל רוצים את זה, משוועים לזה.

רוני גמזו: הרמזור לצערי אושר בממשלה רק ב-30 לאוגוסט, לא אומר שום דבר על ה-, ולא היה לנו זמן להפוך אותו למנוע בעל עוצמה, ראשי הרשויות המקומיות מאוד רוצים שהוא יחזור, כי הוא מנוע.

רוני גמזו: זה המצב כרגע.

רוני גמזו: בשיא של המגפה, תראו עד כמה המדד הזה שלקח לנו שבועיים-שלושה להגיע להסכמה עם כל ראשי הרשויות המקומיות, השלטון המקומי, משרד הפנים, משרד האוצר, עם כל הסטטיסטיקאים מבנק ישראל עליו והיום הוא מדד רגיש, חכם, חוזה את ההתפרצות וגם מגיב אחורה.

רוני גמזו: בשיא היינו ב-140 ערים אדומות.

רוני גמזו: בתחילת ספטמבר היינו ב-20 ומשהו ערים אדומות, ברגע שהחלנו את הרמזור.

רוני גמזו: היום אנחנו בחמש ערים אדומות.

רוני גמזו: לפני שבוע אמרתי שאני רואה את ההתקדמות של הישובים החרדיים, הם לאט-לאט יצאו מאדום לכתום, ואני רואה את זה קורה.

רוני גמזו: אני לא יודע מה יהיה בהמשך, אבל ראיתי את השינוי החיובי במגמות שם.

רוני גמזו: אבל הכתום והצהוב ואפילו הירוק איננו אומר שהעיר צריכה להמשיך להירגע, כי הצבעים הללו עדיין דורשים הרבה מאוד עבודה בתוך העיר.

רוני גמזו: יש כבר היום שינויים באותן ערים אדומות וחלקן כבר יצאו, אנחנו היום בדיונים, למשל רכסים זאת עיר שיצאה מההגדרות ואנחנו היום בדיונים, נדבר עם ועדת שרים להגבלה על זה, ויש ערים נוספות שמתחילות לצאת מתוך הצבע האדום.

רוני גמזו: אתם יכולים לראות שם, קבוצת הערים שעדיין נמצאות שם, שימו לב עד כמה מודיעין עלית היא על הגבול ואלעד ובני ברק ובית"ר עלית, אכן יש כאן שינויים טובים מאוד.

רוני גמזו: אבל תשימו לב עוד קו אחד.

רוני גמזו: הקו השחור באמצע הוא הקו של מקדם ההכפלה.

רוני גמזו: מעבר מירידה או עליה.

רוני גמזו: אם אתה ב-1 פלוס, אתה בעליה.

רוני גמזו: יכול להיות שאתה ירוק, אבל אתה מתחיל להיות בעליה.

רוני גמזו: אז תשימו לב שיש לכם את ראש העין, שם זה הנקודה בכתום קרובה לקו למעלה.

רוני גמזו: היא קרובה למקדם הכפלה של 1.

רוני גמזו: זה כבר אומר תמרור אזהרה.

רוני גמזו: זה הכוח של הרמזור, זה הכוח שלו לבוא לרשות המקומית ולהגיד איפה נמצאות הערים.

רוני גמזו: גם אם את ירוקה ואת צהובה, את בעליה כי מקדם ההכפלה שלך כבר קרוב מאוד ל-1.

רוני גמזו: אני נלחם כדי כמות הבדיקות במדינת ישראל תעלה ואני עושה כל מיני אמצעים ושכנועים ודגימות חופשיות והכל, שימו לב מה היה אתמול.

רוני גמזו: אתם רואים את ה-41,000, זה עליה משבוע שעבר.

רוני גמזו: זה נובע מכך שהתחלתי לתת לקופות החולים קארד בלאנש.

רוני גמזו: 'תדגמו יותר'.

רוני גמזו: גם לא תמיד על פי בדיקה.

רוני גמזו: בטח בערים אדומות.

רוני גמזו: בטח בערים כתומות.

רוני גמזו: אמרתי לכם, המגפה הזאת תלויה ביכולת המודיעין שלך.

רוני גמזו: יש לי 60,000-70,000 בדיקות, אם אני לא משתמש בכולן זה אומר שיש לי חוליות מודיעין שאני משאיר אותן בצד.

רוני גמזו: אני רוצה להשתמש בכולן כל הזמן, גם אם זה עולה הרבה כסף.

רוני גמזו: תמונת מצב בתי החולים – אנחנו ב-1,000 מאושפזים בבתי החולים הכלליים.

רוני גמזו: בשיא היינו קרוב ל-1,600 מאושפזים.

רוני גמזו: ירדנו כבר ב-600.

רוני גמזו: האפורים זה אומר מיטות פנויות לקורונה, ואנחנו במצב טוב.

רוני גמזו: אמרתי לאורך כל הדרך 'אל תדאגו.

רוני גמזו: בתי החולים במדינת ישראל לא בקריסה'.

רוני גמזו: הם אחת המערכות המצוינות שקיימות.

רוני גמזו: הרופאים הטובים ביותר, המנהלים הטובים ביותר שיודעים להסיט צוות ממקום למקום, האחיות הטובות ביותר, צוותים מסורים.

רוני גמזו: פה לא יהיה איטליה.

רוני גמזו: אף פעם.

רוני גמזו: כי אנחנו מערכת אמנם שזקוקה יותר למשאבים, יותר לאמצעים, יותר לתשתיות, אבל היא מערכת שבנויה כמו שצה"ל בנוי, על עוצמה, על מסירות, אנשי צוות חדורים.

רוני גמזו: אתם רואים פה את בתי החולים הכלליים עם 1,000.

רוני גמזו: מה שאנחנו לא יודעים שיש עוד 900, 800 היום, בבתי החולים הגריאטריים, מר"ג, מרכזים רפואיים גריאטריים, בתי אבות, שהם תמיד בתנאים פחות טובים, בקשיים, עם פחות כסף, עם פחות יכולת, אבל הם מחזיקים על הגב שלהם, הייתי אומר במסירות ובאיכות ובאופן בלתי רגיל מאות חולים במר"ג כמו שוהם, שמואל הרופא - - -

קריאה: בהרצוג, הרצוג מחזיק הכי הרבה מונשמים בירושלים.

רוני גמזו: בהרצוג.

רוני גמזו: בפלימן, בהרבה בתי אבות גם.

רוני גמזו: תוסיפו לזה את מרכזי המוגבלים של הרווחה שגם שם הרבה מאוד מהחולים שהיו התפרצויות נשארו כדי לתת להם את הסביבה הביתית כמסגרות חוץ ביתיות נכונות בשבילם.

רוני גמזו: בשקף הזה אתם רואים את כמות החולים הקשים ליום.

רוני גמזו: הכמות בשיא הגיעה ל-140 חולים קשים ליום, זה היה אומר תחלופה עצומה בתוך בתי החולים.

רוני גמזו: היום אנחנו חוזרים למספרים שאנחנו רגילים אליהם, ב- steady stateשל המערכת בזמן יולי, סביב קרוב ל-40 חולים קשים ליום.

רוני גמזו: אנחנו מתחילים לראות ירידה של בערך 30-40 חולים ממצבת האשפוז כל יום, ואנחנו נגיע - - -

חיים כץ: כמה מהם נפטרים?

חיים כץ: אנחנו יורדים בקשים כי הם נפטרים.

רוני גמזו: בשקף הבא, זה בדיוק מה שחיים אומר כרגע.

רוני גמזו: זו כמות הנפטרים.

רוני גמזו: בשיא היינו מעל 40.

רוני גמזו: אנחנו כרגע מתחילים לרדת, אנחנו סביב ה-30, וזה ימשיך לרדת.

רוני גמזו: תמיד במגפה הזאת יש קודם כל צעדים, אחרי שבועיים תחלואה, אחרי שבועיים חולים קשים, אחרי שבועיים נפטרים.

רוני גמזו: אלה פערי הזמן מצעד לצעד לצערי.

רוני גמזו: עדיין בישראל ה-case fatality, דהיינו הנפטרים מתוך חולים, הוא הנמוך ביותר בעולם, 0.7%.

רוני גמזו: למה?

רוני גמזו: כי יש לנו מערכת בריאות בסוף, גם בזכות הוועדה הזו, שיודעת לעמוד במורכבויות, בקשיים, צריכה כל הזמן תוספת אבל מצליחה לעבוד.

רוני גמזו: תראו את קופות החולים.

רוני גמזו: הרבה מדברים על בתי החולים.

רוני גמזו: ארבעת קופות החולים, האוצר הבריאותי של המדינה, החזיק בשיא 67,000 חולים בבתים, חולים קלים, חולים חלקם קלים עד בינוניים, בהשגחה דו-יומית, תלת-יומית, תלוי במצב החולה.

רוני גמזו: חלק מהחולים היו במלוניות, זה הקו הכתום, ושימו לב לעוצמה.

רוני גמזו: באקסטרפולציה למדינה אחרת אין דבר כזה בעולם.

רוני גמזו: והם הוחזקו תוך כדי שיח, תוך כדי בקרה, תוך כדי פיקוח, וכשהם היו צריכים הם הגיעו לבתי החולים.

רוני גמזו: היום אנחנו מגיעים בחזרה ל- steady state שהיה לנו לפני כן, סביב ה-20,000, ואנחנו כמובן נמשיך לרדת.

אורנה ברביבאי: מה זה קופת חולים ובית?

חיים כץ: סליחה.

חיים כץ: תמשיך בהרצאה עוד ארבע דקות.

חיים כץ: אני אתן לח"כים לדבר.

חיים כץ: כשהוא מסיים כל הח"כים יוכלו לשאול חופשי.

