הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 69, 2020-10-19 11:00

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם.

יפעת שאשא ביטון: אני מתכבדת לפתוח את דיון הוועדה בנושא אסטרטגיית היציאה מהסגר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בדיון המשך מהדיון שפתחנו בשבוע שעבר.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר בנקודת הזמן הזו, כשהתחלנו בתהליך ההקלות על הסגר, יש לנו הזדמנות מצוינת לבנות מחדש את אמון הציבור.

יפעת שאשא ביטון: אם יש משהו שברור לכולנו והוא לא במחלוקת, הוא שבלי הציבור אנחנו לא נצליח לנצח את ההתפשטות של המגיפה ולכן אנחנו ממש צריכים אותו במאבק אתנו.

יפעת שאשא ביטון: כדי שנוכל לקבל את אמון הציבור אנחנו חייבים שיהיו כללים מאוד פשוטים ומאוד ברורים, שינחו את המתווים השונים ביציאה מהסגר.

יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו מדברים על כללים פשוטים זה אומר שיש לנו כלל ואנחנו אחר כך מחריגים את היוצאים מהכלל.

יפעת שאשא ביטון: לא להפך, שאנחנו מייצרים הרבה מאוד חריגים ואז לא ברור בכלל מה הכללים שאנחנו צריכים לשמור עליהם.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לתת דוגמאות שעלו אתמול, למשל בעניין של 10 אנשים במבנה סגור, 20 אנשים בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: פנו לפיקוד העורף ושאלו האם מותר להתאמן 20 אנשים בחוץ?

יפעת שאשא ביטון: אמרו כן, בתנאי שאין מאמן.

יפעת שאשא ביטון: אבל אם יש מאמן והוא גם רוצה לשמור על הכושר זה בסדר, כל עוד הוא לא לוקח כסף.

יפעת שאשא ביטון: עולה השאלה, אנחנו נלחמים בנגיף או נלחמים בפרנסה?

יפעת שאשא ביטון: אם השיקול הוא שיקול רפואי ומותר 20 אנשים בחוץ, אז מותר 20 אנשים בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: כל עוד הם שומרים על המרחקים שנדרשים, על הריחוק הפיזי, על המסכות ועל כל הכללים האחרים.

יפעת שאשא ביטון: אותו דבר לגבי מה שקורה במבנה סגור, אם מותר עד 10 אנשים במבנה סגור, אין שום בעיה שיהיה בעל עסק, שנאפשר לו לקבל קהל של אדם או שניים, כל עוד הוא שומר על הכללים.

יפעת שאשא ביטון: הדברים צריכים להיות מאוד פשוטים אם אנחנו רוצים להרוויח את הציבור במאבק הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שבאופן שזה מתנהל היום, אנחנו מטריפים את הציבור, לא מגייסים אותו.

יפעת שאשא ביטון: זה בדיוק מה שגורם לציבור לא להתנהג בצורה נכונה כשאנחנו צריכים אותו במקום ההפוך.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לתת את אותה דוגמה גם על מורי דרך ועל עוד הרבה דברים אחרים שנבקש עליהם תשובות ממשרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: לפני שאני פותחת את הדיון חשוב לי לומר, בואו ננסה לעשות את זה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: ננסה לעשות את זה על פי כללים שהציבור יבין איך הוא יכול לקיים את שגרת החיים שלו, מצד שני להיזהר ולצד זה להגדיר את כל החריגים.

יפעת שאשא ביטון: סדר הדיון היום הוא תשובות של מספר משרדי ממשלה, בעיקר משרד החינוך ומשרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: נפתח עם משרד החינוך משום שזמנם מוגבל בדיון הנוכחי ונבקש לשמוע איך הם נערכים ליציאה מהסגר.

יפעת שאשא ביטון: אגב, זו אחת הסוגיות, אנחנו כמה חודשים באירוע הזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים להיות מוכנים עם תכניות מגירה לכל יום שלא יקרה.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו מחליטים שמחר יוצאים מהסגר, עוד שבוע או עוד חודש, צריכה להיות תכנית.

יפעת שאשא ביטון: לא צריך להכין את התכנית אחרי שמחליטים שמשחררים קצת מההגבלות.

יפעת שאשא ביטון: נבחן איך משרד החינוך נערך לזה.

יפעת שאשא ביטון: נבקש ממשרד הבריאות לומר מה יהיה שונה בעוד חודשיים או בעוד שלושה כשאנחנו נכנסים לחורף, אל מול מה שקורה היום במערכת הבריאות, כדי שנבין אם הם אכן נערכים.

יפעת שאשא ביטון: בסוף הם החיילים בחזית והם יצטרכו לטפל בתחלואה.

יפעת שאשא ביטון: אחריהם נשמע את האורחים שלנו בזום ובכנסת, את הציבור, את בעלי העסקים ואת כל מי שלא הספיק לדבר בישיבה הקודמת.

יפעת שאשא ביטון: כפי שהתחייבתי, נפתח קודם כל עם מי שלא דיבר בפעם הקודמת ורק אחר כך נאפשר לחדשים.

יפעת שאשא ביטון: הצטרפה אלינו חברת הכנסת אימאן ח'טיב וחברת הכנסת סונדוס סאלח.

יפעת שאשא ביטון: נתחיל עם משרד החינוך, מנכ"ל המשרד עמית אדרי, בבקשה.

עמית אדרי: שלום לכולם.

עמית אדרי: אני רוצה לפתוח ולומר שהמשרד ערוך לכל החלופות, במגבלות שייקבעו על ידי משרד הבריאות.

עמית אדרי: לכל חלופה יש משמעות של זמן ומשאבים.

עמית אדרי: אני מזכיר שכבר בחודש יולי, עוד לפני פתיחת הלימודים, הצגנו חלופה מלאה שכוללת את כל פיצול מערכת החינוך החל מהגנים ועד יב' והחלופה שאתה יצאנו לדרך על פי ההנחיות, היה גנים ו-א'-ב' מלא ופיצול מ-ג' ועד יב'.

עמית אדרי: אציג מצגת קצרה שבתפיסה שלה הפעלת מערכת החינוך למימוש ייעודה בתחום החינוכי הרגשי והפדגוגי מתוך בנית תרחיש מרסן לכניסת קורונה אל מוסדות החינוך.

עמית אדרי: מערכת החינוך היא עוגן של יציבות עבור התלמיד, משפחתו, עובדי ההוראה והציבור בישראל.

עמית אדרי: היווצרות פערים חינוכיים, רגשיים ופדגוגיים היא תופעה חמורה שעוד תשפיע לאורך זמן על החינוך וההשכלה של תלמידי ישראל ותפגע בכלכלה.

עמית אדרי: הפעלת מערכת החינוך בכלל ובמיוחד בגילאים הצעירים היא תנאי לפעילותו התקינה של המשק.

עמית אדרי: כפי שידוע, עלות יום השבתה של מערכת החינוך במשק מוערכת בכ-300 מיליון שקלים.

עמית אדרי: ההיערכות שלנו מחייבת שהתכנית תהיה קבועה ולא תשתנה לאורך השנה.

עמית אדרי: אני אסביר למה.

עמית אדרי: אם צריכה להיות חשיבה מחודשת, היא תהיה רק לקראת שנת תשפ"ב.

עמית אדרי: העדיפות היא לגילאים הצעירים בהפעלת מוסדות חינוך בגלל שיקולים פדגוגיים משקיים ובריאותיים.

עמית אדרי: החלופה המלאה שאני אציג, מחייבת זמן והקצאת משאבים.

עמית אדרי: ההקצאה צריכה להיות מידית ותחילת היישום שלה על ידי הרשויות, המחוזות, מנהלי בתי הספר במתכונת המוצעת, דורשת 5 שבועות מאישור התקציב.

עמית אדרי: צריך לגייס כוח אדם, לעשות הכנות לוגיסטיות וכו'.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, מה זאת אומרת שזה צריך להיות חמישה שבועות מגיוס התקציב?

יפעת שאשא ביטון: אתם מדברים על כוח אדם, הכנות לוגיסטיות וכדומה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים בתוך האירוע כבר כמה חודשים, אנחנו לא ערוכים?

עמית אדרי: החלופה הזאת הוצגה ביולי.

עמית אדרי: לאחר מכן, לפני היציאה מהסגר היה על זה דיון והחלופה שהתקבל הייתה גנים ללא פיצול, א'-ב' ללא פיצול, כלומר חזרה כפי שיצאנו לדרך.

עמית אדרי: אני מבין מהיום האחרון שיש שינוי, ראינו את זה בתקשורת.

עמית אדרי: אנחנו יודעים להציג כל חלופה ככל שנידרש.

עמית אדרי: מלחזור כפי שיצאנו ועד החלופה שאני אציג עכשיו, שהיא חלופה שמוכרת לכל הגורמים.

יפעת שאשא ביטון: מה ראיתם היום בתקשורת?

יפעת שאשא ביטון: איזה שינוי יש?

עמית אדרי: אנחנו מבינים שיש שינוי של בקשה לפצל את א' עד ד'.

יפעת שאשא ביטון: מי קובע את זה?

עמית אדרי: משרד הבריאות.

עמית אדרי: אלה מגבלות בריאות.

עמית אדרי: אנחנו יודעים להפעיל מערכת מלאה ומערכת מוגבלת על פי הנחיות בריאות.

יפעת שאשא ביטון: לא יושב שם נציג של משרד החינוך?

יפעת שאשא ביטון: בסוף אפשר לייצר אוטופיה איך שאנחנו רוצים, אם לא מדברים אתכם ואם לא נמצאים שם אנשים מהשטח, לא מספיק נציגים של משרד החינוך, אלא גם אנשים מהשטח, מנהלים, מורים גננות, מי שצריך לתפעל את זה.

יפעת שאשא ביטון: אם הם לא נמצאים בשיח אנחנו יוצרים ניתוק בין קבלת ההחלטות לבין מה שאפשר ליישם באמת.

יפעת שאשא ביטון: אין שיח משותף אתם?

עמית אדרי: יש שיח שלנו עם גורמי החינוך.

עמית אדרי: לא מעבירים מתווה בריאותי לפני דיון.

עמית אדרי: ראינו אותו היום ואנחנו מוכנים עם כל החלופות.

עמית אדרי: אם תתני לי, אני אציג אותם וככל שתתקבל החלטה אילו הגבלות נדרש להגביל, אנחנו יודעים לעשות את זה.

עמית אדרי: כל מערכת החינוך ערוכה לזה מיולי.

עמית אדרי: כל בתי הספר, כל המנהלים, כולל כל המערכת שהתארגנה בדיוק לזה מיולי.

עמית אדרי: בסוף יש משמעות של זמן ומשאבים.

יפעת שאשא ביטון: אני תוהה ביני לבין עצמי במיוחד אחרי דיוני הוועדה שהיו עם ועדת החינוך, איך המערכת ערוכה לפיצולים של א'-ד' כשעוד בזמנו אמרנו שיש להשאיר את ג'-ד' כמקשה אחת ולפצל ה'-ו' כדי לאפשר להם לחזור.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש בעיה מבחינת המיקום הפיזי.

עמית אדרי: ג'-ד' מפוצלים כבר עכשיו.

עמית אדרי: ה'-ו' היו לפחות יומיים בחלק שנשאר מג'-ד', כי הם היו 5 ימים, אני חושב שלא כדאי לחזור אחורה.

יפעת שאשא ביטון: תאמר לנו לאן פנינו.

עמית אדרי: ה'-ו' עבדו במתווה מסוים.

עמית אדרי: חטיבות הביניים והחטיבות העליונות עבדו מפוצל.

עמית אדרי: אנחנו ערוכים לכל חלופה שתהיה.

עמית אדרי: יש עניין של מגבלת בריאות.

עמית אדרי: אני אציג את החלופה המלאה וככל שיתק

עמית אדרי: בלו החלטות אחרות אנחנו יודעים לעשות חלופות אחרות, כולל החלופה הקיימת: גנים מלאים, א'-ב' מלא, ג'-ד' כבר מפוצל, יש את המשאבים לעניין הזה.

עמית אדרי: ה'-ו' לפחות פעמים בשבוע פיזית וכל השאר למידה מרחוק.

עמית אדרי: אני אמשיך עם העקרונות ברשותך.

עמית אדרי: תחת ההנחיות הכלליות יתאפשרו פתרונות דיפרנציאליים בין רשויות, ישובים ומוסדות, למגזרים.

עמית אדרי: אוכלוסיות ייחודיות מקבלות מענה ייחודי.

עמית אדרי: בחלק מהמקומות הדברים שונים, כולל חינוך מיוחד, ילדים ונוער בסיכון וכפרי הנוער שפועלים גם במהלך הסגר.

עמית אדרי: הפעלת המערכת מחייבת שיתוף פעולה מלא ביציאת אמון עם הציבור ומוקדי השפעה עיקריים, שזה חינוך, אוצר, בריאות, שלטון מקומי, ראשי ערים, ארגוני המורים.

עמית אדרי: מוסדות החינוך יפעלו לפחות 5 ימים בשבוע והצהרונים, ככל שניתן, ימשיכו בקבוצות קבועות.

עמית אדרי: מילה על השלכות הקורונה על תלמידי ישראל, אני מחזיק מחקרים מגבים, תמצתי את זה לפגיעה ברכישת מיומנויות יסוד קריטיות בגילאים הצעירים, רכישה שמתקיימת באמצעות אינטראקציה עם בני אותו גיל ועם המבוגרים.

עמית אדרי: תלמידי התיכונים לקראת בגרויות וזקוקים למסגרת חינוכית.