אורנה ברביבאי: להסביר את הגרף.

רוני גמזו: זה כמות החולים בית שמפוקחים ומנוהלים על ידי קופות החולים.

רוני גמזו: זה גרף שאומר על אפקטיביות הסגר.

רוני גמזו: מה שאתם רואים באדום זה סגר מארס- אפריל, זה הבר השמאלי.

רוני גמזו: מה שאתם רואים בירוק, זה יום נורמלי במדינת ישראל.

רוני גמזו: יש לנו כאן מספר מגזרים – שמאלי ערבי, אמצעי חרדי, והמגזר הכללי.

רוני גמזו: אתם רואים את סגר מארס-אפריל אדום, יום נורמלי ירוק, ואז הקו הבא זה סגר ראש השנה, הסגול לאחריו זה סגר יום כיפור, אתם רואים שאין הבדל גדול.

רוני גמזו: המשכנו ואז בצורה הדרגתית בחול המועד ואחרי חול המועד, בימים האחרונים, עליה הדרגתית כמעט לתנועה של נורמה, זה מעל 1.5 קמ' מהבית אבל עדיין לא הגענו לנורמה.

רוני גמזו: הציבור ממשיך בתהליך שבו הוא ממושמע, עושה מה שצריך, מאופק, אין תנועה רגילה במדינת ישראל ואנחנו רוצים לשמור על חזרה הדרגתית גם לתנועה, ולכן זה קשור כמובן במסחר ודברים אחרים שנדבר עליהם בהמשך.

רוני גמזו: בשקף הבא - - -

חיים כץ: ואחרון, שהח"כים יוכלו גם לשאול שאלות.

רוני גמזו: מאה אחוז.

רוני גמזו: השקף האחרון הוא הדבר הזה, זה פיקוד העורף.

רוני גמזו: זה לא היה קיים ביולי, לא היה קיים באוגוסט.

רוני גמזו: כל מי שמדבר על סגר ביולי ובאוגוסט היה יוצא בלי הדבר הזה, המפקדה המשימתית של צה"ל שאני יחד עם האלוף גורדין וסגן הרמטכ"ל וניסן דוידי שממונה על המפקדה וכמובן אנשים מתוך משרד הבריאות, כל משרד הבריאות, בנינו את המפקדה הזאת.

רוני גמזו: זאת מפקדה, שתשימו לב, היום, שאנחנו לא משתמשים בכל היכולות שלה.

רוני גמזו: יש לנו יותר יכולות מהמצב, גם בצד של הדיגומים גם בצד של החקירות.

רוני גמזו: היום אני יכול לחקור פי 2 ממספר המאומתים שיש לי.

רוני גמזו: גם בצד של הבידודים אני שולט יותר מהתפוקות שקיימות כרגע.

רוני גמזו: יש לי יותר יכולת, וזה משתפר כל הזמן.

רוני גמזו: יש למפקדה המשימתית 2,000 חוקרים ויהיו 2,500 חוקרים, למול 1,000 מאומתים.

רוני גמזו: זאת עוצמה, זה נותן בטחון לכל מי שחושש מזה שאנחנו לא נקטע.

רוני גמזו: אנחנו קוטעים יותר טוב ונקטע עוד יותר טוב.

רוני גמזו: אנחנו עושים הרבה יותר דיגומים ממגעים בתוך החקירות ומאפשרים חקירות איכותיות, חכמות, שרודפות אחרי כל מקרה.

רוני גמזו: אני מסיים כאן.

רוני גמזו: תודה רבה.

חיים כץ: שמעתי בקשב את ההרצאה שלך.

חיים כץ: אתה יודע, ברגע שנבחרנו לכנסת הפכנו להיות מומחים.

חיים כץ: Once נבחרתי לכנסת אני כבר פרשן, כבר מבין בהכל, יש לי את כל הידע בעולם ואני אפילו רופא יותר טוב ממך, בלי שעברתי ליד האוניברסיטה של הרפואה.

יאיר גולן: יש כאלה שנבחרו לכנסת ולא חושבים ככה.

יאיר גולן: זה מה שחושב יו"ר הוועדה וזו זכותו.

חיים כץ: אני אומר את זה במרכאות.

חיים כץ: אם לא הבנת.

חיים כץ: אותי אתה לא רואה מפרשן באולפני הטלויזיה.

חיים כץ: אני בא ללמוד.

חיים כץ: ואני שומע כל אחד אומר 'זה ההיגיון' ו'זה ההיגיון', וכשאני מסתכל על מה שאמרת, אמא שלי אמרה שחוסר אינפורמציה הוא אחד המובילים לטרגדיה, ולנו אין ידע על המגפה הזאת ואנחנו לא יודעים.

חיים כץ: ואני חושב, מכל הדברים, זה שרשרת הקטיעה, בשקף האחרון, אבל זה זמן התגובה הקלוקל של הבדיקות.

חיים כץ: לא יכול להיות, פשוט לא יכול להיות, שאני עושה בדיקה, מרגיש טוב, הרגשתי משהו אני הולך, אני מדביק, אחרי שלושה ימים אני מקבל תשובה.

חיים כץ: זאת אומרת מערך הקטיעה נכנס לעבודה אחרי שלושה ימים ואז השאלה הבאה היא מתי אני מדביק.

חיים כץ: מתי אני מתחיל להדביק, מהרגע שחטפתי את המחלה ואני מקבל אחרי שלושה ימים תשובה חיובית, האם כבר הדבקתי?

אורנה ברביבאי: וכמה הדבקתי.

חיים כץ: טוב, תיכף נגיע ל-R.

רוני גמזו: זה היה בעבר, לא היום.

חיים כץ: אם כבר הדבקתי, כמה הדבקתי ולמה אני צריך 14, כל אלה שהיו לידי, למה 14 ימי בידוד?

חיים כץ: מתי הקטע של ההדבקה ומה ההשפעה הרוחבית, ה-14 ימי בידוד נראה לי על פניו יותר מדי.

חיים כץ: עכשיו, כל יום בידוד כזה זו השפעה ישירה על המשק.

חיים כץ: זאת אומרת אם אפשר לחסוך בימי בידוד אפשר לייעל את הכלכלה.

חיים כץ: קודם כל זה הבריאות - - -

חוה אתי עטייה: זה עמד על 2.6 מיליארד בחודש ספטמבר.

חיים כץ: - - - אחר כך זה הבידוד.

חיים כץ: הנקודה השלישית, מה זה ה-R?

חיים כץ: מה זה מקדם ההדבקה, איך מחשבים אותו?

רוני גמזו: בקשר לבידוד, חיים, תן לי לתת לך בשורה.

רוני גמזו: תוך מספר ימים אנחנו נקצר את ימי הבידוד ל-12 ימים על ידי בדיקה ביום העשירי.

חיים כץ: כל מי שבבידוד יילך לבדיקה, ולמה 12?

חיים כץ: תענה לי.

חיים כץ: אתה נותן לי בשורה, אתה מקצר ל-12 והשאלה למה לא ל-13 ול-11.

חוה אתי עטייה: חיים, בהשוואה לשוויץ ואוסטריה - - -

חיים כץ: קודם כל אני מודה לך, עוד מעט את תשאלי.

חיים כץ: הוא לא יענה לי לפני שכולם ישאלו.

חיים כץ: הוא יענה על מה שהוא יבחר.

חיים כץ: והוא יענה.

חיים כץ: אז למה לא 13 ולמה לא 11.

חיים כץ: על מה אתם מתבססים כשאתם קובעים את ימי הבידוד.

חיים כץ: ב.

חיים כץ: כשאני קורא במפה שמספר המונשמים יורד כל יום.

חיים כץ: לצורך העניין, המספרים לא מדויקים, בסדר?

חיים כץ: מ-280 ל-270.

חיים כץ: כמה נפטרו מה-10 האלה?

חיים כץ: האם הוא יורד מ-280 ל-270 כי תשעה נפטרו?

חיים כץ: מה אחוז היציאה מהמונשמים ומה פרק זמן ממוצע שאדם מונשם?

חיים כץ: אופיר בבקשה, אם יש לך שאלות או משהו לומר, וכך נעשה סבב עם כולם.

אופיר סופר: קודם כל אני רוצה לברך את פרופ' גמזו על זה שהוא לקח את התפקיד הזה.

חיים כץ: בשם כולנו.

אופיר סופר: בשם כולנו, בשם אזרחי ישראל בכלל, ואני מבין שגם לקחת אותו בתנאים מורכבים, כנראה לא אופטימליים.

אופיר סופר: אני כן רוצה לומר שהאתגר הגדול שלנו בסוף הוא לרתום את הציבור, ולכן גם הייתי שמח אם הקברניט לא היה מתחלף באמצע, ובעניין הזה אני רוצה לומר כזה דבר: יש לנו מציאות של סגר ומציאות שאינה של סגר וזאת המציאות המורכבת יותר כי היא מציאות אפורה, שבה האזרח הישראלי צרך להתנהל בהתנהלות שהיא יותר מורכבת, ולעניין הזה מאוד חשוב לרתום את הציבור הישראלי, לרתום זה אומר פעם אחת באמת על ידי הסברה, אבל גם על ידי הרבה ידע והרבה אינפורמציה והרבה הסרת אי ודאות, על ידי זה שאנחנו אומרים 'חבר'ה, או.

אופיר סופר: קיי, זה הצפי.

אופיר סופר: אלה התהליכים', ואני לא מדבר רק על ההיבט הבריאותי, אלא אני מדבר גם לא מעט על ההיבט של איך מערכת החינוך תעבוד, איזה ענפים יעבדו ואיזה ענפים לא יעבדו.

אופיר סופר: לעניות דעתי זה מאוד חסר.