עמית אדרי: משק פתוח ללא מסגרות חינוך מגביר נשירה והתנהגויות סיכוניות וכבר רואים את זה.

עמית אדרי: שני שליש מהילדים חווים קושי אישי כתוצאה ממשבר הקורונה, עלייה בדיווחים של תלמידים שחווים מצוקה וחרדות.

עמית אדרי: אתמול עשיתי שולחן עגול עם כל מערך השפ"י שלנו.

עמית אדרי: מעניין לראות מה ההשלכות ומה המשמעויות של המצב הנוכחי.

עמית אדרי: עליית השימוש בזמן מסכים מעלה את רמות הדיכאון והעצבנות.

עמית אדרי: הפגיעה בתוך הבית.

עמית אדרי: הקושי לאתר מקרים שבדרך כלל מתגלים פיזית על ידי עובדי הוראה במוסדות החינוך.

עמית אדרי: כמובן גם כל נושא הבריאות.

עמית אדרי: יש לי מסמכים שתומכים בכל זה.

עמית אדרי: אני אגש למתווה עצמו, שהוא החלופה המלאה.

עמית אדרי: אני מזכיר שכבר ביולי הצגנו חלופה כזאת.

עמית אדרי: זו חלופה מלאה וקיצונית.

עמית אדרי: הגנים, 6 ימים בשבוע, מפוצלים לשתי קבוצות.

עמית אדרי: כרגע יצאנו לדרך באופן מלא, על פי הנחיות הבריאות.

עמית אדרי: א'-ב' מפוצלים 5 ימים בשבוע לשתי כיתות ביסודי.

עמית אדרי: ג'-ד' מפוצלים 5 ימים בשבוע לשתי כיתות ביסודי.

עמית אדרי: לשאלתך, ה'-ו' 5 ימים בשוע יצטרכו לעבור למבנים של העל יסודי וז'-ט' וי'-יב' ילמדו לפחות יומיים בשבוע, כולל למידה מרחוק, מפוצלים וכנראה במשמרת שניה.

עמית אדרי: זו חלופה מלאה שאליה נערכנו ואותה אנחנו יודעים להפעיל במשמעויות הבאות.

עמית אדרי: המשמעויות הן 7.5 מיליארד ל-5 שבועות מיום קבלת התקציב.

עמית אדרי: כאשר מורידים את הגנים, אם הם נשארים כפי שהם, אז המשמעות של הגנים יורדת.

עמית אדרי: בא'-ב' נידרש להוסיף עד 13,000 משרות כפי שעשינו בג'-ד' שזה כבר קיים וללא שינוי.

עמית אדרי: כנ"ל בה'-ו', כולל עלויות נוספות של מעבר לעל יסודי.

עמית אדרי: ז'-יב' עלויות של משמרת שניה ותוספות קטנות.

עמית אדרי: יש משמעויות בעיקר של היסעים, כי אם גם כאן יוטלו מגבלות כפי שאנחנו מבינים, אז אלה המשמעויות.

עמית אדרי: מבחינתנו 5 שבועות מיום קבלת תקציב אפשר להגיע לחלופה כזאת, שהיא חלופה מלאה לחלוטין.

עמית אדרי: כל מערכת החינוך מפוצלת בקבוצות.

יפעת שאשא ביטון: שתי שאלות, קודם כל בגנים, ראשי הרשויות הציגו כאן לפני כשבוע, אפשר לעבור לחמישה ימי לימוד ואז לא יצטרכו לעבור כל הגננות והסייעות המשלימות?

יפעת שאשא ביטון: אפשר לעשות את זה נכון יותר גם בלי הפיצול בזמן הנוכחי.

יפעת שאשא ביטון: השאלה למה משרד החינוך לא מאמץ את זה?

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש ראשי רשויות בשטח שכבר רצים עם זה.

עמית אדרי: נפריד בין הגננות לסייעות, יש פער בסייעות.

עמית אדרי: אני רק רוצה לומר לך ש-70% מהגנים, בהחלטה כזאת, יעבדו 4 ימים ופחות כי הגננות המשלימות זה לא רק 5 ימים, זה מיום ועד 5 ימים.

יפעת שאשא ביטון: גננת משלימה עוברת שלוש עד ארבע פעמים בשבוע לכן אפשר לתגבר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו במקום שאנחנו רוצים לעזור.

יפעת שאשא ביטון: רוב הגננות המשלימות עוברות שלושה גנים, אפשר להפוך אותן לצוות קבוע, להשאיר את הצוות קבוע רק 5 ימים, אולי אפילו לצמצם את השעות ואז יש תגבור באותו גן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מרוויחים גם בהיבט הבריאותי, שרוצה שיהיו לנו צוותים קבועים עד כמה שאפשר וגם מרוויחים כוח עזר אמיתי שיוכל לסייע משמעותית במהלך היום.

יפעת שאשא ביטון: שווה לדבר עם השלטון המקומי וללמוד מהם איך הם עושים את זה, כי הם משיגים אותנו בהרבה דברים בניהול המשבר בכלל ולדעתי גם מבחינת מערכת החינוך יש להם מה לתרום.

עמית אדרי: אני לא רוצה לרדת לפרטים אבל אני מסביר שביטול המעבר בין גנים מוריד אותנו ל-4 ימים ואפילו פחות.

עמית אדרי: לכל דבר יש משמעות.

יפעת שאשא ביטון: בוא נראה איך עושים את זה.

יפעת שאשא ביטון: לא נתווכח בינינו כי זה מיותר.

יפעת שאשא ביטון: יש רשויות שכבר עושים את זה, שווה לדבר אתן ולראות איך זה קורה.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, ה-13,000 משרות תוספתיות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים כמה היה קשה לגייס בסיבוב הקודם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שנכנס כוח עזר שהוא או עובדי הוראה שנפלטו מהמערכת מסיבות אמיתיות ומוצדקות או אנשים שבכלל לא עברו שום הכשרה, שפוגשים את הילדים הצעירים שלנו משלבים מאוד ראשוניים, כולל במקצועות הליבה של מתמטיקה, עברית ודברים שצריך את הבסיס כמו שצריך.

יפעת שאשא ביטון: איך אתם מתכוונים לעשות את זה תוך 5 שבועות?

יפעת שאשא ביטון: יש היערכות מקדימה או שאנחנו שוב מתחילים את הכול מחדש?

עמית אדרי: ראשית, חלק מכוח האדם גויס וחלק הם עובדי הוראה שהרחבנו את משרתם.

עמית אדרי: אין טעם להיכנס לפרוצדורה, אבל בסוף העבודה היא שג'-ד' עובדים במפוצל מתחילת השנה.

עמית אדרי: גם עוזרי החינוך שגויסו על ידי הרשויות ואנחנו נמצאים שם ורואים, הם אנשים איכותיים שאבדו את משרתם, שלחלקם יש זיקה לחינוך.

עמית אדרי: בסך הכול זה נותן מענה ומענה טוב בזמן הזה.

עמית אדרי: אני בקשר עם לשכת התעסוקה, כפי שאת יודעת, יש לא מעט כאלה, ביום הראשון או השני שהפצנו את הקריאה לעניין הזה קבלנו אלפי פניות.

עמית אדרי: אבל לדבר הזה יש משמעות של זמן ומשאבים, כפי שאמרתי.

יפעת שאשא ביטון: יש משהו נוסף שאתה רוצה להציג?

עמית אדרי: ככל שנבין מהם המגבלות הנדרשות, נדע להציג את המשמעויות.

יפעת שאשא ביטון: עוד לא קבלתם את המגבלות הנדרשות?

עמית אדרי: קבלנו לגנים.

עמית אדרי: קבלנו מצגת עקרונית שדברה על כך שא'-ב' מלא.

עמית אדרי: כיוון שהתכנית היא לא תכנית מהיום, היא תכנית שהייתה מוכנה בחודש יולי וחודשה לפני הסגר, אנחנו ערוכים לכל החלופות.

עמית אדרי: מזאת שמחזירה את המערכת כפי שהיא ועד לזאת שמגבילה אותה ומביאה אותה לחלופה המלאה.

יפעת שאשא ביטון: אתם ערוכים אם יתנו לכם הודעה מוקדמת של 5 שבועות.

עמית אדרי: מיום קבלת התקציב.

עמית אדרי: אבל המערכת, מכיוון שהיא מיולי, ארגנה אותה ככזאת שתדע להפעיל מנגנון כזה, אנחנו ערוכים לזה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אין ספק שמבחינת הרעיון ובניית המצגות אתם ערוכים ומבינים את המשמעויות.

יפעת שאשא ביטון: מבחינת החיבור עם משרד הבריאות, זה שאנחנו עוד לא יודעים מה משרד הבריאות מצפה ורוצה, גם אחרי כל כך הרבה חודשים שאנחנו בתוך האירוע הזה, בעיני זה לא טוב, כי זה אומר שאנחנו כל פעם נערכים מחדש כשאנחנו מחליטים שאנחנו יוצאים מסגר.

יפעת שאשא ביטון: זה שאנחנו צריכים 5 שבועות כדי להיערך זה אומר שאנחנו ממש לא מוכנים.

יפעת שאשא ביטון: בקיצור, אנחנו ממציאים את עצמנו כל פעם מחדש ואפשר רק להצטער על זה.

יפעת שאשא ביטון: אני יוצאת בקריאה בשם הוועדה, גם אליכם וגם למשרד הבריאות לסגור את כל מה שצריך לפני שנגיע לרגע בו אנחנו נצטרך ליישם, כי בסוף יש ילדים שנמצאים בבית.

יפעת שאשא ביטון: הצגת יפה את ההשפעות הכול כך קשות על הילדים.

יפעת שאשא ביטון: יש משפט שמלווה אותי, שמעתי אותו לפני שבוע וחצי מאחת הפסיכולוגיות שאמרה שהילדים מדווחים על זה שנמאס להם להיות קובייה על המסך.

יפעת שאשא ביטון: זו אמירה קשה שמקפלת בתוכה את הכול.

יפעת שאשא ביטון: צריך לעשות את כל מה שנדרש מאתנו כמערכת, כדי שבלחיצת כפתור, ברגע שמחליטים שאנחנו פותחים את המערכת, כדאי שנחליט כמה שיותר מהר, בצורה זהירה ואחראית כמובן, במתווים ששומרים על בריאות הילדים אבל מאפשרים להם את הדברים האחרים שהם צריכים, שנדע ליישם את זה ולא נצטרך עוד חודש כדי להיערך.

אורלי פרומן: תודה על הסקירה, יש לי שאלה על הגילאים הבוגרים, העל יסודי, במיוחד כיתות יא'-יב'.

אורלי פרומן: הם האחרונים בתור לחזור אבל הם פספסו בשנה שעברה חצי שנה, הם הולכים לפספס את שנת הלימודים הנוכחית ואנחנו יודעים מה המשמעות שתעודת הבגרות תהיה או לא תהיה.

אורלי פרומן: לא כולם יודעים ויכולים להגיע להישגים גבוהים בלמידה מקוונת.

אורלי פרומן: מי יזכור בהשכלה הגבוהה בעוד כמה שנים שזה דור הקורונה שנפגע מאוד.

אורלי פרומן: יהיו הרבה מאוד קשיים ולצד המאמץ להחזיר את השכבות הנמוכות כדי לאפשר להורים לצאת לעבוד, אנחנו מחויבים גם להם ואני רוצה לשמוע מה המתווה, אם אנחנו ממשיכים כך, כי אם נגיע לינואר, במרס הם מסיימים את הלימודים.

יפעת שאשא ביטון: אז השאלה שלך היא לגבי הבגרויות?

אורלי פרומן: כן.

אורלי פרומן: שאלה שנייה לגבי הבגרויות, תוצאות מבחני הבגרויות של קיץ 2020 טרם הגיעו.

אורלי פרומן: זה משפיע גם על המשך ההיבחנות של אלה שרוצים לגשת למועד חורף וגם להרשמה ללימודים אקדמאיים.

אורלי פרומן: למה זה מתעכב ואם יש לך הערכה לגבי מועד הפרסום?

אורלי פרומן: תודה ובהצלחה.

יפעת שאשא ביטון: אני אחזור בקצרה על הדברים בגלל שנותקת, אנחנו יודעים שאם לפי המתווה שלכם אנחנו נכנסים לינואר, אז במרס אמורים תלמידי יב' לסיים את הלימודים, גם אם נאריך מעט, זה לא משמעותי.

יפעת שאשא ביטון: מה יהיה גורל הבגרויות שלהם?

יפעת שאשא ביטון: הרי בסופו של דבר זה ישפיע גם על הכניסה שלהם אחר כך לעולם האקדמי ויש לזה השלכות ארוכות טווח גם לאחר מכן.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, תוצאות הבגרויות של 2020 טרם התקבלו, יש לזה גם השלכות, תלמידים צריכים לדעת אם הם ניגשים למבחנים חוזרים או לא.

אימאן ח'טיב יאסין: לא רק זה, אם אפשר להוסיף לגבי תעודת הבגרות, יש סטודנטים שנרשמו ללימודים באקדמיה והתנאי שלהם לקבלה הוא שתהיה להם תעודת הבגרות.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו כבר חודש וחצי, כל החברים פה מוצפים בפניות של סטודנטים שמחכים לדבר הזה וכל הזמן אומרים בימים הקרובים ועד עכשיו אין כלום.

עמית אדרי: הבגרויות כפי שידוע, מועדן הוארך כדי להתאים את המצב והם יפורסמו היום ומחר.

עמית אדרי: לגבי הבגרות, אנחנו לומדים את הלקחים מבגרות הקיץ וניישם אותם כבר בבגרות החורף.

עמית אדרי: חלק מהפקת הלקחים מהגל הראשון יצאו כבר בתוכנית הפדגוגית של שנת הלימודים הנוכחית, ביניהם היה צמצום חומר, מיקוד שלו.

עמית אדרי: זה ירד לבתי הספר, קבלנו הערות.

עמית אדרי: אנחנו עושים שיתוף פעולה עם מנהלים, עם מורים ובימים הקרובים אנחנו נסכם את בגרות החורף וכמובן את ההמשך.

עמית אדרי: אני מזכיר הסיכום היה שהמתווה של הבגרות יהיה על 6 מקצועות חיצוניים.

עמית אדרי: יש פה עבודה פדגוגית עם חשיבה, עם הפקת לקחים ועם למידה לזמן הקרוב.

יפעת שאשא ביטון: יש שאלה לחבר הכנסת יוראי להב ואני רוצה להוסיף שאלה נוספת.

אימאן ח'טיב יאסין: לא קבלנו תשובה למה ששאלנו לגבי תעודת זכאות לבגרות.

אורלי פרומן: אמרתי שהציונים יפורסמו היום מחר.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שתתייחס לתקציב שדברת עליו.

יפעת שאשא ביטון: האם התקציב הזה הובטח לכם?

יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים שתקבלו אותו?

יפעת שאשא ביטון: או שזה עכשיו לצאת למלחמה כדי לקבל את מה שאתם צריכים בשביל המתווה?

סונדוס סאלח: טוב שחושבים על חלופות ליציאה מהסגר וחזרה לשגרה כמה שאפשר.

סונדוס סאלח: אבל כשמדברים על היערכות זה לא רק כמה תלמידים בכל כיתה ואיזה כיתות יחזרו, זה גם היערכות מבחינת תכני הלימודים וצמצום הפערים שרק החמירו והעמיקו במיוחד בין החברה הערבית לחברה הישראלית.

סונדוס סאלח: האתגר והבעיה הוא שאתם מסתכלים על כל התלמידים כמקשה אחת, כל הישובים כמקשה אחת וכל האוכלוסיות כמקשה אחת וזה לא נכון.

סונדוס סאלח: שני שליש מהתלמידים בחברה הערבית היו להם בעיות או באמצעי קצה, או בחיבור לאינטרנט או בחיבור לחשמל.

סונדוס סאלח: האם יש תוכנית לצמצום הפערים האלה, שהם תוצאה מאפליה מצטברת ומתמשכת משנים רבות?

סונדוס סאלח: עכשיו התלמיד הערבי משלם על זה מחיר יקר מאוד וכולנו נשלם על זה מחיר.

סונדוס סאלח: שאלה שניה, מה עם היערכות להגן על צוות המורים והמורות?

סונדוס סאלח: האם יש תקציב להגנה כזאת?

סונדוס סאלח: ידענו שיש כמה מצוותי ההוראה שחלו בנגיף הקורונה כתוצאה מהידבקות שיירה מתלמידים.

סונדוס סאלח: שבוע שעבר נפטר לצערנו מורה מסכנין כתוצאה מהידבקות מתלמיד.

עמית אדרי: כחלק מהמשאבים שהתקבלו טרם פתיחת שנת הלימודים הוקצו 300 מיליון שקלים למיגון והיגיינה, זה נמצא ברשויות ומחולק למוסדות החינוך.

עמית אדרי: אנחנו עושים לעניין הזה בקרה מלאה.

עמית אדרי: לגבי צמצום פערים, יש לא מעט תוכניות שעסקו בזה בשנים האחרונות ואנחנו כרגע, בהנחית השר, ממקדים את כל נשוא צמצום הפערים לשני מוקדים: פערים שאנחנו ממפים כתוצאה מהקורונה, מהגל הראשון ועכשיו, יש צוות שעובד על זה כרגע.

עמית אדרי: דבר שני, הסתכלות בין השקעת משאבים לפערים אמיתיים שנמצאים אצל התלמיד.

עמית אדרי: אנחנו עוסקים בזה בימים אלה ואני מעריך שבזמן הקרוב נשתף את כל המערכת ונצא עם תכנית מסודרת.

עמית אדרי: אני רק רוצה לומר ברשותך, אנחנו לא יכולים להיערך מראש, כשלא הוחלט מה ההגבלות על הפעלת המערכת ואם יש כאלה בכלל.

עמית אדרי: לכן, ברגע שקבינט הקורונה ישמע את המלצות הבריאות ואת המשמעויות שיציג שר החינוך, יחליטו על מתווה, יקצו את המשאבים והמשרד יודע להיערך לכל תרחיש.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר לך שזה ממש לא מספק, בטח לא אותנו ובטח לא את הציבור בבית.

יפעת שאשא ביטון: צריך שיהיה מאוד ברור מה החלופות.

יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין, אם צריך לפצל את כל הכיתות, אם צריך לפצל רק חלק מהכיתות, כל חלופה שאתם תבחנו עם משרד הבריאות, אני לא אנכס אתך לזה, שיהיה ברור מה המשאבים שלה, מה כוח האדם שעבוד, להיערך לזה מראש.

יפעת שאשא ביטון: לא צריך אחרי שמחליטים, רגע לפני שיוצאים מהסגר, שזה מה שעושים, אז מתחילים את ההיערכות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מפסידים זמן יקר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר כל כך הרבה זמן בתוך האירוע הזה.

יפעת שאשא ביטון: צריכות להיות תוכניות מגירה מתוקצבות, מסודרות ורק מישהו צריך להחליט רגע לפני שיוצאים מהסגר, על איזו מהן הולכים.

יפעת שאשא ביטון: זה הסיפור וממה שאני מבינה ממך אנחנו לא שם.

יפעת שאשא ביטון: אני גם מבינה שאין תקציב, התקציב הזה שאתם מדברים עליו עוד לא אושר.

סונדוס סאלח: שלא לדבר על חלוקת המחשבים שלא התבצעה עד היום ביעדים.

עמית אדרי: אמרתי בתחילת דברי זו לא החלופה היחידה, זו החלופה המלאה.

עמית אדרי: אנחנו ערוכים לכל החלופות.

עמית אדרי: אני מזכיר שמחלקים מחשבים בזמן הקרוב - - -

יוליה מלינובסקי: מה זה בזמן הקרוב?

עמית אדרי: יש הרבה מחשבים שמוקצים לצמצום פערים.

יוליה מלינובסקי: 7 חודשים זה בזמן הקרוב?

יוליה מלינובסקי: זמן קרוב זה מחר?

יוליה מלינובסקי: עוד חצי שנה?

יוליה מלינובסקי: מה זה בזמן הקרוב?

אורלי פרומן: התחייבנו שעד אמצע ינואר 50% מהמחשבים יחולקו וההערכה היא שאנחנו גם מקדימים את הזמן.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שכמו שאמרה חברת הכנסת מלינובסקי, לאורך כל השנה בלי אמצעי קצה.

יפעת שאשא ביטון: מוכנים אנחנו לא.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה רק להצטער על זה ונסכם שנקיים דיון עומק, נבקש לעשות אותו עם ועדת החינוך, על כל הנושא של החינוך, גם בהיבט של אמצעי הקצה, של כל ההיערכות הכוללת.

יפעת שאשא ביטון: היה לי חשוב לראות אם אתם בכלל מוכנים עם מתווה כלשהו, אני מבינה שגם את זה לא.

יוליה מלינובסקי: גברתי יושבת הראש, התפרסמה ידיעה עכשיו שראשי ערים ב-15 ערים לקחו יוזמה.

יפעת שאשא ביטון: דברנו על זה בהתחלת הדברים וביקשתי שילמד מזה.

יוליה מלינובסקי: השאלה שלי למנכ"ל משרד החינוך כאמא לשני ילדים.

יוליה מלינובסקי: אני רואה מה קורה ואיך מתבצע הליך הלמידה מרחוק.

יוליה מלינובסקי: האם מנכ"ל משרד החינוך מרוצה מהלמידה מרחוק איך שבנה משרד החינוך?

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שאנחנו בדיון מעטפת.

יוליה מלינובסקי: - - -

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, אני מבקשת לנהל את הדיון בצורה מסודרת.

יוליה מלינובסקי: סיפור הקורונה זה סיפור ארוך.

יוליה מלינובסקי: כולנו כהורים רואים מה קורה, שלא יעבדו עלינו עם סיפורי סבתא.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לשמוע האם מנכ"ל משרד החינוך מרוצה מהלמידה מרחוק?

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, אנחנו נבקש ממנו את התשובה.

יפעת שאשא ביטון: השאלה ברורה.

עמית אדרי: הלמידה מרחוק זה אתגר.

עמית אדרי: עשינו הכשרות וכלים קרוב ל-160,000 עובדי הוראה.

עמית אדרי: אנחנו מנטרים את ההוראה מרחוק, מפיקים את הלקחים יש מקומות בהם זה מתבצע באופן מעורר הערכה עם המון יוזמות והרבה דברים יפים שרואים.

עמית אדרי: יש גם קשיים ואתגרים אנחנו לומדים אותם ונותנים להם מענה.

עמית אדרי: ככל שנחזור למערכת החינוך נמשיך ללמד בצורה משולבת כפי שהתכוננו מתחילת השנה.

עמית אדרי: יש פערים של יותר מעשור בתחום המחשוב והתשתיות.

עמית אדרי: הם נסגרים בחודשים ספורים.

עמית אדרי: אני חושב שאי אפשר לבטל את המשמעות של העניין הזה.

יוליה מלינובסקי: - - -

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יוראי בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: המנכ"ל ירד מזום.

יפעת שאשא ביטון: ככה זה מתנהל פחות או יותר.

יפעת שאשא ביטון: למרות שידעתי שהוא צריך לצאת, אבל עדיין.

יפעת שאשא ביטון: אינה הצטרפה.

יוראי להב-הרצנו: אינה שלום, יושב פה יושב-ראש מועצת תלמידים והנוער הארצית.

יוראי להב-הרצנו: בשבוע שעבר בוועדת החינוך הצגת שעדיין אין מתווים, או שהמתווים הם בתהליך עבודה.

יוראי להב-הרצנו: יחד עם זאת נציגי ההורים, המורים והתלמידים קבלו על כך שהם לא שותפו בגיבוש המתווה שעכשיו הוצג לנו בשעה טובה.

יוראי להב-הרצנו: השאלה שלי, האם גיבשתם את המתווה של החזרה ללימוד בשיתוף ההורים, המנהלים ונציגי התלמידים?

יוראי להב-הרצנו: אם כן, מיהם אותם נציגים, כי אנחנו מבינים שהם לא שותפו בתהליך.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שאלות מדויקות.

יפעת שאשא ביטון: הדיון הוא לא רק על החינוך.

יפעת שאשא ביטון: בסך הכול רציתי לראות אם הם מוכנים כמערכת והתשובה היא לא.

יוראי להב-הרצנו: הוצג מתווה כלשהו.

יוראי להב-הרצנו: אני מבין מנציגי ההורים, התלמידים והמנהלים שאף אחד לא שותף בתהליך.

יוראי להב-הרצנו: אם המתווה גובש בלי המשתמשים על ציר הרצף, אז יכול להיות שהמתווה פגום.

יוראי להב-הרצנו: לגבי השאלה השנייה, היא שאלה פדגוגית אינפורמטיבית, המחקרים מראים שהגיל הכי פגיע בו מתעצבת נפשו של אדם זה בין ז' ל-ט'.

יוראי להב-הרצנו: לפי המתווה שהוצג אני רואה שהנתון הזה לא בא לידי ביטוי.

יוראי להב-הרצנו: יש לפחות שני לימודים של לימודים פרונטאליים בבתי הספר והיתר זה בלימודים מרחוק.

יוראי להב-הרצנו: כמו בכיתות יא'-יב'.

יוראי להב-הרצנו: למה ההיבט הזה, בעיצוב דמותו של האדם, לא בא לידי ביטוי מיוחד במתווה שאתם מציגים עכשיו בפני הכנסת?

יפעת שאשא ביטון: אינה בבקשה, התייחסותך בקצרה, הורים וילדים שותפו במתווה?

אינה זלצמן: אני רוצה לומר שמה שהמנכ"ל תיאר עכשיו זה מתווה שהוצג כבר ביולי.

אינה זלצמן: לאורך כל התקופה הזאת לא היה שבוע שלא נפגשנו עם השותפים, אם זה ההורים, התלמידים.

אינה זלצמן: בהמשך הקמנו פורום שותפים שאנחנו נמצאים אתו כל שבוע, שם לוקחים חלק מנהלי מחלקות חינוך, השלטון המקומי.

אינה זלצמן: כך שבהחלט פעלנו ביחד.

אינה זלצמן: בסופו של דבר, כמו שציין המנכ"ל הוחלט מתווה כפי שהוחלט ויצאנו אתו לדרך, אבל אנחנו ערוכים לכל מתווה שיצא לדרך כיוון שנערכנו לחלופות האלה גם מבחינה תפעולית וגם פדגוגיות, כמובן שההשלכות הן תקציביות.

יפעת שאשא ביטון: שאלת עוד שאלה לגבי ז' עד ט'.

יפעת שאשא ביטון: מה שראית זה המתווה שלהם.

יפעת שאשא ביטון: למה לא התייחסו לזה מעבר, נייחס דיון על התפיסה החינוכית בשיתוף עם ועדת החינוך כדי שנוכל להרחיב.

יפעת שאשא ביטון: נציג מועצת תלמידים, בבקשה.