אופיר סופר: אם אני אקח כדוגמה את מערכת החינוך, כרגע התחושה שלי שכולם נמצאים בתקופת המתנה, ואז הם יחזרו למציאות של ה-1 לספטמבר, וכבר ב-1 ליולי ידענו להגיד שה-1 לספטמבר צריך להיפתח אחרת.

אופיר סופר: לכן הנחת היסוד צריכה להיות שבחצי השנה הקרובה תלמידים לא ילמדו באותה צורה.

אופיר סופר: תראה על מה דיברת, דיברת על זה שהמקדמים, כל מי שמזניק פה את הקטסטרופה הזאת הם הצעירים, וזה לא מונח בהנחת יסוד של משרדי הממשלה.

אופיר סופר: וזה דבר שאנחנו חייבים לעניות דעתי לקחת אותו בצורה משמעותית.

אופיר סופר: אני אומר, זה ידע, וזה רתימה של הציבור.

אופיר סופר: נקודה אחרונה שאני רוצה להדגיש, להבדיל מכל מבצע צבאי או כל מערכה אחרת, כאן לאויב לא משנה מה אתה יודע עליו או מה אתה לא יודע עליו.

אופיר סופר: לכן אין עניין לשמור סודות צבאיים.

אופיר סופר: אני רוצה לומר עוד דבר, הלוחמים כאן, מי שנלחם איתנו במאבק, זה האזרחים, זה המשק, זה התלמידים, זה הבתים, ולכן הידע הזה צריך להיות כל הזמן.

אופיר סופר: המאמץ העיקרי אולי הוא בריאותי, אבל המאמץ העיקרי הוא לא רפואה, המאמץ העיקרי הוא הסברה, המאמץ העיקרי הוא התנהגות הציבור.

אופיר סופר: אם הצלחנו לשנות ולהשפיע על התנהגות הציבור, אז נכריע.

אופיר סופר: כל הפעולות האחרות שאנחנו עוסקים בהן, הן פעולות של אחרי וצריך לעסוק בעיקר במניעה, והמניעה זה התנהגות הציבור.

אופיר סופר: תודה.

חיים כץ: מצוין.

חיים כץ: ח"כ הרצנו, אחר כך ח"כ שטרית ואחר כך ח"כ יאיר גולן.

קריאה: למה לא לפי הסדר?

חיים כץ: כי לא ביקשתם.

קריאה: ביקשנו.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: כולם ידברו.

חיים כץ: ח"כ הרצנו בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני.

יוראי להב-הרצנו: קודם כל תודה רבה שהגעת.

יוראי להב-הרצנו: אני בתחושה שהסגר הוא לא פתרון ואי אפשר להמשיך אותו כדרך שבה אנחנו מתמודדים עם הקורונה.

יוראי להב-הרצנו: הקורונה לדאבוני ולהערכתי לא הולכת להיעלם מחיינו ולכן צריך לראות איך אנחנו חיים איתה, ופאניקה ודאגה שמוקרנים כלפי הציבור זו פשוט לא אסטרטגיה בעיני ואני חושב שדווקא המודל שהצגת הוא נכון.

יוראי להב-הרצנו: יחד עם זאת, יש תחושה שההנחיות לא שוויוניות.

יוראי להב-הרצנו: אפשר להגיע לפארקים הלאומיים, אבל גני החיות ואטרקציות מסוימות שהן באוויר הפתוח סגורות.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מצליח להבין למה תיירות פנים ותיירות חוץ עדיין לא הוחזרו תחת הקפדה על הכללים וההנחיות.

יוראי להב-הרצנו: למה החיתוך בבתי ספר במערכת החינוך נגמר בכיתה ד'.

יוראי להב-הרצנו: אמרת שצריך להמתין ולעשות את זה בשום שכל.

יוראי להב-הרצנו: אני יושב גם בוועדת חינוך ואני אומר לך שהתחושה היא שאין עבודה על מתווה חזרה ללימודים, הוא לא הוצג לציבור, הוא לא הוצג לחברי הכנסת.

יוראי להב-הרצנו: יותר חמור מכך, ההורים המנהלים ומורים מעידים על כך שאין שיתוף שלהם בתהליך ושוב, התחושה היא שההנחיות לא בריאותיות ענייניות מקצועיות אפידמיולוגיות, אלא, אפעס, מי שלוחץ יותר, מי שיש לו קבוצות לחץ פוליטיות, כל דאלים גבר.

יוראי להב-הרצנו: לכן אני רוצה לשאול אותך למה החיתוך במערכת החינוך הוא א'-ד' ואז ה'-י"ב.

יוראי להב-הרצנו: האם תלמיד בכיתה ה' שווה בסיכון הבריאותי שלו לתלמיד בכיתה י"א או לא, ומה המתווה שעומד על הפרק, כי הציבור מבולבל וחברי הכנסת מבולבלים.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: קטי.

קטי קטרין שטרית: אני גם רוצה להצטרף לברכות.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שהסגר הוכיח את עצמו, התחלואה ירדה, והסגר הוכיח את עצמו כמציל חיים.

קטי קטרין שטרית: כשאצלנו התחלואה ירדה באירופה היא מתחילה לעלות.

קטי קטרין שטרית: למה?

קטי קטרין שטרית: בגלל כל הגמגומים שגם שם יש.

קטי קטרין שטרית: אבל התחושה הכללית בקרב הציבור זה שיש הבדל בין תחושת הפראייריות לתחושת הפטריוטיזם, כשאני קוראת לזה פטריוטיזם זה כל מי שמציל נפש בישראל, מבחינתי הוא פטריות.

קטי קטרין שטרית: אבל, ונגיע לאבל, יש פה שתי בעיות.

קטי קטרין שטרית: א.

קטי קטרין שטרית: הצגת את תכנית רמזור שהייתה טובה, לי כביכול כמי שגם עבדה בשלטון המקומי, הייתה איזו שהיא תחושה שוואלה, אתה הולך על משהו טוב.

קטי קטרין שטרית: אבל לצערי הרב השלטון המקומי, הווה אומר ראשי הערים, לא ניתנה להם כל כך הסמכות.

קטי קטרין שטרית: ניתנה להם האחריות ולא ניתנה להם הסמכות כי זה מאוד קשה, זה עניין של אופי של אדם להחזיק את כל הסמכויות קרוב לליבו ולא לשחרר וזה הוכיח את עצמו, כי כשראש עיר פונה לרב שמוציא את ילדיו ונותן להם אישור ללמוד, יש הבדל עצום בין פרויקטור שאומר 'נו-נו-נו', לבין ראש עיר.

קטי קטרין שטרית: כי אותו רב צריך אחר כך לבקש מראש העיר הקצאה לשטח, תקציבים, מבנים.

קטי קטרין שטרית: ראשי הערים יודעים את השפה.

קטי קטרין שטרית: ראשי הערים יודעים את השפה לדבר עם התושבים שלהם.

קטי קטרין שטרית: ושם היה צריך לתת להם - - -

חיים כץ: מה השאלה?

חיים כץ: תעברי לשאלות.

קטי קטרין שטרית: כשאני אומרת לגבי הציבור החרדי שהתחושה הכללית היא, וואו, הרי אנחנו נוהגים תמיד למצוא אשם.

קטי קטרין שטרית: מצאו אשם, אמרו החרדים.

קטי קטרין שטרית: זה גם סקסי להגיד שזה החרדים, כי לא משנה במה, תמיד יגידו שזה החרדים, אבל אני חושבת שהטעות שלכם התחילה מזה שהייתם צריכים להביא לצדכם, בתוך המטה שלכם, מומחים לציבור החרדי.

קטי קטרין שטרית: כמו שעשו בתחבורה, כשלא הבינו איך פועלים עם התחבורה אז הביאו מומחה שישב במשרד התחבורה וידע להגיד מה צריך לעשות, היה צריך להביא מומחים בתחום החרדים שידעו לדבר עם הציבור, עם הרבנים, ואני חושבת שברגע שמדברים כי הזכירו פה את תחום החינוך, רק כולם שכחו שאצל החרדים אין זום, אין אינטרנט, יש הרבה בעיות ויש גם מעל עשרה ילדים בתוך בית וזה פצצות מהלכות על שניים, ולכן לדעתי נתנו את זה גורף מבלי להתחשב באמת באוכלוסיות ובצרכים שלהם.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: יאיר גולן.

יאיר גולן: אני גם מצטרף לכל המחמאות ועם זאת אני רוצה שלוש הערות לפרופ' גמזו ברשותך.

יאיר גולן: אחד – חייבים להעמיק את הביזור והדיפרנציאליות.

יאיר גולן: חייבים.

יאיר גולן: אין סיבה שלראשי הערים לא תהיה סמכות להחליט מה פותחים, מה סוגרים ובאיזה תנאים.

יאיר גולן: אין סיבה שלא תהיה דיפרנציאליות, זאת אומרת הרמזור זה לא רק המלצה, צריך להיות לזה ביטוי פרקטי בשטח.

יאיר גולן: אתן לך דוגמה, הספארי סגור, מוזיאון ארץ ישראל סגור, למה?

יאיר גולן: שטחים פתוחים ענקיים, אפשר להביא לשם באמת תלמידים בלי סוף, גם חוויה חינוכית וגם בטוחה מאין כמותה.

יאיר גולן: צריך אבל לתת את הסמכויות למטה.

יאיר גולן: אין סיכוי שהממשלה למעלה תדע לבדוק כל מוסד ומוסד.

יאיר גולן: צריך לתת אמון בראשי הערים שהם יודעים מה לפתוח ומה לא לפתוח ויהיה מערך פיקוח הגיוני בעניין הזה.

יאיר גולן: דבר שני, אני מסכים לגמרי עם מה שנאמר קודם.