איתי קרויטרורו: אני רוצה לומר לגבי השיתוף, המתווה הוא מתווה מיולי, מאז אנחנו מקיימים ישיבות סדורות עם משרד החינוך והשיח הוא שיח שוטף גם עם עמית באופן ישיר, גם עם השר, גם עם גורמי המקצוע.

איתי קרויטרורו: המתווה הוא לא מתווה שקוים אתנו כי השותפות השוטפת של הישיבות השבועיות, לפחות אתנו, התחיל מסוף אוגוסט.

איתי קרויטרורו: אני רוצה לשים את הדברים על דיוקם.

איתי קרויטרורו: היות ואנחנו בוועדת קורונה, אני אשמח להתייחס לנושא של החזרת התיכונים.

איתי קרויטרורו: אני לא יודע אם ראיתם או לא, כל החטיבות והתיכונים הולכים לחזור בשלב השישי.

איתי קרויטרורו: השלב השישי זה אחרי השלב השלישי של הקניונים, זה אחרי השלב הרביעי של המסעדות, זה אחרי השלב של בתי הקפה.

יפעת שאשא ביטון: אנטי תזה מוחלטת לתפיסה שהחינוך לפני הכול.

איתי קרויטרורו: אנטי תזה מוחלטת לכל דבר.

איתי קרויטרורו: אין לי טענות למשרד החינוך, אני לא מדבר על שום השלכות שקשורות בעניין פדגוגי, אלא עניין בריאותי גרידא.

איתי קרויטרורו: נתחיל מזה שאם מצפים שנשב עד תאריך עלום, המינימום שלו הוא ינואר לפי מה שפורסם בתקשורת, המקסימום לפי מה שהובהר לנו על ידי משרד הבריאות זה אפריל לכל תלמידי החטיבות והתיכונים, זה פשוט לא מחובר למציאות.

איתי קרויטרורו: אף בן נוער לא הולך לשבת עכשיו 3-4 חודשים בזום ולא להתקהל במהלך היום, לא כשיש קניונים פותחים, לא כשיש מסעדות פתוחות.

איתי קרויטרורו: גם כבמה

איתי קרויטרורו: לך הסגר ראינו בני נוער נפגשים בבתים, אצל חברים, אבל בלי מסגרת בשום צורה, בלי יכולת לפקח על ההנחיות, בלי קפסולות, בלי שום שליטה לגבי כמות האנשים ובאיזה אופן אנחנו נפגשים.

איתי קרויטרורו: כך אין כאן היגיון אפידמיולוגי.

איתי קרויטרורו: יותר מההיגיון האפידמיולוגי הזה אני רוצה לומר שני דברים מאוד קשים.

איתי קרויטרורו: המצב הנפשי של בני הנוער במדינת ישראל הוא רע מאוד.

איתי קרויטרורו: אין מסגרת, יש עליה משוגעת באובדנות.

איתי קרויטרורו: הטלפונים שלנו קורסים ברמה הארצית רק מעשרות אלפי פניות שקיבלנו בשבועות האחרונים, מבני נוער שפשוט חרדים.

איתי קרויטרורו: יש קפיצה בנשירה סמויה מהמערכת.

איתי קרויטרורו: אנחנו מדברים על אנשים שעל פניו מנותקי קשר, פשוט לא עולים לזום, אבל זו נטישה.

איתי קרויטרורו: דברתי עם מנהלת מחלקת חינוך לפני כמה ימים שאמרה לי, יש ילדים ברחובות שאומרים, ויתרתי על בית ספר.

איתי קרויטרורו: הם שרועים ברחובות ואין לנו מה לעשות איתם.

איתי קרויטרורו: יש כאן עניין לא מובן גם בהכללה.

איתי קרויטרורו: דבר נוסף, תלמידי יא'-יב' בינואר, שבוע אחרי שאנחנו אמורים לחזור במינימום לפי המתווה הנוכחי, אמורים לגשת לבגרויות חורף.

איתי קרויטרורו: לא ניגש לבגרויות חורף כל עוד אנחנו לא מסוגלים ללמוד.

איתי קרויטרורו: הזום טוב אולי לחלק מהתלמידים, אבל הוא קשה.

איתי קרויטרורו: אנחנו יושבים 6-8 שעות מול זום, יש בעיות פיזיות מזה.

איתי קרויטרורו: ילדים שאומרים שיש להם דלקות עיניים, כאבי ראש, כאבי גב צוואר, השמנה.

איתי קרויטרורו: אני מציע לכם לנסות לשבת 6-8 שעות כל יום מול זום ואז לשבת עוד כמה שעות על כמות המטלות שצריכים להגיש כדי שיהיו ציונים.

איתי קרויטרורו: זה בלתי אפשרי.

איתי קרויטרורו: זה לא מובן למה לא מייצרים איזה שהוא מתווה, אפילו עם הגבלות חמורות.

איתי קרויטרורו: אנחנו מוכנים לשבת ואנחנו מוכנים להתפשר כדי שיחזירו אותנו.

איתי קרויטרורו: אנחנו חייבים את המסגרות האלה.

איתי קרויטרורו: אנחנו מאבדים דור שלם על חוסר היגיון טוטאלי.

איתי קרויטרורו: זו הפקרות לשים אותנו בשלב השישי ללא שום התייחסות.

איתי קרויטרורו: זו אטימות וזה לא מובן.

איתי קרויטרורו: אפשר לשאול את משרד הבריאות וכל הגורמים שאתם רוצים, אין בזה שום היגיון, כולם ערוכים להחזיר כמו שצריך.

איתי קרויטרורו: אנחנו מאבדים שליטה על דור שלם והתלמידים נוטשים את המערכת בגלל המתווה הזה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך על הדברים החשובים האלה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נחבר את זה גם מול הדיון משרד הבריאות, אם מותר התקהלות של 10 בתוך מבנה סגור, שימצאו את הדרך לעשות את זה גם בתוך מערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: שיתנו כללים ברורים שיאפשרו לכם לחזור ללימודים כמה שיותר מהר.

יפעת שאשא ביטון: כדי שלא רק נרוויח את הלימודים, אלא שנרוויח אתכם.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לחזק את איתי על מה שהוא דיבר.

אימאן ח'טיב יאסין: שיתפת רבות את המצב של בני הנוער.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מקווה שלא, אבל יכול להיות שיהיה לנו דור אבוד.

אימאן ח'טיב יאסין: הצעירים מרגישים אבודים.

אימאן ח'טיב יאסין: כאמא לילד בגיל הזה, שיושב בבית, הוא והחברים שלו ואין להם חשק ללמידה ואין להם אפשרות אפילו לעשות ספורט כמו שצריך כי סגרו את כל המקומות, שום דבר לא נלקח בחשבון בגל הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: כאילו שלא היה גל ראשון.

אימאן ח'טיב יאסין: לגבי הצעירים, אחוז ההתאבדויות, הבדידות הנפשית, השמנת היתר, הנשירה הסמויה, אף אחד לא עוקב אחריהם.

אימאן ח'טיב יאסין: כל הצוותים החינוכיים, היועצים, הפסיכולוגיים, איפה הם?

אימאן ח'טיב יאסין: את זה צריך לשאול את משרד החינוך.

אימאן ח'טיב יאסין: מה הוא עושה במקום הזה?

אימאן ח'טיב יאסין: אפילו כאלה שנמצאים בתוך המערכת ולא צריך להוסיף עוד תקציבים, העבודה לא נעשית כמו שצריך והצעירים אבודים.

אימאן ח'טיב יאסין: זאת העבודה המובהקת שצריך לקחת אותה בידיים.

אימאן ח'טיב יאסין: הילדים האלה בשנה הבאה או בעוד שנתיים, אז נראה את התוצאות.

אימאן ח'טיב יאסין: כמו שראינו עכשיו שהסטודנטים התחילו שנה חדשה ויש 30% נשירה של סטודנטים.

יפעת שאשא ביטון: משום שהנושא הזה דורש שנצלול אליו, אמנם הייתי אופטימית, אבל כנראה שאם לא הייתי אופטימית לא הייתי במקום הזה, אולי נקבל תשובות שיתנו פתרון.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שנקבע דיון משותף יחד עם ועדת החינוך כדי לדון בכל הנושא של מערכת החינוך בכלל וההשלכות על התלמידים.

יוליה מלינובסקי: אם במשרד החינוך והבריאות חושבים שכל ההגבלות ששמו, מישהו עומד מאחוריהם, במיוחד בני נוער, זה חסר משמעות וחסר היגיון.

יוליה מלינובסקי: הם נפגשים, הם עושים מסיבות, אי אפשר לסגור אותם בבית.

יפעת שאשא ביטון: נאמר את זה יפה ואני רוצה שמשרד הבריאות יענה.

יפעת שאשא ביטון: לא צריך כל פעם להילחם.

יוליה מלינובסקי: אני רק רוצה להראות שיש הוראות כל כך טיפשיות שלמרות שזה חוק וכתוב, אף אחד לא מציית ולא עוקב אחרי זה.

יוליה מלינובסקי: כמו שעכשיו ביטלו את ההוראה שמותר להיפגש בבית של מישהו אחר.

יוליה מלינובסקי: מישהו חשב שמישהו לא נפגש?

יפעת שאשא ביטון: כן, לא היינו אמורים להיפגש.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת אם נציגת משרד הבריאות נמצאת אתנו?

יוליה מלינובסקי: יש לי ילדים קטנים, באים חברים שלהם, אתם חושבים שהם לא נפגשים?

יוליה מלינובסקי: שכולם יושבים בכלא?

יוליה מלינובסקי: אני לא צריכה לשבת בכלא בגלל טיפשות של מישהו אחר.

יפעת שאשא ביטון: ד"ר אלרעי בוקר טוב.

יפעת שאשא ביטון: את בטח מכירה את התחושות האלה מהשיחות והדיונים הקבועים שאתם מקיימים.

יפעת שאשא ביטון: פתחתי בראשית דברי עם כמה אבסורדים שמתקיימים בתוך ההנחיות הקיימות שעל פניו אמורות להיות מאוד פשוטות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שמה שבסופו של דבר יעזור לנו לנצח את המציאות הזו שאנחנו נמצאים בה זה אמון הציבור.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו הזדמנות מחדש אחרי הסגר הזה לבנות את האמון הזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים שהוא מתחיל להיפרם עוד לפני שיצאנו לדרך.

יפעת שאשא ביטון: נתנו דוגמאות להנחיה שהייתה אתמול שמותרת התקהלות של 20 בחוץ כדי להתאמן, אבל אסור שיהיה מאמן.

יפעת שאשא ביטון: אם יש מאמן, אז אסור שייקח כסף.

יפעת שאשא ביטון: מותר להתקהל 10 בתוך מבנה לאימונים, אבל אסור שזה יהיה בתשלום ועם מאמן.

יפעת שאשא ביטון: מותר לצאת לטבע, אנחנו מעודדים לצאת לטבע כי אנחנו יודעים שבטבע זה פחות מסוכן, אבל אסור למורי הדרך לעבוד.

הילה שי וזאן: או רכיבה טיפולית.

יפעת שאשא ביטון: אותם תנאים של ריחוק חברתי.

יפעת שאשא ביטון: מדובר על רכיבה טיפולית, מדובר על זה שמותר כדורסל וכדורגל אבל אסור טניס.

יפעת שאשא ביטון: מותר טניס רק אם אין מאמן בסביבה, רק עם שני ילדים נפגשים לשחק זה בסדר.

יפעת שאשא ביטון: גני חיות, אנחנו מעודדים לצאת החוצה כי זה פחות מסוכן ממבנים סגורים, אבל אנחנו לא מאפשרים את גני החיות שם גם אפשר לשלוט בכמות המבקרים.

יפעת שאשא ביטון: נושא של בריכות, שזה חלק מתהליך של בריאות, רפואה משלימה.

יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא מצליח להסביר למה אסור רפואה משלימה אם אנחנו כל כך עסוקים סביב הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: עסקים קטנים, מותר לפתוח עסק קטן, מותר עד 10 אנשים בתוך מבנה שמאפשר את זה בכללי הריחוק החברתי, אבל אסור לקבל קהל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו שבויים בפרדיגמה שלא משרתת אותנו בגיוס הציבור אלא להפך.

יפעת שאשא ביטון: גורמת לציבור להתרחק, לא להבין מה אנחנו רוצים ממנו.

יפעת שאשא ביטון: איפה אין היגיון אין את אמון הציבור ואז במקום שהציבור יהיה אתנו, אנחנו מפסידים אותו.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח אם תתייחסי לנקודות האלה ואחר כך אם תוכלי להישאר ולשמוע את הדברים שיעלו כאן כדי שנוכל להתייחס בצורה קונקרטית לדברים ולראות איך אולי הפעם נוכל לעשות את זה קצת יותר שונה ופשוט ממה שעשינו את זה בפעם הקודמת.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

שרון אלרעי פרייס: הצגנו את התכנית, התכנית מבוססת על העקרונות האפידמיולוגים והצגתי אותם בכמה מקומות ובשמחה אציג אותם גם פה.

שרון אלרעי פרייס: העיקרון מדבר על זה שאנחנו לוקחים פעולות שיש בהם יותר סיכון ושמים אותם בשלבים יותר מאוחרים בתכנית ודברים שהם עם סיכון נמוך יותר, פותחים יותר מוקדם.

שרון אלרעי פרייס: את הדברים בחוץ, במרחב הפתוח ניתן לעשות.