יאיר גולן: מערך ההסברה הוא לא טוב, הוא לא יוצר מספיק אמון.

יאיר גולן: פיקוד העורף יודע לעשות את ההסברה, יש אולפן שידור שהם יכולים להפעיל אותו באפס זמן, 24/7, הסברה בכל השפות, 24 שעות ביממה.

יאיר גולן: כל הזמן, כל מה שאתה מציג לנו, כל אזרח צריך להבין.

יאיר גולן: אנחנו הרי מחפשים את שיתוף הפעולה של האזרח, את האמון של האזרח.

יאיר גולן: ידע הוא כוח להתמודד.

יאיר גולן: אנחנו צריכים להכיר בכך שידע הוא כח להתמודד ועל זה להקפיד כל העת.

יאיר גולן: דבר אחרון, הנושא של מה שהצגת במערכת החינוך.

יאיר גולן: ממה שאני מבין מהגרפים שהצגת, אפשר לקחת סיכון קצת יותר גדול על הגיל הרך, 0-9, שמה שראיתי פה שגם קצב ההדבקה וההידבקות שלו יותר נמוך, ואפשר לקחת יותר סיכון לפי הגרפים שהצגת, גילאים 30-39, שזה בעיקר אנשים עובדים והם קשורים לילדים שלהם שנמצאים במערכת החינוך, לשחרר גם אותם.

יאיר גולן: לכן אני אומר דווקא על סמך הנתונים שהוצגו כאן, אפשר לתכנן כבר את השלב הבא ואני מבקש שהפעם, בניגוד למה שהיה בעבר, לתת התראה מראש.

יאיר גולן: זה לא מיום שישי ליום ראשון.

יאיר גולן: לתת התראה שבוע קדימה, שבועיים קדימה.

יאיר גולן: התקווה הזאת והוודאות הזאת יוצרים הרבה יותר אמון באוכלוסייה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: אני אוסיף מה שלא היה כתוב בעיתון.

חיים כץ: למה בבלומפילד כשפותחים את הכדורגל, לא יתנו ל-1,000 איש להכנס, בתפזורת.

חיים כץ: בסמי עופר, 1,000 איש.

יוראי להב-הרצנו: גן חיות.

חיים כץ: הוא אמר.

חיים כץ: בלומפילד, סמי עופר, 1,000 איש בתפזורת, לא בקבוצה.

חיים כץ: בבקשה ח"כ רול.

עידן רול: תודה רבה אדוני היו"ר, פרופ' גמזו, תודה שהגעת אלינו לוועדה.

עידן רול: שתי נקודות ברשותך.

עידן רול: הנקודה הראשונה מתייחסת לפתיחת החינוך לגיל הרך בערים האדומות.

עידן רול: האם מבחינתך כאיש מקצוע פתיחה בערים אדומות ללא קפסולות, ללא הנחיות למניעה של גננות מבחוץ, האם מבחינתך זה נטו משיקולים בריאותיים והאם זה מקובל.

עידן רול: דבר שני, אני מסייר בהרבה עסקים לאורך תקופת הקורונה.

עידן רול: הייתי אתמול בעסק משפחתי של מפעל לזכוכית, הם היו סגורים בסגר.

עידן רול: מדובר בעסק של פחות מעשרה עובדים שנמצאים בשטח של 500 מ"ר ולא מקבלים קהל, הם באמת לא הצליחו להבין למה הם סגורים.

עידן רול: אותו דבר פגשתי קוסמטיקאיות שאומרות ש'באולפנים מאפרים, אנחנו מטפלות אחד על אחד, אנחנו עם חלוקים וציוד מגן כמו בבתי חולים, למה לא עובדים'.

עידן רול: והשאלה שלי היא למה ההתייחסות היא לא עוד יותר דיפרנציאלית, עוד יותר על המהות של התנהלות העסק, כלומר לא רק מה חיוני, כי פרנסה זה דבר חיוני.

עידן רול: למה ההסתכלות היא לא על כל גורם, רגע, איך זה נראה, איך נראית צורת העבודה והאם אפשר לאפשר להם מוקדם יותר במסגרת תשעת השלבים.

עידן רול: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה שהגעת לוועדה.

אורנה ברביבאי: אני עוד תקועה במשפט הראשון שלך, שאתה פרויקטור בלי סמכויות.

אורנה ברביבאי: ואולי זה מסביר - - -

רוני גמזו: פורמליות.

חיים כץ: זו הגדולה שלו.

אורנה ברביבאי: אתה פרויקטור בלי סמכויות עד כדי כך שהמלצות מקצועיות שלך הן בחזקת המלצה באוויר.

אורנה ברביבאי: ירצו יאכלו, לא ירצו לא יאכלו.

אורנה ברביבאי: ואני תוהה, אם אמרת שהמנוע להפצת המחלה זה ילדים, איך זה מתיישב עם תהליך קבלת ההחלטות, כי במקום שאנחנו רואים גם החלטות לגבי מערכת החינוך, כשאני בוודאי לוקחת בחשבון את ההיבט הכלכלי, אבל תאמרו בבקשה 'אנחנו לוקחים החלטות, אנחנו לוקחים סיכונים כדי להוציא את המדינה מהמשבר הכלכלי, אבל אנחנו רוצים שתדעו שהמשמעויות הן כאלה וכאלה'.

אורנה ברביבאי: זה עניין הילדים.

אורנה ברביבאי: הדבר האחר שמאוד לא ברור, ועידן ידידי התחיל לדבר על זה, זה למה אין החלטה גורפת שהתו הסגול הוא התו המחייב ועסקים קטנים במגבלה של עד 10 במקומות סגורים, כל העסקים יכולים לעבוד.

אורנה ברביבאי: מה זו ההחלטה הסלקטיבית לפי אופי וסגנון העבודה כשאפשר אחד על אחד, כשאפשר עד 10 אנשים.

אורנה ברביבאי: אם טובת הכלל, מקצועי שכך נדרש, תאפשר לכולם לעבוד במגבלות האלה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אני רוצה להגיד לך שזה שהוא בא בלי סמכויות, זו העוצמה הכי גדולה.

אורנה ברביבאי: אני לא מסכימה לחלוטין.

חיים כץ: מותר לך.

חיים כץ: וכשמקימים ועדה או נותנים פרויקטור, הוא רק ממליץ.

חיים כץ: הוא לא הקובע.

אורנה ברביבאי: חיים, אין סמכויות לפרויקטור, אין סמכויות לרשויות.

אורנה ברביבאי: יש סמכויות רק לראש הממשלה.

אורנה ברביבאי: לסגור ולפתוח.

חיים כץ: רק בצבא, הדרגה הבכירה קובעת.

אורנה ברביבאי: לא קשור לצבא.

אורנה ברביבאי: הוא איש מקצוע.

חיים כץ: אני כשהובלתי, לקחתי צוות חשיבה, הם חשבו.

חיים כץ: לא הייתי חייב לקבל את מה שהם אומרים.

אורנה ברביבאי: חיים, הוא איש מקצוע.

אורנה ברביבאי: איזה סמכות יש לו?

אורנה ברביבאי: הפוליטיקה גוברת על המקצועיות פה.

חיים כץ: הוא איש מקצוע, שיש 700 אנשי מקצוע פרופסורים, וכל אחד עם דעה אחרת.

אורנה ברביבאי: הוא מונה כפרויקטור לאומי.

אורנה ברביבאי: הוא אומר רמזור, הרמזור לא מתקבל.

אורנה ברביבאי: הוא אומר הגיל, הגיל לא מתקבל.

חיים כץ: אנחנו חלוקים.

חיים כץ: אורלי בבקשה.

אורלי פרומן: תודה.

אורלי פרומן: פרופסור גמזו תודה, זה לא רק ברכות, אני פשוט מחזקת אותך על המשימה הלא פשוטה.

אורנה ברביבאי: על ההישרדות.

אורלי פרומן: כן.

אורלי פרומן: ועל ההישרדות, ואין לי ספק שהוויכוח כרגע שהיה בין ח"כ ברביבאי ויו"ר הוועדה הוא חלק מאותו קושי.

אורלי פרומן: אין לי ספק.

אורלי פרומן: חברים, אם לקחנו ניהול מקצועי - - -

חיים כץ: זה השקפת עולם, לא - - -

אורלי פרומן: נכון.

אורלי פרומן: אם לקחנו ניהול מקצועי, אז זה ניהול מקצועי.

אורלי פרומן: בכל זאת אני רוצה שלושה דברים קצרים.

אורלי פרומן: דיברת על בתי החולים.

אורלי פרומן: קודם כל שאפו גדול לצוותי הרפואה שלנו, שכבר תקופה ארוכה עומדים במשימה מאוד מאוד מאוד קשה ומאתגרת.

אורלי פרומן: יחד עם זאת, ואני שמחה שאתה מעודד אותנו שבתי החולים ערוכים והלוואי ולא יצטרכו לקלוט יותר, אבל בכל זאת יש בעיות, אלה אותם צוותים שעובדים סביב השעון תקופה ארוכה, גם צוות איכותי ומקצועי בסוף נשבר.

אורלי פרומן: אז האם יש באמת בעיה של חסר בכח אדם, היינו רוצים גם לדעת איפה הבעיות.

אורלי פרומן: רופאים, אחיות, צוות טיפולי וכולי, ומה הבעיות היום שבתי החולים צריכים כן את העזרה כדי להמשיך ולתפקד באותה רמה גבוהה לאורך זמן.

אורלי פרומן: דבר שני, דיברת על אותו מנוע, ואמרת בנשימה אחת ילדים, נערים וצעירים.

אורלי פרומן: זה טווח גילאים מאוד מאוד גדול, ואנחנו יודעים לפחות בהקשר של מערכת החינוך הפורמלית שמדברת על לידה עד 18, ששם זה מאוד מאוד מדורג, עד גיל 10 דיברו על הדבקה והידבקות באחוזים מאוד נמוכים, והנה, אחרי הסגר נפתחו המעונות וגני הילדים מלידה עד גיל 6.

אורלי פרומן: אבל כיתות א'-ב' שנמצאים באותם אחוזים ונמצאים במבנים אחרים, ההחלטה הייתה לא לפתוח.

אורלי פרומן: אז למה ההפרדה הזאת.

אורלי פרומן: דבר נוסף, אולי זה לא ישירות אליך אבל בוודאי ישירות למשרד החינוך.

אורלי פרומן: איך פתחנו?

אורלי פרומן: אותו דבר כמו שפתחנו ב-1 לספטמבר, כשאנחנו כבר למודי ניסיון, בלי שום מתווה מיוחד, בלי שום באמת, איזה שהן הנחיות אחרות.

אורלי פרומן: אני כבר לא מדברת על הדקה ה-90, אבל זה כבר נפתח.

אורלי פרומן: אנחנו לא רוצים למצוא את עצמנו בסגר שלישי, ואם הילדים והצעירים - - -

חיים כץ: השאלה הבאה.

אורלי פרומן: דבר שלישי זה נושא הספורט.

אורלי פרומן: מצד אחד עודדתם ספורט יחידני.

אורלי פרומן: אבל יש לא מעט ענפי ספורט, הזכיר היו"ר את הכדורגל, אני יכולה להזכיר לך את הטניס שם אתה במרחק מהיריב שלך.

חיים כץ: לא הזכרתי את הכדורגל, דיברתי רק על הקהל.

חיים כץ: אם פותחים, אפשר לפזר קהל.

אורלי פרומן: אני אומרת, לבריאות הנפשית של הציבור, ספורט זאת לא מקשה אחת וכן צריך ללכת גם פה דיפרנציאלית, ומה שאפשר, לאפשר כדי שבאמת לא רק נבריא כלכלית מהמשבר הזה, גם נבריא נפשית.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: חוה בבקשה.

חוה אתי עטייה: אני מברכת על הדיון.

חוה אתי עטייה: פרופ' גמזו יישר כח.

חוה אתי עטייה: בחודש מארס פרסם ארגון הבריאות העולמי הנחיות ברורות להתנהלות נכונה להתמודדות מול הנגיף, בדגש על כללי הגיינה ונקיון במקומות עבודה.

חוה אתי עטייה: אבל במקומות העבודה הם לא נאכפים במסגרת התו הסגול אצלנו.

חוה אתי עטייה: ביקשו להסב את תשומת הלב שאיך שיצאנו מהסגר ומקומות העבודה חוזרים לפעילות, האם ישנה כוונה לכלול כללי נקיון והגיינה מחמירים במסגרת התו הסגול כדי להיאבק בנגיף.

חוה אתי עטייה: שאלה נוספת ממחלקת היולדות באסף הרופא.

חוה אתי עטייה: כיצד יש לנהוג עם נשים הרות שאובחנו חולות בנגיף הקורונה.

חוה אתי עטייה: מדובר כאשר הן החלימו מבחינת משרד הבריאות אבל טרם ילדו והן נזקקות להתאשפז שנית או כתוצאה מצירים או כתוצאה מסיבה אחרת, כיצד על המחלקה לנהוג.

חוה אתי עטייה: האם עליהן להיות בבידוד, האם הרופאים אמורים להיות לבושים בציוד מגן.

חוה אתי עטייה: הם לא קיבלו הנחיות והם לא פועלים על פי ההנחיות.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: ח"כ אבוטבול.

משה אבוטבול: .

משה אבוטבול: יותר מברכות אני רוצה לאחל לך רוני שתצליח כי זה תפקיד לא קל.

משה אבוטבול: אני יודע שמכל המקומות - - - מושכים כל אחד כרצונו בעניין שלו.

משה אבוטבול: אני כן הייתי רוצה להעיר לך - - -

אופיר סופר: ח"כ אבוטבול הוא נציג המחלימים.

משה אבוטבול: אני רוצה להעיר לך הערה וביקורת שתצטרך לקבלה קצת בהבנה.

משה אבוטבול: אחרי הכל, אני בטוח שאתה מבין רוני, שאנחנו נמצאים במדינה יהודית, ובמדינה יהודית צריכים גם כן לשמור על הכללים המתבקשים מאליהם, קרי, הביקורת שלנו הייתה אתמול בצורה מאוד חריפה על זה שבעצם בשבת, זה לא פיקוח נפש, כי בפיקוח נפש אנחנו איתך, אבל בפיקוח נפש לא צריך להזמין צוותי תקשורת ביום שבת בשעה 12:00 בצהריים למסיבית עיתונאים שאתה עורך בשעות הלילה.

משה אבוטבול: כל דבר צריך להיות עם המינון ועם הדברים האלה.

משה אבוטבול: גם דיווחים כאלה ואחרים לא חייבים להיעשות בעיצומה של שבת קודש.

משה אבוטבול: אגב, כתבתי בנושא הזה לשר הבריאות לא עכשיו, על נושא אחר - - -

חיים כץ: והשאלה שלך?

משה אבוטבול: השאלה שלי האם אדוני מודע לכך שאנחנו מצפים שבמשרד הבריאות או בפרויקט שאתה מוביל אותו, יישמרו הכללים שהיו כל השנים, שמירת שבת קודש, רק במקרים של פיקוח נפש אז כן עושים את זה.

משה אבוטבול: חשוב לי שנחדד את הדברים בצורה - - -

רוני גמזו: - - -

חיים כץ: רוני, אתה תבחר אחר כך את התשובות.

רוני גמזו: לא, זה נושא רגיש.

רוני גמזו: ברור לי - - -

חיים כץ: רוני.

חיים כץ: תודה משה.

חיים כץ: ח"כ יזבק בבקשה.

היבה יזבק: תודה על ההצגה ועל העשייה ובהצלחה.

היבה יזבק: יש לי כמה נקודות שאשמח שתתייחס אליהן.

היבה יזבק: א.

היבה יזבק: לגבי פתיחת הגנים, אתה בעצמך אמרת שבכל זאת ילדים הם גם מסכנים את החברה ומסכנים את הקהילה ובכל זאת אתם פותחים את הגנים, ואני רוצה לדעת מה עומד לכם מול העיניים, איזה סיכונים הפתיחה הזאת גם מביאה איתה.

היבה יזבק: דבר שני אני רוצה לשאול לגבי ימי הבידוד.

היבה יזבק: אנחנו יודעים שבמדינות רבות באירופה ימי הבידוד הם עד כשבעה ימים, במקומות רבים.

היבה יזבק: השאלה שלי, אנחנו עדיין ב-14 ימי בידוד, ומה אומרות הסטטיסטיקות, מה לפי הסטטיסטיקה, כמה באמת נמצאו כמאומתים אחרי 14 ימים או אחרי עשרה ימים, אחרי שבעה ימים.

היבה יזבק: אנחנו רוצים לדעת גם סטטיסטיקה.

היבה יזבק: למה אנשים צריכים לשהות בבידוד כל כך הרבה זמן, וזה פוגע בהם ממש כלכלית.

היבה יזבק: הנקודה השלישית שנוגעת גם בחלק גדול מההצגה שלך לגבי החברה הערבית שראינו שיש עליה מאוד גבוהה, במיוחד בגל השני.

היבה יזבק: א.

היבה יזבק: אני תוהה אם בוועדה המייעצת שלך יש יועץ ומומחה גם מהחברה הערבית.

רוני גמזו: איימן סייף הוא ראש הדסק הערבי.

רוני גמזו: הוא מנהל את כל האירוע.

היבה יזבק: חוץ מאיימן סייף, למה, אם אנחנו ואתם רואים שיש בעיה מאוד חמורה ויש עליה מאוד גדולה בחברה הערבית, א.

היבה יזבק: למה לא מתגברים את מערך היועצים הערביים.

היבה יזבק: ב.

היבה יזבק: ראינו שהיה קמפיין תקשורתי ודיברו הרבה כאן על עניין ההסברה ואני גם מסכימה עם הנושא של ההסברה הכללית, אבל גם בתוך החברה הערבית לצערנו ראינו שיש קמפיין, איך אומר, דל ועני, עם המסרים ועם הפריסה, ועם המסרים שהיו בו.

היבה יזבק: לא ראינו שיש התייעצות עם מומחים ועם יועצים מהחברה הערבית ולא ראינו שיש הארכה מתמשכת לקמפיינים האלה.

היבה יזבק: אנחנו רואים שיש קמפיין דל - - -

חיים כץ: והשאלה?

היבה יזבק: אני שואלת מה עושים עכשיו בכל המערך של ההסברה גם בתוך החברה הערבית.

היבה יזבק: והנקודה הרביעית, אני רוצה גם לשאול לגבי המערך של החקירות האפידמיולוגיות בחברה הערבית.

היבה יזבק: אני תוהה אולי גם עדיף למנות חוקרים באופן מיקומי, בתוך כל ישוב וישוב או בתוך כל מרחב ומרחב, שיתגברו את מערך החקירות בתוך החברה הערבית.

היבה יזבק: אולי זה גם יכול לעזור.

היבה יזבק: תודה.

חיים כץ: ח"כ הילה שי וזאן.

הילה שי וזאן: תודה רבה על הדיון.

הילה שי וזאן: אני חושבת שמשבר כזה מאתגר דורש מאתנו פתרונות יצירתיים ובעיקר גמישות מחשבתית.