שרון אלרעי פרייס: קשה להגיד שגן חיות, שבו הרבה אנשים מתקהלים ליד כלוב, לא יוצר התקהלות, לכן זה לא אותו דבר כמו ללכת בגנים לאומיים באופן חופשי כשלא אמורה לקרות שום התקהלות.

שרון אלרעי פרייס: יש היגיון גם בדבר הזה.

שרון אלרעי פרייס: בשלב הראשון מה שאנחנו פותחים אלה מקומות, מעבר למרחב הפתוח, שלא מייצרים התקהלות.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו פותחים גם מקומות סגורים עם קפסולות קבועות וזה אומר מקומות עבודה ללא קבלת קהל.

שרון אלרעי פרייס: אני לא מתייחסת כרגע לחינוך כי אמרת שנייחס לזה דיון נפרד.

שרון אלרעי פרייס: ראוי באמת שיהיה על זה, זה דיון ראוי, לדעתי היום יש דיון בוועדת החינוך בכנסת.

שרון אלרעי פרייס: מהגל הקודם למדנו שאנחנו צריכים לצאת בצורה זהירה ואיטית ואי אפשר לדחוף את הכול בשלב הראשון.

שרון אלרעי פרייס: נכון שאפשר להגיד באופן תיאורטי ש-10 אנשים בפנים, אפשר קבלת קהל, מה זה מפריע כל עוד זה עומד במגבלות ההתקהלות.

שרון אלרעי פרייס: ברגע שאני מגבירה את הקישוריות בין האנשים, שזה אומר קבלת קהל עם אנשים מתחלפים, באותה מידה אפשר לפתוח מסחר, אפשר לפתוח עסקים קטנים, אפשר כבר בשלב הראשון פשוט לפתוח את הכול ובצורה מאוד מהירה נגיע לסגר השלישי.

שרון אלרעי פרייס: העיקרון הוא להבין שאנחנו לא יכולים לפתוח את הכול, עם כל הקושי, הצער, האמפטיה וההבנה שהדבר הזה גובה מחיר.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו חייבים לעשות את הפתיחה הזאת הדרגתית, אחראית ובטוחה כי אחרת נגיע לאותו מקום ואז זה לא יהיה טוב ולא לחינוך, לא לכלכלה, לא לחברה, לא למשק ובטח לא לבריאות.

שרון אלרעי פרייס: אבל גם לא מכל סיבה אחרת.

שרון אלרעי פרייס: אני חושבת שהתוכנית שנבנתה היא לא רק תוכנית לאסטרטגיית יציאה, היא התוכנית למניעת הסגר הבא.

שרון אלרעי פרייס: היא התוכנית להורדת שיעורי התחלואה ואז לדאוג שהם לא יעלו בצורה דרסטית למעלה בשלב אחד כי לא עשינו את זה בטוח, אלא הם יעלו בצורה שאנחנו יכולים להכיל את זה, עם קטיעת שרשראות הדבקה, עם אזורים אדומים ומוגבלים במקומות בהם יש תחלואה מאוד גבוהה.

שרון אלרעי פרייס: לאפשר ליתר המשק להיפתח ולחיות לצד הקורונה.

שרון אלרעי פרייס: זה מחייב אורך רוח.

שרון אלרעי פרייס: אם כרגע נפתח את הכול בבת אחת, כי כל דבר יכול לעמוד במגבלות, אפשר לעשות גם כיתות ה' וכיתות יב' עם 10 בחדר.

שרון אלרעי פרייס: זה פשוט לפתוח את הכול ונגיע כך בצורה מאוד מהירה למקום בו היינו לפני חודש.

שרון אלרעי פרייס: אל תשכחו שפתחנו את התוכנית הזאת והתחלנו את ההקלות כשאנחנו ב-2000 נדבקים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול מספר דברים, כולנו יודעים שאין מה לדבר על סגר שלישי.

יפעת שאשא ביטון: אם היינו עושים את הטיפול הדיפרנציאלי, מטפלים בצורה ממוקדת במוקדי התחלואה ולא היו נכנסים לסגר - זו לא שאלה אליך, את לא יכולה לענות על זה כי את בדרג המקצועי ואני לא רוצה לערבב את זה עם הפוליטיקה - אבל אם היו מאפשרים לעשות את הטיפול הממוקד כפי שהיה נכון לעשות, לא היינו במציאות של הסגר השני.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני חושבת שכדאי שנפסיק לדבר על סגר שלישי.

יפעת שאשא ביטון: אסור לכוון לשם.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, כדי שהציבור יוכל לעמוד בדברים, אנחנו צריכים שההנחיות תהיינה פשוטות.

יפעת שאשא ביטון: שהן תהיינה ברורות.

יפעת שאשא ביטון: הרי אנחנו רוצים לחנך את הציבור להתנהגות נכונה.

יפעת שאשא ביטון: שהוא יוכל לסגל לעצמו, להטמיע את כללי הריחוק החברתי, את הכללים שיעזרו לו להיזהר מהנגיף ומההתפשטות שלו, כדי שנוכל לאפשר שגרת קורונה.

יפעת שאשא ביטון: מה שלא למדנו מהפעם האחרונה הוא שבמקום שבו אין היגיון בדברים, אנחנו מפסידים את הציבור.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מפסידים את הכלי הכי משמעותי במאבק בנגיף הזה.

יפעת שאשא ביטון: השאלה אם לא לייצר מדרגים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: מיש חשוב שאנשים ישבו 4 חודשים בבית, אין לו מושג על מה הוא מדבר.

יפעת שאשא ביטון: אומר את זה תלמיד יא', מי שחושב שהתלמידים ישבו 4 חודשים ויחכו שתחזירו אותם למערכת החינוך, מתבלבל.

יפעת שאשא ביטון: מפסידים אותם עוד הרבה בדרך לשם.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שאנחנו הולכים לשלם מחירים כל כך יקרים בגלל שאנחנו לא מסוגלים להגיד לציבור באומץ שאנחנו צריכים פשוט ללמוד לחיות לצד זה.

יפעת שאשא ביטון: בשביל זה מותר לעשות כאלה דברים ואסור לעשות דברים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: צריך לדבר בצורה פשוטה.

יפעת שאשא ביטון: כשהציבור מבין הוא שומע ועושה.

יפעת שאשא ביטון: כשהציבור לא מבין הציבור כועס והוא הולך לאיבוד.

יפעת שאשא ביטון: אני שואלת, האם לא כדאי לשנות את התפיסה ולהתחיל מחדש ממקום אחר?

יפעת שאשא ביטון: זו שאלה פשוטה.

יפעת שאשא ביטון: יהיה גן חיות ואנחנו נצטרך שאנשים שם לא יתקהלו.

שרון אלרעי פרייס: שינינו את התפיסה וזה התחיל ממקום אחר.

שרון אלרעי פרייס: אני יכולה להראות לכם את התוכנית, עם הרציונל שלה, כפי שהוצגה לציבור גם בתקשורת.

שרון אלרעי פרייס: מה העיקרון?

שרון אלרעי פרייס: למה אנחנו עוברים ממדרגה למדרגה?

שרון אלרעי פרייס: למה משהו אחד מותר בשלב אחד ומשהו אחר מותר בשלב 3?

שרון אלרעי פרייס: את צודקת לגמרי שאנחנו צריכים לחבר את הציבור, הציבור צריך להיות אתנו בהבנה שזה לא שאני עובד עליהם ואם בבוקר אני לא בבית הספר אז אחרי הצהריים אני אעשה מסיבה, כי זה לא עוזר לאף אחד.

יפעת שאשא ביטון: תני לי כלים איך אני יכולה להסביר את התשובה שניתנה אתמול על ידי פיקוד העורף, שמותר להתאמן 20 אנשים במקום הפתוח אבל אסור שזה יהיה בתשלום.

יפעת שאשא ביטון: תסבירי לי את העניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: במה אנחנו נלחמים?

יפעת שאשא ביטון: בקורונה או בפרנסה?

יפעת שאשא ביטון: תני לי את הכלים להסביר לציבור את ההיגיון שבזה.

שרון אלרעי פרייס: אני לא רוצה להיכנס לדברים האלה כי ברגע שמתחילים ככה, אז למה יש היגיון בדברים אחרים?

שרון אלרעי פרייס: הרעיון כרגע הוא לייצר מצב בו מדובר על קפסולות קבועות, לא אנשים מתחלפים.

שרון אלרעי פרייס: גם אנשים שמתאמנים ביחד, בלי מסיכות, צמודים אחד לשני, לכן זו פעילות שהיא יותר מסוכנת.

שרון אלרעי פרייס: אני לא יכולה להגיד לאנשים במסגרת ה-20 בחוץ מה לעשות.

יפעת שאשא ביטון: אבל את יכולה להגיד להם שזה לא בתשלום.

שרון אלרעי פרייס: אם אדם בוחר ללכת ולהתאמן זה משהו אחד.

שרון אלרעי פרייס: אבל לפתוח חוגים זו כבר פעילות שהיא יותר מסוכנת.

שרון אלרעי פרייס: כשאדם בא ויש אימון במסגרת של מאמן זה כבר חוג.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו מנסים לפתוח את זה בצורה מדורגת.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להבין, מה מדבק?

יפעת שאשא ביטון: זה שקוראים לזה חוג?

יפעת שאשא ביטון: זה שמקבלים כסף?

יפעת שאשא ביטון: לקורונה יש תאוות בצע?

יפעת שאשא ביטון: איפה שיש כסף שם היא מתפשטת?

יפעת שאשא ביטון: או שאנחנו רוצים לדבר על פעילות כזו או אחרת.

שרון אלרעי פרייס: נגיף הקורונה מתפרץ במקום שבו יש התקהלות בלי מסיכות ובטח בפעילות גופנית.

יפעת שאשא ביטון: אבל את מתירה את הפעילות הזו.

יפעת שאשא ביטון: נאמר בצורה מפורשת שמותר שיהיו 20 אנשים שיתאמנו ביחד, אסור שמישהו שם יקבל כסף.

יפעת שאשא ביטון: מותר לשחק טניס במגרש טניס, אבל אסור שיהיה שם מאמן.

יפעת שאשא ביטון: אני באמת רוצה לשאול אותך ואני לא עושה את זה בציניות, בסוף אנחנו עומדים מול הציבור, תני לי כלים איך אני יכולה להסביר את הדבר הזה לציבור בלי לאבד אותו בדרך.

יוליה מלינובסקי: ישלמו במזומן ושם זה ייגמר, זה מה שיקרה כי אף אחד לא יכול לעמוד בזה כי זה חסר כל היגיון.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לחדד את השאלה.

יפעת שאשא ביטון: למה צריך לחדד אותה?

יפעת שאשא ביטון: אני לא ברורה מספיק?

יוראי להב-הרצנו: כי את שואלת את השאלה כבר 4 פעמים והתשובות משתנות.

שרון אלרעי פרייס: אני מבינה את השאלה.

שרון אלרעי פרייס: אף אחד לא ניסה להגיד שאפשר בכוונה להתאמן 20 אנשים בחוץ אבל בלי מאמן.

שרון אלרעי פרייס: מה שניסינו להגיד וזה גם מה שאמרנו, המגבלות בכל הארץ הם מגבלות של אזור אדום, זה אומר 10 בפנים, 20 בחוץ.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו לא יכולים בשלב הראשון להתחיל לפתוח חוגים.

שרון אלרעי פרייס: ברגע שפותחים חוגים זה גם טניס, זה גם כדורגל וגם אלה שבתוך אולם ויש הרבה סוגים של חוגים.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו צריכים להבין שכרגע אנחנו במצב מאוד קריטי מבחינת המגיפה.

יוליה מלינובסקי: בגלל זה פתחתם גני ילדים בערים אדומות.

יוליה מלינובסקי: מה ההיגיון לפתוח גנים בערים אדומות ולהתאמן בספורט אסור.

יוליה מלינובסקי: זה לא הגיוני.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, אני מבקשת לא לצעוק.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לשמוע כי את צועקת.

יוליה מלינובסקי: תסבירי לי מה הציבור צריך להבין מזה?

יוליה מלינובסקי: אסור להתאמן בספורט אבל פותחים גני ילדים וישיבות בערים אדומות.

יוליה מלינובסקי: ממש הגיוני.

יוליה מלינובסקי: היגיון בריא.

שרון אלרעי פרייס: זה חבל, הצעקות האלה לא מועילות כי אתם לא נותנים לי לענות.

שרון אלרעי פרייס: כל העיקרון של התכנית הוא עיקרון של שלבים מדורגים.

שרון אלרעי פרייס: ברגע שאנחנו אומרים שעכשיו פותחים חוגים ביחד עם עבודה ללא קהל אז למה אי אפשר לפתוח מסחר?

יפעת שאשא ביטון: למה באמת?

יפעת שאשא ביטון: אם זה שומר על העיקרון של ההגבלות.

הילה שי וזאן: למה הכול או כלום?

הילה שי וזאן: מה זה קשור?

הילה שי וזאן: מה התשובה הזאת?

שרון אלרעי פרייס: אף אחד לא אמר תלכו לעשות ספורט 20 אנשים בקבוצה בחוץ.

שרון אלרעי פרייס: כל מה שאמרנו, שמבחינת מגבלות התקהלות, אנחנו הולכים על מגבלות ההתקהלות החמורות ביותר בכל הארץ כי אנחנו במצב עם תחלואה גבוהה.

שרון אלרעי פרייס: זה אומר 10 בחוץ, 20 בחוץ.

שרון אלרעי פרייס: זה לא אומר שעכשיו עושים חוגים ומנצלים כמה שיותר את התקהלות של 20 בחוץ ו-10 בפנים.