הילה שי וזאן: האינטרס הציבורי של כולנו, ודאי שלך פרופ' גמזו, זה שאנשים יצאו מהמדגרות בביית לאוויר הפתוח.

הילה שי וזאן: ציין פה חברי, ולא אחזור, לגבי הספארי, ודאי לגבי הים.

הילה שי וזאן: אני חושבת שהגמישות המחשבתית צריכה להתבטא פה במה שאנחנו מאפשרים באמת לאנשים באופן אישי, חשוב שננסה לראות אם אנחנו יכולים לאפשר לעסקים שמתקיימים באוויר הפתוח, ודאי ספארי שהוא ארגון ללא מטרות רווח, ואחרים, כדי שיאפשרו לפרט לצאת ובעצם לא להשאר בבתים.

הילה שי וזאן: זו הנקודה הראשונה.

הילה שי וזאן: נקודה שניה, אמרו פה כבר ואני רוצה להדגיש, על הרשויות המקומיות.

הילה שי וזאן: אין מי שמכיר את הציבור שלו יותר מראשי הרשויות, אנחנו רואים את זה פה בוועדות השונות, בוועדת כספים, בוועדת פנים וגם פה.

הילה שי וזאן: אני ממליצה להיעזר בהם ולתת להם את הסמכויות כדי שהם יטפלו כל אחד בחלקת האלוקים הקטנה שלו.

הילה שי וזאן: דבר שלישי, נאמר פה על ההסברה.

הילה שי וזאן: זה לא תפקידך להכנס לשיקולים הפוליטיים, למה זה נופל, ועדיין אני חושבת שעצם העובדה ששבעה חודשים אחרי לציבור הישראלי אין אתר אחד שהוא יכול להכנס אליו ולהתעדכן מה ההנחיות.

הילה שי וזאן: דבר כל כך פשוט שאנשים מנסים לבדוק בעיתונים ובקבוצות וואטס-אפ ושואלים 'מה הנוהג לגבי זה, רגע, מה עבר אתמול'.

הילה שי וזאן: אתר אחד שאפשר להקים אותו על ידי אנשים מוכשרים ב-24 שעות, ובו תעדכנו - - -

רוני גמזו: קיים.

רוני גמזו: פיקוד העורף.

הילה שי וזאן: אבל זה לא צריך להיות חלק רק מפיקוד העורף כי יש דברים שלא נוגעים לפיקוד העורף ולא מופיעים שם.

הילה שי וזאן: זה דבר שלישי.

הילה שי וזאן: דבר אחרון, חוסר הגיון בסופו של דבר גורם לחוסר ציות וזה מה שמביא יותר מהכל לאבדן אמון הציבור.

הילה שי וזאן: כאשר יש לנו הנחיות שהן לא הגיוניות, כמו למשל שמאפשרים 20 איש בשטח פתוח, אבל כשאנשים רוצים להתאמן, מאמן רוצה לאמן את שלושת המתאמנים שלו בשטח פתוח אז ארבעה לא יכולים אבל 20 כן יכולים.

הילה שי וזאן: בגלל שהוא מוגדר כמאמן שלהם, והוא מקבל מהם כסף.

הילה שי וזאן: זה לחלוטין לא קשור להנחיה בריאותית.

הילה שי וזאן: אני כמו רבים מחבריי מקבלת הרבה מאוד פניות.

הילה שי וזאן: ההנחיות האלה לא הגיוניות, כמו למשל שפסיכולוג כן מותר - - -

חיים כץ: תודה רבה.

הילה שי וזאן: זה משפט אחרון.

חיים כץ: הוא לא יענה.

חיים כץ: יש עוד שניים שרוצים לדבר.

חיים כץ: ויש לנו עוד 14 דקות לישיבה.

הילה שי וזאן: משפט אחרון.

הילה שי וזאן: כמו גם פסיכולוג או פסיכותרפיסט שכן מותר בחדר סגור, אבל רכיבה טיפולית לילדים שצריכים את זה באוויר הפתוח אחד על אחד - - - בהנחיות.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אוסאמה.

אוסאמה סעדי: תודה כבוד היו"ר, כבוד פרופסור גמזו, בוקר טוב.

אוסאמה סעדי: באמת אני רוצה להתחיל שאצלנו בחברה הערבית אנחנו רואים ירידה משמעותית בתקופה האחרונה וזה כמובן הודות לפעילות שלכם.

אוסאמה סעדי: אבל בעיקר לפעילות של ראשי המועצות והעיריות ולמנהיגי הציבור הערבי שבאמת לקחו את העניין לידיים, מועצות ערביות באמצעים דלים מאוד, אפילו ללא עזרה ממשלתית, הצליחו להתגבר עד עכשיו על העניין הזה.

אוסאמה סעדי: אני מזכיר לך כבוד היו"ר שמתוך הרשימה של 40 ישובים שהיו אדומים, היו 32 ישובים ערביים.

חיים כץ: מה אתה שואל?

אוסאמה סעדי: על מנת שלא נחזור על הטעויות של העבר, אצלנו בחברה הערבית הסיבה העיקרית, ופרופ' גמזו יודע, זה עניין החתונות.

אוסאמה סעדי: אני חושב שצריך להכנס לישיבה, שמעתי את ההצעה של כבוד השר - - - הצעתי גם בוועדת חוקה ואנחנו שמענו את תכנית הרמזור של פרופ' גמזו.

אוסאמה סעדי: למה בישובים שהפכו לירוקים אי אפשר לתת יותר הקלות.

אוסאמה סעדי: את העניין הזה של דיפרנציאלי, צריך לתת תמריצים לישובים האלה, גם בעניין של עסקים קטנים, גם בעניין של חתונות באולמות - - -

חיים כץ: חצי שעה ראשונה דיברו על זה.

אוסאמה סעדי: אז אני - - -

חיים כץ: מאה אחוז.

אוסאמה סעדי: והעניין של הכדורגל.

אוסאמה סעדי: למה קבוצות הליגות הנמוכות, א', ב', ג', וקבוצות הנוער.

אוסאמה סעדי: אני מקבל עכשיו שאלה ששלחו לי, יש קבוצת נוער 300 נערים.

אוסאמה סעדי: למה אי אפשר לתת להם להתאמן?

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: ח"כ טיבי בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: לפני מספר חודשים בעקבות התקהלויות ו/או חתונות שיעור התחלואה בישובים הערבים עלה פלאים.

אחמד טיבי: וזה היה אתגר גדול, גם לפרויקטור, למשרד הבריאות אבל גם לנו.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: לקהילה.

אחמד טיבי: לקהילה וראשי הקהילה.

אחמד טיבי: ראשי הקהילה, אני יכול לומר בגאווה שאין אף מנהיג ציבור ערבי, לא פוליטי, לא מקומי, לא ארצי ולא מנהיג דת, שאמר לציבור 'אל תקיימו את ההנחיות'.

אחמד טיבי: וזה עשה הבדל, וההיענות הייתה טובה.

אחמד טיבי: היא לא 100%, אבל היא התה טובה.

אחמד טיבי: ראינו שכאשר החתונות נפסקו, ואני מברך את כל בעלי השמחה שהחליטו החלטות כואבות, שביטלו או דחו את השמחות שלהם, כך גם ניחום אבלים.

אחמד טיבי: אנשים לא פתחו ניחום אבלים אלא רק בוואטס אפ וטלפונים במקרים רבים.

אחמד טיבי: זו החלטה לא קלה.

אורלי פרומן: גם אצל היהודים.

אחמד טיבי: כולם.

אחמד טיבי: יהודים וערבים כאחד.

אחמד טיבי: זו החלטה לא קלה.

אחמד טיבי: כואבת.

אחמד טיבי: לכן צריך לשמור על זה.

אחמד טיבי: והלשמור על זה גם שלך, רוני, גם שלנו, כולנו, כדי ששוב לא תהיה התפרצות של התקהלויות שתביא להתפרצות של קורונה.

אחמד טיבי: ב.

אחמד טיבי: הוכח ששלטון מקומי שגם עם האמצעים הדלים, יש לו יותר השפעה על הציבור.

אחמד טיבי: כי אין לו שיקולים פוליטיים ארציים.

אחמד טיבי: צריך לחזק אותו על ידי תקציבים, משאבים, כלים.

אחמד טיבי: זה לא קרה.

אחמד טיבי: לא חיזקו את השלטון המקומי.

חיים כץ: מה השאלה שלך.

חיים כץ: מה אתה רוצה שהוא יענה לך?

אחמד טיבי: אני כבר כמה פעמים מבקש לתגבר את החוקרים האפידמיולוגיים בערבית.

חיים כץ: אתה מצטרף להיבה.

אחמד טיבי: זה מועדון מכובד.

אחמד טיבי: ולא קיבלנו מענה בשבועות האחרונים לדרישה הזאת.

אחמד טיבי: לא קיבלנו מענה על הדרישה שההסברה תהיה אפקטיבית, רחבה, תכנית יותר, לא קיבלנו תשובה מספקת, אבל יכול להיות שמכח האינרציה גם יש איזה אלמנט חיובי, אנחנו לא שוקטים על השמרים, אדוני יו"ר הוועדה ופרופ' גמזו, ואני קורא לכולם, לא להתקהל, לא לקיים חתונות, - - - חייבים להשמע להוראות.

חיים כץ: כל הכבוד לך אחמד.

חיים כץ: בבקשה טלי.

חיים כץ: אחרונת הדוברים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה אדוני.

טלי פלוסקוב: כמובן אני מצטרפת לכל הברכות לפרופ' גמזו, הצגת לנו נתונים כל כך חשובים, אני לא יודעת אם רבים כאן הרגישו איך לקחת ללב כל דבר שאמרת.

טלי פלוסקוב: אני פשוט יושבת לידך אז הרגשתי את זה.

טלי פלוסקוב: רק אנשים כאלה מצליחים.

טלי פלוסקוב: מי שעושה את עבודתו מהלב, חייב להצליח.

טלי פלוסקוב: רוב השאלות שרציתי לשאול נשאלו, רק דבר אחד אחרון.

טלי פלוסקוב: פנו אלי אזרחים ותיקים שמתגוררים בבתי גיל הזהב, בהוסטלים ומקבצי דיור.

טלי פלוסקוב: הם רוצים לעשות חיסונים נגד השפעת, נוסעים באוטובוס לסוף העולם.

טלי פלוסקוב: האם אתם יכולים לדאוג שקופות החולים יגיעו אליהם וביום אחד אפשר לחסן את כולם.

חיים כץ: רעיון יפה.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: אם תעשו את הדבר הזה, אנחנו פשוט שומרים גם על האנשים האלה כי הם החלשים - - -

חיים כץ: הם קבוצת סיכון.

חיים כץ: רעיון יפה.

טלי פלוסקוב: בדיוק.

טלי פלוסקוב: כל יום אחות אחרת תחסן את כל מי ששייך לקופת החולים.

חיים כץ: הבוקר עשינו אני ואשתי את החיסון, בעשר שניות גומרים את זה, שעה עושים את כולם.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: אבל הדרך לקופות החולים באוטובוסים, בכלל קשה להם, אסור להם לצאת ולהפגש עם מישהו, אבל לשם מותר, ושם אנחנו מסכנים אותם.

טלי פלוסקוב: אז אשמח באמת אם - - -

אחמד טיבי: שאלה קצרה.

אחמד טיבי: רוני יש לך מומחים ערבים לבריאות הציבור בצוות שלך?

אחמד טיבי: כדאי וצריך.

רוני גמזו: כן.

רוני גמזו: איימן.

חיים כץ: או.

חיים כץ: קיי.

חיים כץ: עשינו סבב שאלות.

חיים כץ: ברור לי שאתה יודע שלא יהיה לך זמן לענות על כולן.

חיים כץ: תברור שאלות מייצגות ותענה גם לשאלה שלי על זמן התגובה לבדיקה.

חיים כץ: שלושה ימים, למה זה לא אחרי שמונה שעות, ואז קטיעת שרשרת ההדבקה ופחות הדבקה.

חיים כץ: שלושה ימים זה לא סביר.

חיים כץ: גם 24 שעות זה לא סביר.

רוני גמזו: חיים, מהרגע שהקמנו את המפקדה המשימתית של פיקוד העורף אנחנו מודדים כל יום, כל יום אני מקבל מדידה של קופות החולים, ואני מקבל את המדידה מדרישה להפניה עד דיגום, עד הבדיקה עצמה.

רוני גמזו: מהבדיקה עצמה, מהדיגום, עד התוצאה.

רוני גמזו: אלה המספרים שיש לך, יש להם גם יעד, ביחד, הכל צריך להיות 6 פלוס 18 שעות.

רוני גמזו: ב-6 הם לא עומדים טוב, יש להם 12 בממוצע, ב-18 הם עומדים עוד יותר טוב, יש להם 12, וביחד הם מגיעים ל-24 שעות.

רוני גמזו: את ה-12 מההפניה לדיגום, את זה אני רוצה לשפר.

רוני גמזו: יכול להיות שאני פשוט אעשה יותר דיגומים חופשיים בקופות החולים, אבל היום אנחנו עומדים ב-24 שעות ואני יודע שזה כך, אני דוגם את זה וזה אמיתי.

רוני גמזו: אז אני לא יודע מה הנסיון שלך, אבל אני חייב לומר, זה בחודש או לפחות בשבועיים האחרונים באופן יציב וקבוע.

חיים כץ: אבל זה הרבה יותר מדי, 24 שעות.

רוני גמזו: אני מודד את זה, אני אשלח לך את זה כל יום.

רוני גמזו: אני מודד את זה כל יום.

רוני גמזו: יש לי את הגרפים של ארבעת קופות החולים, מודד, וגם יש להם מבחן תמיכה על זה.

רוני גמזו: אם הם לא עומדים ביעדים האלה הם לא מקבלים כסף.

רוני גמזו: זה בנקודה הזאת.

רוני גמזו: לגבי הערתך, אני חושב שזה רעיון מצוין.

רוני גמזו: מגן אבות ואמהות שבניתי ייקח את זה על עצמו, אני אבקש שייכנסו לחיסוני שפעת בכל המוסדות כולל מקבצי דיור וכולל דיורים מוגנים, יחד עם הרווחה.

חיים כץ: כמה אנשים יש במוסדות?

רוני גמזו: 100,000 אבל מתוכם 40,000 הם במקבצי דיור, שיכון וקליטה, והיתר הרבה בדיורים המוגנים.

חיים כץ: 100,000 זה מבצע לשבוע וזה נגמר.

רוני גמזו: אפשר, חיים.

רוני גמזו: הערה חכמה, נכונה, אני אלך לתת את זה לפרופ' נמרוד מימון שהוא מנהל את מגן אבות ואמהות שהתחלתי איתו והוא עושה עבודה מצוינת.

רוני גמזו: אתם יודעים שהוא עושה סקר, כל יום אנחנו סוקרים 15,000 דיירים במוסדות כדי למנוע את ההתפרצויות שם וזה בינתיים הצלחה מצוינת.

רוני גמזו: הילה, שאלת לגבי חוסר ההיגיון בדברים שתיארת.

רוני גמזו: זה מעצבן אותי.

רוני גמזו: כי זה באמת חסר הגיון, אבל אני רוצה רק להסביר, אני לא בא להגן על חוסר ההיגיון הזה.

רוני גמזו: את אומרת תראה, ארבעה או חמישה אנשים שהולכים להתאמן לבד יכולים אבל ארבעה-חמישה אנשים שהולכים להתאמן עם מאמן לא יכולים כי אסור לו לעבוד, כי לא פתחנו את העסק הזה.

קריאה: אסור לו לקבל קהל.

רוני גמזו: אסור לקבל קהל.

רוני גמזו: את כל כך צודקת, זה בדיוק כמו שאדם עכשיו הולך לספר שלו ואומר לו 'רגע, אני רוצה להסתפר' אז הוא אומר לו 'לא, המספרה סגורה' הוא שואל 'אז אפשר בבית שלי?' הספר עונה לו 'כן, אבל אני לא יכול לקחת ממך כסף כי העסק שלי לא יכול לפעול'.

רוני גמזו: הסיפור של המסחר שהוא כולו סגור, יוצר התנגשויות שכאלה, ומי שיחליט 'בוא נפתח חלק מהמסחר' וחלק מהמסחר ייצור עוד פעם רמות גבוהות מאוד של אי הגיון, כי קשה מאוד לפצל את הדברים האלה.

רוני גמזו: בשלבי ההקלות אנחנו כרגע יושבים על זה, ואני מאוד רוצה לפתור את הבעיות האלה.

רוני גמזו: זה מאוד מורכב וקשה.

רוני גמזו: אני לא רוצה שיהיה שטפון פתאום כי אני לא רוצה שנחזור לפתיחה ההמונית והמהירה מדי לפני כן.

רוני גמזו: אז זה מורכב, אנחנו דנים בזה ממש בימים אלה ובאמת גם דנים בשאלה מסחר, א'-ד', מה לפני, איך אתה עושה את זה, גם א'-ד', א'-ב' הם לא בקפסולות, רוצים לעשות את א'-ב' בקפסולות אבל אין אפשרות פיזית לעשות את זה, אין מספיק כיתות, עזבי אנשי צוות.

רוני גמזו: אז זאת מציאות לא פשוטה שצריך לנהל אותה חכם.

רוני גמזו: אני רוצה לומר לכל מי שאמר שאין מתווה ברור ומי שיושב בוועדת חינוך לא תמיד רואה מתווה ברור, ולא מדברים תמיד עם ארגוני המורים או עם ההורים - - -

אופיר סופר: אין ידע אצל הציבור.

אופיר סופר: זה לא שאין מתווה, אין ידע אצל הציבור וזאת התחושה.

רוני גמזו: לנו במשרד הבריאות, ואני אומר 'לנו', אין כרגע את היכולת לשבת עם ארגוני מורים או עם הורים, זה אפילו חריגה מהסמכות שלנו.

רוני גמזו: זה מעבר גבול.

חיים כץ: אבל יש לכם את האפשרות לקרוא לגננות ביום רביעי ולהגיד להם 'ביום ראשון אתם פותחים את הגנים, אני מבקש מכל הגננות והסייעות ללכת לעשות בדיקה שתקבל תשובה תוך שלושה ימים עד יום שבת ואז תדעו אם אתם יכולים לבוא לגן ואם אתם בריאים, או שבמקרה נדבקתם'.

חיים כץ: כל הגננות והסייעות.

חיים כץ: וחייבים לעשות את זה.

רוני גמזו: עשינו את זה, אבל לא בחובה.

רוני גמזו: כי יש לנו בעיה, חיים, אני אומר את זה בצד המשפטי, של דיני עבודה, לחייב מישהו או לשלול ממנו את הזכות לעבוד אם כן או לא הוא עבר בדיקה.

חיים כץ: אם הוא חולה אז אתה שולל ממנו את הזכות.

רוני גמזו: לא, לא אם הוא חולה, אם הוא לא עשה את הבדיקה.

חיים כץ: אבל אתה רוצה למנוע את ההדבקות.

חיים כץ: אין ברירה.

חיים כץ: באה גננת חולה, הדביקה 30 ילדים שהדביקו הורים שהדביקו זה - - -

רוני גמזו: אני רוצה לומר משהו לגבי החברה הערבית בנושא של החתונות.