שרון אלרעי פרייס: צריך להבין שאנחנו במצב של תחלואה גבוהה במדינה.

שרון אלרעי פרייס: ירדנו אבל עדיין במצב של תחלואה גבוהה.

שרון אלרעי פרייס: אם לא נשמור על זה עכשיו ונבין שזו אחריות של כולנו לא לעשות מסיבות, לא להתקהל, לא לחפש את המוקמות בהם אנחנו מצליחים לרמות את המערכת.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו מרמים את עצמנו.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שקורה כשהציבור לא מבין את ההיגיון.

שרון אלרעי פרייס: זה מה שקורה אם כולנו נותנים לזה לקרות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מחנכים את הציבור לעשות את זה בלי שאנחנו מתכוונים.

יפעת שאשא ביטון: הרי בסוף, אם אנחנו אומרים 20 בחוץ ו-10 בפנים, זה צריך להיות הקו שמנחה.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת הילה בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: מה אתי?

יפעת שאשא ביטון: בקשת רק לחדד את השאלה שלי.

יוראי להב-הרצנו: בקשתי זכות דיבור.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לשמוע מה ההיגיון לפתוח גני ילדים בערים אדומות ולא לפתוח חוגים?

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת הילה וזאן ואחריה חבר הכנסת יוראי להב.

הילה שי וזאן: התשובה שאם לא נעשה את זה אז הכול או כלום, זו לא תשובה.

הילה שי וזאן: הציבור לא רובוטים.

הילה שי וזאן: גם אנחנו מנסים לשכנע ולעמוד מול הרבה דברים.

הילה שי וזאן: כמו שציין חברי חבר הכנסת יוראי לגבי הספארי, אני מניחה שעל פי התשובה שלך לא ביקרת שם בזמן האחרון כי אני כן ביקרתי שם, אין התקהלות.

הילה שי וזאן: משפחה אחר משפחה עוברים ועומדים ליד הכלובים, אין שום התקהלות.

הילה שי וזאן: הגעתי עכשיו מדיון בוועדת הכלכלה שאמר לי בכנות פרופסור - - - לגבי האימון של 20 מול שלושה כשאחד מהם הוא המאמן, גם לגבי רכיבה טיפולית, אתם מרשים קלינאות תקשורת בחדר סגור אבל רכיבה טיפולית, באוויר הפתוח, לילדים שצריכים את זה, לא מתאפשר.

הילה שי וזאן: אני לא יודעת להסביר את זה.

הילה שי וזאן: להגיד להם שאם לא, הווירוס יתפשט שוב זו לא תשובה.

הילה שי וזאן: אם אני רוצה שהורים יבינו את ההיגיון, שילדים יבינו למה הם לא הולכים לבית הספר, אתם חייבים שיהיה היגיון בדברים.

שרון אלרעי פרייס: יש היגיון.

הילה שי וזאן: אין היגיון להגיד ש-20 מותר ושלושה, כשאחד מהם המאמן, אסור.

הילה שי וזאן: אין בזה שום היגיון.

הילה שי וזאן: את לא עונה לגופן של דוגמאות שהציגה בפניך היושבת-ראש, את עונה בכלליות שחשוב לשמור על ההנחיות, דברים שכולנו מסכימים וחבל לחזור עליהם.

שרון אלרעי פרייס: אני אראה את כל ההיגיון, שהנחתי שאנחנו מראים ומסבירים בתקשורת ובעוד מקומות.

שרון אלרעי פרייס: הנחתי שהאנשים שיושבים בחדר יודעים את זה.

שרון אלרעי פרייס: אני אשמח להעלות את המצגת ולהסביר את זה שוב.

יוראי להב-הרצנו: הפער הוא שאת יוצאת מתוך נקודת מוצא שסגר הוא ברירת מחדל.

יוראי להב-הרצנו: הוא הפתרון ממנו יוצאים.

שרון אלרעי פרייס: לא.

שרון אלרעי פרייס: אני מתנגדת לאמירה הזאת בצורה נחרצת.

שרון אלרעי פרייס: אני חושבת שכל צמרת משרד הבריאות, ביחד עם פרופסור רוני גמזו - - -

יוראי להב-הרצנו: אני מבקש שתכבדי אותי ותאפשרי לי להשיב.

הילה שי וזאן: לפחות הוא אמר בצורה ברורה שאין בהנחיות האלה היגיון.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לאפשר לחבר הכנסת יוראי להב לסיים את השאלה שלו ואז תוכלי להתייחס.

יוראי להב-הרצנו: להבנתי אתם יוצאים מתוך נקודת מוצא שהסגר הוא ברירת המחדל ונקודת המוצא שלנו, בעוד אני חושב ולדעתי זו גם הגישה של יושבת-ראש הוועדה, שהפתרון הוא לחיות עם הקורונה.

יוראי להב-הרצנו: זה אומר להגדיר תו סגול שמגדיר את עקרונות הפעולה שאתו אנחנו יכולים גם להסביר מה מותר ומה אסור, שזה יחול על הכול.

יוראי להב-הרצנו: מצב העניינים הוא שבשנים הקרובות אנחנו נצטרך ללמוד לחיות עם הקורונה ואתם מגדירים סט של התנהגויות, שורה של אמירות סתומות שאחת סותרת את השנייה, אין שום היגיון מסדר.

יוראי להב-הרצנו: חברת הכנסת שאשא ביטון נתנה דוגמאות לעשרות סתירות בהנחיות הסתומות.

יוראי להב-הרצנו: אין בזה שום היגיון מסדר.

יוראי להב-הרצנו: חברת הכנסת שי וזאן נתנה לך עוד דוגמה ואפשר לתת עוד, כי אין היגיון מסדר.

יוראי להב-הרצנו: מה הבעיה לאפשר לעסקים שלא מקבלים קהל, שעובדים בשטח מאוד גדול, לפתוח את העסקים שלהם?

יוראי להב-הרצנו: מה הבעיה לאפשר לספארי לפעול תחת המגבלות שאתם תקבעו, תחת תו סגול ייחודי?

יוראי להב-הרצנו: הפעלת עיקרון מסדר שעל בסיסו ניתן יהיה לפעול ולחיות במדינת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: לפתוח הכול תחת עקרונות מסדרים, תחת תו סגול שמגדיר מה מותר ומה אסור, אבל מתוך נקודת מוצא שהכול מותר למעט מה שמסוכן, ולא שאסור הכול למעט מה שאתם מגדירים.

יוראי להב-הרצנו: בעיני זו מדיניות סתומה, אני מתנצל.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מצליח להבין את ההיגיון המסדר שמאחורי זה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת רזבוזוב יוסיף התייחסות ושאלה ואז תוכלי לענות לכולם.

הילה שי וזאן: גם לגבי ההיגיון מאחורי האיסור רכיבה טיפולית מול טיפול בחדר סגור.

אימאן ח'טיב יאסין: ולגבי בריכות השחייה, שנעשו לגביהם בדיקות בפעם שעברה ועדין אסור.

יואל רזבוזוב: ד"ר אלרעי, כולנו כאן מכירים את האסטרטגיה, ראינו אותה גם בתקשורת.

יואל רזבוזוב: לא בטוח שאנחנו מסכימים לאסטרטגיה הזאת.

יואל רזבוזוב: אנחנו רואים חוסר היגיון ושיקולים פוליטיים.

יואל רזבוזוב: אם אנחנו מדברים דווקא על האסטרטגיה שלכם, ראיתי בשלב השני או השלישי הילדים בכיתות א'-ד' חוזרים לבית הספר.

יואל רזבוזוב: כשהם חוזרים לבית ספר הם הולכים להתערבב בבית הספר, גם ככה הם מתערבבים בגני השעשועים מתחת לבית.

יואל רזבוזוב: כבר לא תהיה קפסולה, אז למה לסגור את הילדים שלנו?

יואל רזבוזוב: הם 7 חודשים תקועים בבית מול המחשבים.

יואל רזבוזוב: דיבר יו"ר מועצת התלמידים שהם בדיכאון, סובלים מהשמנה, הם באמת סובלים.

יואל רזבוזוב: אלה הילדים שלנו והם דור אבוד, זה הדבר הכי יקר לנו.

יואל רזבוזוב: אם אנחנו שולחים אותם לפי התוכנית שלכם ב-1 בנובמבר לבית ספר, אין מצב שהם לא יחזרו לחוגים.

יואל רזבוזוב: אני אומר לכם שאני האחרון שקורא למרד והפרת ההנחיות, אבל לא יכול להיות דבר כזה שעשרות אלפי משפחות של מאמנים שלא מצליחים להביא לחם הביתה צריכים לאמן בחינם לפי מה שאתם אומרים וילדים שחוזרים לבית הספר לא יכולים לחזור לחוגי ספורט אפילו בשמירה הכי הדוקה של המאמנים ואני סומך על המאמנים שלנו.

יואל רזבוזוב: הילדים גם ככה מתערבבים.

יואל רזבוזוב: אני אומר לך, תעבירי את זה בבקשה לפרויקטור גמזו ולמנכ"ל.

יואל רזבוזוב: אני אעביר את זה לשר הבריאות ולשר התרבות והספורט.

יואל רזבוזוב: אין מצב שב-1 לנובמבר הילדים שלנו לא חוזרים לחוגי הספורט ואת זה אני אומר בוודאות שלא יהיה מצב כזה ולדעתי כולם פה מסכימים לדבר הזה.

יואל רזבוזוב: זה ההיגיון שלכם, שב-1 בנובמבר חוזרים לכיתות.

שרון אלרעי פרייס: אתחיל בהאשמה שאני מתנגדת אליה בתוקף, שאנחנו רואים את הסגר כברירת המחדל.

שרון אלרעי פרייס: אני בטוחה שכולכם עקבתם היטב מתחילת יולי, כשהשתנתה צמרת משרד הבריאות.

שרון אלרעי פרייס: אני הצטרפתי בסוף יולי ומהשר יולי אדלשטיין דרך מנכ"ל משרד הבריאות פרופסור חזי לוי, דרך איתמר גרוטו, דרך הפרויקטור פרופסור רוני גמזו וכלה בי, אמרנו כל הזמן שאנחנו מתנגדים לסגר רוחבי.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו נעשה כל מה שאנחנו יכולים כדי לא להגיע לסגר.

שרון אלרעי פרייס: אמרנו ואמרנו ואמרנו וניסינו בכל הדרכים, כולל לבנות תוכנית רמזור, כולל להציע לממשלה סגרים דיפרנציאליים.

שרון אלרעי פרייס: אז להגיד שאנחנו רואים בסגר בתור ברירת המחדל, זה באמת לא להסתכל למה שהיה במציאות בעיניים.

יפעת שאשא ביטון: אז למה זה לא קורה?

שרון אלרעי פרייס: בואו נוריד את זה מהשולחן, כי אף אחד מאתנו לא רוצה לעשות סגר ואף אחד מאתנו לא חושב שזה פתרון.

שרון אלרעי פרייס: אמרתי אלפי פעמים בתקשורת ובכל המקומות בוועדות הכנסת ובקבינט שסגר זה לא אסטרטגיה, זה צעד טקטי שנועד להוריד מהר שיעורי תחלואה.

שרון אלרעי פרייס: אני אראה לכם את שיעורי התחלואה שהיינו בהם כדי לראות אם אנחנו באותו מקום.

שרון אלרעי פרייס: ככה זה נראה שאנחנו מגיעים למצב של 85% מאוכלוסיית מדינת ישראל נמצאת בקריטריונים של ישוב אדום או כתום ו-65% נמצאת בישוב אדום, שזאת תחלואת שיא.

שרון אלרעי פרייס: אז להגיד שאנחנו בחרנו בסגר כי אנחנו חושבים שזאת ברירת המחדל, בבקשה תחשבו על מה שאתם אומרים.

שרון אלרעי פרייס: לפחות לא להאשים האשמות שלא מבוססות על כלום.

יפעת שאשא ביטון: אז למה בעצם זה לא קורה כשרוב המדינה היא מדינה ירוקה?

יפעת שאשא ביטון: למה לא לאפשר לאנשים לשמור על הבריאות שלהם, שלא בהיבט של הקורונה?

יפעת שאשא ביטון: פעילות הגופנית, ספורט, בריכות, מסחר באזורים הירוקים.

שרון אלרעי פרייס: אם אנחנו רוצים לחיות לצד הקורונה, שזה מה שכולנו רוצים, אף אחד מאתנו לא מתיימר להגיע לאפס הדבקה.

שרון אלרעי פרייס: אף אחד מאתנו לא חושב אנחנו מנסים למגר את הקורונה, זה בלתי אפשרי.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו צריכים לחיות ללמוד לצדה.

שרון אלרעי פרייס: אבל ביציאה ממגפה, במצב הזה שכמו שאתם רואים את הציור, אתם רואים את שיעורי התחלואה שהיינו בהם.

יפעת שאשא ביטון: זה לא המצב היום.

שרון אלרעי פרייס: לא מהרבה זמן.

שרון אלרעי פרייס: הגענו להורדת שיעורי התחלואה בזכות סגר, שאף אחד מאתנו לא רצה להגיע אליו וניסינו לעשות הרבה מאוד צעדים כדי לא להגיע אליו.

שרון אלרעי פרייס: אם אנחנו רוצים לקלקל את כל ההישג הזה בהישג שקשה לקרוא לו הישג כי הוא עלה בדמים, אם אנחנו רוצים להרוס את הדבר הזה, אז הדרך הכי פשוטה זה פשוט להגביר עכשיו את הקישוריות בין האנשים.