קטי קטרין שטרית: אולי כדאי גם להתייחס לחברה החרדית.

רוני גמזו: אני אענה.

רוני גמזו: שניה.

קטי קטרין שטרית: - - - זה לא נושא שהכי מעניין אבל בעיני - - -

חיים כץ: נגמר הדיבור.

חיים כץ: הישיבה נעולה.

רוני גמזו: קטי אני הולך לפי הסדר.

קטי קטרין שטרית: דיברתי בין הראשונים, בגלל זה.

רוני גמזו: אני אענה גם לך.

רוני גמזו: אני אומר את אותו דבר אגב לכל חברה בישראל.

רוני גמזו: אסור לעשות את זה.

רוני גמזו: חתונה, התקהלות שהיא שמחה שמלווה בהסעדה, גם מי שחושב שזה 40 או 50 יוצר, ואנחנו ראינו את זה, יוצר הדבקה ודאית.

רוני גמזו: בסט-אפ הזה זה כמעט ודאי.

רוני גמזו: לכן אני צריך את העזרה ולעשות הרבה מאוד עבודה, גם של המשטרה, כדי למנוע את זה.

אחמד טיבי: מהחברה הערבית אתה מקבל את העזרה.

רוני גמזו: אני יודע.

חיים כץ: רואים את זה.

אחמד טיבי: מה - - - כדי לא להכנס לגל שלישי אצל הערבים, אצל הציבור באופן כללי.

היבה יזבק: ולגבי החוקרים גם.

רוני גמזו: קטי, דיברת על אדם שהוא מומחה או חלק מהחברה החרדית או שמכיר ויכול לגשר כדי שאנחנו לא נעשה טעויות בדרך שאנחנו מתמודדים עם האתגר הזה, תראי, כשבניתי את התכנית באמת רציתי ממונה לכל אחת מהחברות ולגבי הדסק החרדי האלוף רוני נומה, שאמנם לא חרדי, אבל כן היו לו הרבה מאוד ערוצי תקשורת ושיח ואמון, זה הכי חשוב, אמון, ולכן ביקשתי ממנו לנהל את כל התקשורת ואת כל השיח ואת כל ההחלטות ואת כל המורכבויות שקיימות, והאתגרים המורכבים שקיימים למול החברה החרדית ואני מקווה מאוד שכולכם מעריכים את העבודה שלו - - -

קטי קטרין שטרית: מעריכים אותו אבל לא חושבים שהוא האדם המתאים לצורך העניין.

קטי קטרין שטרית: זה תרבות, זו שפה.

קטי קטרין שטרית: זאת הבעיה, שלא מבינים שכשמדובר במגזרים יש את השפה.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שההצלחה שלכם במגזר הערבי נבעה מכך שהיה לכם, ישב שם אולי לא מספיק, אבל ישב שם אדם שדיבר בשפה המתאימה, ידע בדיוק להגיע למנטליות ולתרבות.

קטי קטרין שטרית: בעולם החרדי צריך אמון כדי לסמוך עליהם.

קטי קטרין שטרית: כשאתה שולח מכתבים לנשיא אוקראינה ומבקש לא להכניס זה - - - ולכן היה צריך כבר- - -

חיים כץ: קטי אין זמן.

חיים כץ: יש דיון אחרי זה.

חיים כץ: הוא נותן תשובות, אוהבים אותן לא אוהבים אותן.

חיים כץ: אחרי זה יש דיון של הנכים ומחכים.

חיים כץ: אנחנו באיחור.

רוני גמזו: ח"כ אבוטבול, שאלת לגבי חילול השבת.

רוני גמזו: אני מתנצל על כך התנצלות כבדה.

רוני גמזו: אני חושב שהבקשה שלי הייתה סביב השעה 17:30 בערב, יכול להיות שמישהו הקדים, אז אני מתנצל על כך.

משה אבוטבול: גם 17:30 זה עדיין שבת.

משה אבוטבול: השבת מסתיימת - - -

חיים כץ: ח"כ אבוטבול, הוא התנצל.

חיים כץ: אמר לך 'טעיתי'.

משה אבוטבול: חיים, אני צריך שזה לא ימשיך הלאה.

משה אבוטבול: זה מה שאנחנו מצפים.

משה אבוטבול: לא יותר מזה.

חיים כץ: הוא הבין, הוא לא ימשיך.

חיים כץ: נעבור לשאלה הבאה של חוה עטיה.

משה אבוטבול: חיים, זה לא לעניין שאתה חוסם אותו כשהוא מדבר.

חיים כץ: הוא אמר לך 'אני מתנצל'.

משה אבוטבול: הוא אמר שהוא מתנצל, הוא אומר על 17:30.

משה אבוטבול: גם 17:30 - - - תמתין עד צאת שבת וזהו זה.

משה אבוטבול: בזה צריך לגמור.

חיים כץ: כשאדם מתנצל, אבוטבול, הוא אדם מבין והוא יודע להסתכל בעיתון, יראה מתי יוצאת שבת ולא יעשה לפני.

משה אבוטבול: או.

משה אבוטבול: קיי.

משה אבוטבול: אם הבנו את זה ביחד אז באמת - - - אחרונה.

חיים כץ: הבנו.

חיים כץ: אפילו אני הבנתי.

קטי קטרין שטרית: זה האמון שצריך לבנות בקרב החרדים.

קטי קטרין שטרית: זה האמון שמדברים עליו.

חיים כץ: חוה שאלה אותך לגבי היולדות.

משה אבוטבול: על העכברת.

אוסאמה סעדי: על כדורגל גם לנוער.

אוסאמה סעדי: רוני.

חוה אתי עטייה: לגבי האכיפה לפי התו הסגול ובבית החולים אסף הרופא, נשים הרות.

חוה אתי עטייה: הן ביקשו איך לנהוג.

חוה אתי עטייה: נשים שלפני שהן ילדו חלו בקורונה, קיבלו אישור של משרד הבריאות והגיעו למחלקה, בעקבות אשפוז או צירים או סיבה אחרת, ואז מנהלי המחלקה לא יודעים איך לנהוג כלפיהן, אם הן יהיו מבודדות, אם ילבשו בגדים ממגנים.

רוני גמזו: הן חלו והחלימו?

חוה אתי עטייה: כן.

חוה אתי עטייה: אז הם רוצים לדעת.

חיים כץ: כמו אדם רגיל.

רוני גמזו: אדם שחלה והחלים כרגע ההתייחסות אליו היא התייחסות מקלה ולא צריך פעולות של בידוד, במיוחד כשהוא מגיע לתוך בית חולים.

חוה אתי עטייה: לגבי ארגון חברות הנקיון, אין אכיפה.

חוה אתי עטייה: זה חשוב, איך לנהוג במקומות עבודה.

חיים כץ: חוה תודה.

חיים כץ: עידן, הוא לא זוכר מה שאלת.

עידן רול: פתיחת גנים לגילאי 0-6 בערים אדומות, האם זה מוצדק - - -

רוני גמזו: אני אסביר.

רוני גמזו: אותן ערים אדומות, הכלל הכללי לגבי ערים אדומות, מערכות חינוך צריכות להיות סגורות.

רוני גמזו: זה כלל שיצרנו אותו עוד בתחילת ספטמבר.

רוני גמזו: בנקודת הזמן הזו, צריך תמיד לזכור שגילאי 0-6 הם הגילאים הכי פחות בעייתיים.

רוני גמזו: אמנם יש עדיין בעייתיות, אבל הם הכי פחות בעייתיים והנטיה והרצון הוא שהם לא ייכנסו לתוך גנים.

רוני גמזו: באמת הייתה כאן דילמה, כי ראינו שחלק מהערים הללו עומדות לצאת מהצבע האדום, ואנחנו רואים שחלק מהן יצאו, ולכן רצינו לחכות.

רוני גמזו: מכיוון שמדובר עד יום רביעי, רצינו לחכות מספר ימים, גם בתקווה שלא ייפתחו מערכות חינוך נוספות בתוך אותן ערים.

רוני גמזו: דבר אחרון, אני מנהל את האירוע הזה על ידי הדסק החרדי שמכיר היטב את מה שקורה באותן ערים.

רוני גמזו: הסתכלות כללית ראתה שהפתרונות שנוצרים שם הם פחות טובים, כי אתה מבין שזה בתי אב עם הרבה ילדים, נוצרו שם פתרונות פחות טובים עם מציאות פחות טובה, אפילו שמרטפיות שהן פחות מוסדרות מגני ילדים, לכן במכלול הנסיבות האלה, לא מהסיבה הרפואית, המליץ הדסק החרדי שאפשר לפתוח את גני הילדים בימים הללו, ויכול להיות שזה אפילו יהיה יותר טוב.

רוני גמזו: זו הסיבה ואני לא מתחבא, זו לא הייתה רק סיבה רפואית, ואמרתי את זה בצורה ברורה.

אוסאמה סעדי: מה לגבי הכדורגל וליגות נמוכות?

רוני גמזו: ליגת העל חזרה, לא?

חיים כץ: עוד לא.

רוני גמזו: מי שמומחה בסוגיה הזאת הוא פרופ' גרוטו, כל התיק של הספורט והכדורגל אצלו, אני פחות בקיא.

רוני גמזו: אני ממש מצטער.

חיים כץ: או.

חיים כץ: קיי.

חיים כץ: יש דיון של הנכים עכשיו, הם מחכים לזה הרבה זמן.

חיים כץ: אני מקווה שנעבור שם.

חיים כץ: אני מודה לפרויקטור רוני גמזו, אני מודה לחברי הכנסת ואני מקווה שהקורונה תחלוף.

חיים כץ: תודה רבה.