שרון אלרעי פרייס: הווירוס הזה נפוץ בזה שיש הרבה קשרים בין הרבה אנשים והוא עובר מהר.

יוליה מלינובסקי: בגלל זה פתחתם גני ילדים בערים אדומות?

יוליה מלינובסקי: כמה אפשר לעבוד על האנשים?

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

יוליה מלינובסקי: כמה אפשר לעבוד על האנשים?

יפעת שאשא ביטון: אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

יפעת שאשא ביטון: ככה אני לא שומעת לא אותה ולא אותך.

יוליה מלינובסקי: את לא מרגישה שעושים ממך טיפשה?

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשמוע.

יפעת שאשא ביטון: אם יש לי שאלות אני אשאל בצורה מכבדת והיא תענה לי בצורה מכבדת.

יפעת שאשא ביטון: ככה אני לא שומעת לא אותך ולא אותה.

יוליה מלינובסקי: תתכבדי בבקשה בשאלה, אם זה ההיגיון, למה אפשרו לפתוח גני ילדים בערים אדומות?

שרון אלרעי פרייס: נשים את זה רגע בצד.

שרון אלרעי פרייס: אני אדבר על זה אחר כך.

שרון אלרעי פרייס: קודם אענה על השאלות האחרות ששאלו אותי על הלגיטימיות.

יוליה מלינובסקי: לעשות ספורט 20 ילדים עם מאמן אסור, אבל שם זה בסדר.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לנהל ככה דיון.

יפעת שאשא ביטון: אני אוציא בפעם הבאה את מי שמפריע החוצה.

יפעת שאשא ביטון: לא נצליח לקבל שום תשובה כמו שצריך.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה ד"ר אלרעי.

שרון אלרעי פרייס: כל העיקרון במגיפה הזאת זה להפחית קישוריות בין אנשים.

שרון אלרעי פרייס: אנשים שמסתובבים עם אנשים, שמסתובבים עם אנשים, שמסתובבים עם אנשים אחרים וככה מפיצים את המגפה.

שרון אלרעי פרייס: בטח כשאנחנו נמצאים במצב של שיעורי תחלואה שהם עדיין גבוהים.

שרון אלרעי פרייס: יש ארצות שב-2000 מאומתים ליום נכנסות לסגר ולא יוצאות ממנו.

שרון אלרעי פרייס: לא חיכינו ואמרנו בריאות מעל הכול, עכשיו נחכה ל-100 מאומתים יומית כמו שהרבה מומחים ממליצים.

שרון אלרעי פרייס: פרופסור גבי ברבש, שאני בטוחה שהרבה מאוד אנשים מעריכים אותו פה באולם, איש חכם עם הרבה ניסיון וידע, אומר, למה לא מחכים ל-100?

שרון אלרעי פרייס: צריך להיות בסגר ולחכות ל-100.

שרון אלרעי פרייס: אז אנחנו מנסים לאזן ולהבין שהמצב הזה בו נשארים בסגר הוא לא טוב למדינה, לחברה, לתלמידים, להורים, לכלכלה, לעסקים ולכולם.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו מבינים את זה ואומרים שיוצאים מהסגר ב-2,000.

שרון אלרעי פרייס: אבל, בזהירות.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו כפסע מלחזור לאיפה שהיינו.

שרון אלרעי פרייס: לא כי אנחנו רואים את הסגר כברירת מחדל, כי פשוט יקרה.

שרון אלרעי פרייס: אם נפתח והרבה אנשים יתערבבו עם הרבה אנשים ואנחנו נגיד, מה הבעיה לעשות מסיבות בקפסולות של 20 עם מרווחים של 2 מטר בין אחד לשני?

שרון אלרעי פרייס: בוא נעשה מתווה חתונות כזה.

שרון אלרעי פרייס: זה לא הגיוני.

שרון אלרעי פרייס: שמתי לכם את ההיגיון המסדר.

שרון אלרעי פרייס: התוכנית הזאת לא נבנתה בלי היגיון.

שרון אלרעי פרייס: היא נבנתה בצורה שבה יש שלבים שבכל שלב נכנס עוד חלק שיותר מעלה את הסיכון.

הילה שי וזאן: לפי השלבים שאת מציעה, למשל פאבים נפתחים לפני השכלה גבוהה ולפני חינוך של ה'-יב'.

הילה שי וזאן: אין בזה שום היגיון, לא אפידמיולוגי ולא אחר.

שרון אלרעי פרייס: אני אשמח לענות גם על זה.

שרון אלרעי פרייס: השלב הראשון הוא לאשר דברים שהם בחוץ, במרחב, בלי התקהלות.

שרון אלרעי פרייס: דברים שאנשים מסתובבים לבד ולא מתקהלים על מקום אחד, כלוב אחד, אזור אחד.

שרון אלרעי פרייס: הם מסתובבים כי אין להם סיבה להתקהל.

שרון אלרעי פרייס: מבחינת מקום סגור מדובר על קבוצה קבועה של אנשים בכמות קטנה שנמצאת במקום סגור, קבוע והיא קפסולה ולא מתערבבת.

שרון אלרעי פרייס: אין אנשים שמגיעים לקבלת קהל שבכל שעה מתחלפים.

יוראי להב-הרצנו: אבל מסלולים בטבע הם אטרקציות שמתקהלים בהם.

שרון אלרעי פרייס: אני חייבת לסיים כי אז תגידו לי שאין היגיון.

שרון אלרעי פרייס: גם האנשים עם הרכיבה הטיפולית, ברגע שאני מאפשרת לאנשים לקבל קהל, אז בשעה הזאת זה הילד עם ההורים שלו שאולי חולים ולא הכול נעשה בחוץ, מקבלים אותם בפנים, או משלמים על השיעורים בפנים ועוד ועוד.

הילה שי וזאן: זה לא נכון.

הילה שי וזאן: את אומרת דברים בלי להבין.

הילה שי וזאן: יש לי בן ברכיבה טיפולית, אין אף שיעור של רכיבה טיפולית בתוך בניין סגור.

הילה שי וזאן: אם את מאפשרת קלינאות תקשורת, את צריכה גם לאפשר רכיבה טיפולית.

הילה שי וזאן: אין אף שיעור של רכיבה טיפולית במקום סגור.

שרון אלרעי פרייס: השלב השני זה מספר מתחלף של אנשים, אבל קטן.

שרון אלרעי פרייס: בשלב שלישי מצטרף הרעיון שיש הרבה אנשים שיכולים עכשיו להתערבב וזה כולל את כל העסקים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לעצור את הדיון כי במהות זה לא נכון שנתחיל לעבור ענף ענף.

יפעת שאשא ביטון: זה בניגוד מוחלט למה שאמרנו בתחילת הדיון, שצריך שיהיה כלל, רעיון מסדר, שנדע איך אנחנו יודעים לשמור על עצמנו מפני הידבקות בנגיף.

יפעת שאשא ביטון: זה יהיה נכון לכול, למעט מה שנחריג ונאמר שלא.

יפעת שאשא ביטון: אירועים כאלה כמו חתונות ודברים אחרים, שם אפילו נחמיר את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני רואה שאנחנו נמצאים פה בתהליך הפוך.

יפעת שאשא ביטון: אמרת שאנחנו כפסע מסגר שלישי.

יפעת שאשא ביטון: לא מתאים ל-300 מאומתים ולא כל כך מתאים למה שיש כאן.

יפעת שאשא ביטון: בסוף אנחנו רוצים לנצח את זה.

יפעת שאשא ביטון: רק עם הציבור אנחנו ננצח את זה.

יפעת שאשא ביטון: אמר חבר כנסת יוראי להב וזה גם משתקף בדברים, שמכל מה שאנחנו שומעים כאן, ברירת המחדל היא אסור ועכשיו נגיד טיפין טיפין מה מותר.

יפעת שאשא ביטון: אבל נגיד בפינצטה, לא לפי רעיון מסדר, אלא לפי מה שאנחנו בוחרים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפסיד ככה את הציבור.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה את ההיגיון שלך כשאת אומרת שאם נאפשר רכיבה טיפולית, אז בכל שעה מגיע ילד אחר.

יפעת שאשא ביטון: אבל נלך למה שמותר, מותר ללכת לסופרפארם, אחר כך נלך לסופר שהוא הומה אדם, מותר סופר שזה מקום סגור ואסור שווקים פתוחים.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך נלך לגן שעשועים ונצא לרוץ עם קבוצה שאנחנו רגילים לרוץ אתה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מנצח את זה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לדעת שאם אנחנו נפגשים עם אנשים אנחנו עם מסיכות, במרחק של 2 מטרים אחד מהשני ולא יוצרים התקהלות שגדולה מ-20 אנשים.

יפעת שאשא ביטון: אלה הכללים שצריכים להיות.

יפעת שאשא ביטון: אם את זה נצליח לשכנע את הציבור שהוא צריך לעשות, אני בטוחה שנוכל להתמודד עם הכול.

יפעת שאשא ביטון: בינתיים עוד לא התחלנו את תהליך היציאה ואנחנו כבר מפסידים את הציבור כי הוא לא מצליח להבין מה אנחנו רוצים.

יפעת שאשא ביטון: פה הייתי רוצה להתמקד.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת תמר זנדברג בבקשה.

תמר זנדברג: תודה גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: ברשות

תמר זנדברג: כם אני רוצה לבוא מגישה שונה מרוב הדברים ששמעתי עד עכשיו בזמן היחסית קצר שאני פה.

תמר זנדברג: המגפה הזאת, שיש כאלה שלא מאמינים בה - - -

יפעת שאשא ביטון: כולם כאן מאמינים בה.

יפעת שאשא ביטון: בואו נגיד את זה.

תמר זנדברג: יש כאלה, אולי לא פה, לדעתי גם פה, אבל זו דעתי האישית.

תמר זנדברג: זו מגפה שעוברת מאחד לשני בהדבקה, במפגשים.

תמר זנדברג: בסופו של דבר הדרך להוריד את ההדבקה היא על ידי הגבלת מפגשים והעיקרון הזה מלווה אותנו תקופה ארוכה והוא ילווה אותנו עוד תקופה ארוכה.

תמר זנדברג: דבר אחד שאני מסכימה עם הדברים שנאמרים, כדי לקחת את הציבור לאורך רוח ארוך, חייב להיות היגיון מסדר ולצערי ההיגיון המסדר הראשון, שהוא האבחנה בין חוץ לפנים, לא מספיק בא לידי ביטוי בהנחיות.

תמר זנדברג: גם בהנחיות האכיפה, זה שהולכים ורודפים בחוץ אחרי אנשים שלא לובשים מסיכות ומצד שני בחללים בגורים מקיימים מפגשים.

תמר זנדברג: זה דבר שלא רק קשה להבין אותו, הוא גם פוגע באכיפה.

תמר זנדברג: אני רוצה לשאול את משרד הבריאות, אני מאוד מודאגת מחזרה קרובה לסגר שלישי.

תמר זנדברג: סגר זה מצב בו הכול סגור, בניגוד לשגרת קורונה של חיים בצד הקורונה.

תמר זנדברג: הסיבה היא, שגם כאשר נפתחים דברים ובראשם מערכת החינוך שנפתחה אתמול, נפתחים בדיוק אותו דבר כמו בפעם הקודמת.

תמר זנדברג: אמר חבר הכנסת יואל רזבוזוב, הרי אתם יודעים שממילא הצהרונים מתערבבים ואין קפסולות במערכת החינוך, אבל נפתח חוגי ספורט עם קפסולות.

תמר זנדברג: איך ישמרו שם על קפסולות?

תמר זנדברג: בדיוק אותו ישראבלוף חזר בפתיחה הזאת.

תמר זנדברג: הדבר הראשון זו הפתיחה בערים האדומות, דובר על זה הרבה.

תמר זנדברג: אבל לא דובר מחוץ לערים האדומות.

תמר זנדברג: אין קפסולות.

תמר זנדברג: חזרו לגני ילדים עם 35 ילדים ובצהרונים ילדים אחרים.

תמר זנדברג: ככה נחזור לסגר שלישי.

תמר זנדברג: כשיחזרו כיתות א'-ג', מה זה הישראבלוף הזה של צהרון?

תמר זנדברג: בצהרון יש קפסולה אחרת, זו כבר לא קפסולה.

תמר זנדברג: הבת שלי בכיתה ט', במתווה שלהם, כשיחזרו, דובר על עד 5 קפסולות בשבוע.

תמר זנדברג: תודה רבה באמת, זו לא קפסולה.

תמר זנדברג: זה מה שאני לא מבינה.

תמר זנדברג: ישנו רושם שמשרד הבריאות נגרר גם אחרינו ככנסת וגם אחרי משרדים אחרים כמו משרד החינוך, אולי גם אחרי הלך הרוח הציבורי.

תמר זנדברג: אם הדבר היחיד שנתמקד בו יהיו ההקלות, מה כן ולא נשאל את עצמנו מה לא, הכוונה לא לבית ספר או לגן, אלא לא ל-35 ילדים בתוך כיתה סגורה.

תמר זנדברג: לא שתי כיתות שנפגשות ביום אחד וקוראים לזה צהרון.

תמר זנדברג: הנגיף לא יודע את זה, הוא עובר מילד לילד.

תמר זנדברג: לצערי הרב, גם אנחנו כוועדה ואני מכניסה את עצמי בהאשמה הקולקטיבית הזאת - - -

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת זנדברג, כל מה שאמרת עד עכשיו, זה אחד לאחד מה שנאמר בתחילת הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אלה בדיוק הדברים עליהם דברנו.

תמר זנדברג: אין לי שום דבר נגד אף אחד, אני רק אומרת - - -

יפעת שאשא ביטון: אני שמחה לשמוע שחשבת שאת בניגוד אלינו ואת לגמרי עם מה שנאמר כאן.

תמר זנדברג: אני יודעת מה שאני אומרת.

תמר זנדברג: אני כבר כמה חודשים כל הזמן בדיונים על מה כן.

תמר זנדברג: גם חדרי הכושר, גם המסעדות, גם הרכיבה הטיפולית, הרפואה המשלימה ועוד.

תמר זנדברג: אני חלק מזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים רעיון מסדר הגיוני.

תמר זנדברג: אנחנו כל הזמן מתמקדים במה כן בלי להבין שאם לא נכניס את עצמנו לשגרה של הפחתת מגעים, נחזור לסגר שלישי.

תמר זנדברג: מדברים על גיוס הציבור, הציבור ממושמע.

תמר זנדברג: הציבור הוא זה שהוריד אותנו מ-9,000 נדבקים ביום לפחות מאלף.

יפעת שאשא ביטון: מספר הבדיקות הנמוך הוריד אותנו.

יוליה מלינובסקי: - - -

תמר זנדברג: יש גם מדד של אחוז הבדיקות החיוביות מכלל הבדיקות, לכן גם המדד הזה יורד.

תמר זנדברג: זה לא רק הורדת בדיקות.

תמר זנדברג: שמעתי היום את פרופסור גמזו אומר בדיון אחר ששיעור מקדם ההדבקה הגיע היום ל-0.6, זה מה שהיה ביציאה מהסגר הקודם.

תמר זנדברג: כמה זמן לקח לנו מהיציאה מהסגר הקודם עד עכשיו?

תמר זנדברג: חודשיים שלושה חזרנו לסגר מלא.

יפעת שאשא ביטון: 4 חודשים.

תמר זנדברג: 4 חודשים.

תמר זנדברג: זה בדיוק מה שיקרה אם נחזור על הפתיחה אותו דבר.

שרון אלרעי פרייס: זה לא ייקח 4 חודשים זה ייקח פחות.

שרון אלרעי פרייס: כי ביציאה מהסגר הקודם יצאנו עם 20 ליום ועכשיו עם 2,000 ליום.

יפעת שאשא ביטון: לפי הנתונים פה אין 2,000 ביום.

שרון אלרעי פרייס: אדרבה, אם מערכת החינוך זה מנוע מרכזי, כי זה מעביר הדבקה בין משפחות ואחר כך מעביר את הבין דורי בתוך המשפחות, אז לפתוח את מערכת החינוך בדיוק באותו מתווה, בלי שום מתווה אחר, זה פשע.

שרון אלרעי פרייס: יש מתנ"סים, התיכונים פתוחים, מזג אוויר חם שאפשר ללמוד בו בחוץ.

שרון אלרעי פרייס: איפה כל הרעיונות היצירתיים האלה של המדינה היצירתית הזאת כאשר זה בא, או למטה או למעלה.

שרון אלרעי פרייס: עכשיו כולנו למעלה אבל נגיע מהר מאוד למטה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חברת הכנסת תמר זנדברג.

יפעת שאשא ביטון: את השעה הראשונה הקדשנו לשאלה למערכת החינוך כדי להבין אם יש מתווה או יש היערכות, לצערי הרב אנחנו לא נמצאים שם.

יפעת שאשא ביטון: קיבלתי הודעה מהעוזר של שר החינוך, שהמתווה שהוצג כאן זה לא המתווה שמקובל במשרד החינוך, אלא זה המתווה המחמיר ביותר אל מול מה שמשרד הבריאות מבקש.

יפעת שאשא ביטון: אז אני כבר לא יודעת איפה אנחנו נמצאים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתחבר לדברים שלך חברת הכנסת זנדברג, לא ננצח את זה לעולם אם הציבור לא יבין מה אנחנו רוצים.

יפעת שאשא ביטון: אם לא נצליח "לחנך" את הציבור ולהטמיע התנהגות של צמצום מגעים.

יפעת שאשא ביטון: העלינו שאלות שלנו אין את התשובות להסביר אותן.

יפעת שאשא ביטון: כשהציבור לא מבין מה ההיגיון שעומד מאחורי הדברים אנחנו פשוט מאבדים אותו.

יפעת שאשא ביטון: נתנו דוגמה לאנשים ששאלו אם מותר להתאמן 20 אנשים בחוץ ואמרו להם כן, כל עוד שאף אחד לא לוקח כסף על האימון הזה.

יפעת שאשא ביטון: כאילו הכסף הופך את זה למדבק.

תמר זנדברג: אני גם מטפלת בזה.

תמר זנדברג: אתמול הייתי כל היום עם הליגה לנשים.

תמר זנדברג: שאלו אותם כמה הן מרוויחות, כאילו הקריטריון הוא אם הליגה מקצוענית או לא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מפסידים פה את האנשים.

יפעת שאשא ביטון: כמו שאמרת, צריך לייצר רעיון מסדר.

יפעת שאשא ביטון: צריך שהציבור יידע שהוא צריך להגביל את עצמו עם מספר המגעים, שכל אחד יעשה את החשבון.

תמר זנדברג: אבל עם המערכות הגדולות, מערכת החינוך, אלה המערכות שמניעות את המגפה וימשיכו להניע אותה.

יפעת שאשא ביטון: בינתיים אנחנו רואים שאנחנו 8 חודשים בתוך האירוע ועוד אין היערכות.

יפעת שאשא ביטון: ד"ר אלרעי, בבקשה.

שרון אלרעי פרייס: אני אשמח לומר משהו על מערכת החינוך.

שרון אלרעי פרייס: בדיונים עם משרד החינוך ומשרד האוצר אמרנו בדיוק את הפתרון הזה שהועלה על ידי פורום ה-15.

שרון אלרעי פרייס: נדבר עם הגננות, נוודא את זה שהגן עובד חמישה ימים בשבוע ואין החלפה של גננות.

שרון אלרעי פרייס: משום מה הדיון הזה לא התרחש, זה לא היה בגללנו.

שרון אלרעי פרייס: הקישור לגננות הוא דרך משרד החינוך.

שרון אלרעי פרייס: ביקשנו להביא אותם לשולחן.

שרון אלרעי פרייס: נתתי דוגמה שגם בגל הראשון היו לנו הרבה דיונים עם הסתדרות הרופאים על כל מיני דברים שצריך להתנהל בהם אחרת והסתדרות הרופאים הר"י וגם הסתדרות האחיות והסתדרות המקצועות האחרים הצליחו להבין שאנחנו נמצאים בשעת חירום ואיך אנחנו עובדים ביחד אחרת.

שרון אלרעי פרייס: חשבתי למה אי אפשר להגיע לגננות ולדבר אתם.

שרון אלרעי פרייס: גם זה הסכמי שכר, בואו נדבר אתם.

שרון אלרעי פרייס: אני חייבת להגיד שהרצון לעשות משהו אחר חייב להיות מכל הגורמים השותפים.

שרון אלרעי פרייס: גם עם משרד החינוך, גם עם משרד האוצר.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו מביאים למשרד החינוך את המתווה איך לפתוח את א'-ד' מתוך ההסתכלות על השלב הבא.

שרון אלרעי פרייס: אני מקווה שגם שם תהיה את ההסתכלות איך לעשות את זה אחרת ולא בדיוק אותו דבר כמו שעשינו קודם ולצפות לתוצאות שונות.

שרון אלרעי פרייס: אני מסכימה עם חברת הכנסת תמר זנדברג, אנחנו צריכים לשבת עם כולם, לשמוע את הרעיונות הטובים של כולם.

שרון אלרעי פרייס: שמענו לא פעם את נציגת ההורים שאמרה שיש להם רעיונות טובים איך ללמוד בדרכים אחרות.

שרון אלרעי פרייס: אני בשמחה מוכנה לשבת עם כולם ולראות איך עושים את זה יותר טוב.

שרון אלרעי פרייס: אם כולם מגיעים מתוך רצון לעשות שינוי ולא להגיד זה רק מה שאנחנו יכולים ולא יכולים משהו אחר, אחרת לא נצליח לפתוח את השנה.

שרון אלרעי פרייס: אם נעבוד יחד בטוח נצליח לעשות משהו יותר טוב.

יפעת שאשא ביטון: תודה ד"ר אלרעי.

יפעת שאשא ביטון: אגב, השלטון המקומי כבר עושה דין לעצמו, מהמקום הטוב במקרה הזה, הם כן עוברים לחמישה ימים בלי לעשות תחלופה של גננת משלימה, מייצרים צוותים קבועים.

יפעת שאשא ביטון: אולי אם נאפשר לשלטון המקומי לנהל את הסיפור הזה אז גם נצא נשכרים מהאירוע.

צמרת דביר אביבי: בראשית דברי אני רוצה להודות לך על הבמה שניתנה לי להציג את הדברים.

צמרת דביר אביבי: שמי צמרת דביר אביבי, יו"ר ארגון של מפעילי החוגים ותל"ן במוסדות החינוך, גנים ובתי הספר.

צמרת דביר אביבי: אני רוצה להגיד לך גברתי היושבת-ראש, שזו הרמה הכי שפויה במדינת ישראל לכל העצמאים ותודה לך ולכל החברים פה.

צמרת דביר אביבי: הענף שאותו אני מייצגת מאגד אלפי עצמאים ומפרנס אלפי משפחות.

צמרת דביר אביבי: מעבר לתוכן הלימודי שאנחנו מעניקים לגנים ולבתי הספר, אנחנו גם תורמים לחוסן הנפשי של הילדים, שהם בעצם הלקוחות שלנו.

צמרת דביר אביבי: בתחילת הקורונה הבנתי שאנחנו סקטור שקוף שלא רואים אותם, כקליפת השום, כשאנחנו אנשי חינוך וחלק בלתי נפרד מהצוות של הגנים ובתי הספר.

צמרת דביר אביבי: בחודש יוני, אחרי שנגמר הסגר הראשון יצרתי את התו הסגול לגילאי לידה עד 3 מול ד"ר אפרת אפללו.

צמרת דביר אביבי: אז ניתנו לנו 8 קבוצות ביום.

צמרת דביר אביבי: לא הייתה הדבקה אחת ולא היה מדריך אחד שהכניס ילדים לבידוד.

צמרת דביר אביבי: לא היה כזה דבר.

צמרת דביר אביבי: אחר כך קיצצו אונו ואיגדו את 0-6, הורידו אותנו ל-6 קבוצות ביום.

צמרת דביר אביבי: הנהגת ההורים נלחמה, לא רצתה שניכנס, היו מלחמות קשות ונתנו לנו 6 ביום.

צמרת דביר אביבי: אחר כך היו כניסות לבידוד בגילאי 3 עד 6 עקב מדריכים מאומתים.

צמרת דביר אביבי: נתתי למשרד של פרופ' גרוטו ושל ד"ר אפללו מתווה איך אנחנו עוברים משטח סטרילי לשטח סטרילי.

צמרת דביר אביבי: אין עם מי לדבר.

צמרת דביר אביבי: אמרתי שאני רוצה להגיע לגן והגן יחכה בצורה מסודרת עם עמדת מדריך, כשאני לא מתקרבת לילדים, אנחנו עוטים מסיכה, אפשר להעביר את השיעורים לחצר הגן.

צמרת דביר אביבי: יש מזג אוויר טוב.

צמרת דביר אביבי: יש הצהרת בריאות, עטית מסיכה, הצעתי להביא פרגוד, דלת וחלון פתוחים אם רוצים להעביר בפנים והילדים עוברים הסבר על ידי הגננת למה אנחנו לא מחבקות.

צמרת דביר אביבי: בתחילת ספטמבר משרד הבריאות נתן לנו לחזור, חזרנו ו-3 מורות שלי למוזיקה נדבקו מסייעות שלא עטו מסיכות כשהן באו מהמגזר.

צמרת דביר אביבי: שיגרתי מכתב לשר החינוך - - -

יפעת שאשא ביטון: זה לא רלוונטי - - -

צמרת דביר אביבי: זה מאוד רלוונטי כי יש פה אפליה.

צמרת דביר אביבי: אני רוצה להסביר מה האפליה.

צמרת דביר אביבי: חלק מהמורים מלמדים גם אחר הצהרים בחוגים פרטיים, בחצר, במרכזי הורות, במתנ"סים, למה לא לאפשר להם?

צמרת דביר אביבי: אם הם עושים את זה בהתנדבות בלי כסף אז מותר, אבל אם זה עם כסף, אסור.

צמרת דביר אביבי: מה זאת אומרת?

צמרת דביר אביבי: תנו לנו להתפרנס, אנחנו על פת לחם.

צמרת דביר אביבי: זה לא נתפס.

צמרת דביר אביבי: אומרים שמשרד הבריאות מדבר אתנו, אני מצטערת אבל משרד הבריאות לא מדבר אתנו.

צמרת דביר אביבי: אין דיון בכלל, אין שיח ביני לבין משרד הבריאות לבין הנהגת ההורים.

צמרת דביר אביבי: אנחנו כמו מריונטות.

צמרת דביר אביבי: נותנים לנו הוראות ואנחנו אמורים לבצע.

צמרת דביר אביבי: אין בכלל שיח עם השטח.

צמרת דביר אביבי: אנחנו לא מוכנים לזה.

צמרת דביר אביבי: הם טוענים שאנחנו מפיצי העל של המגפה.

צמרת דביר אביבי: האם ההורים והצוות החינוכי, כשהם חוזרים הביתה, האם הם נשמרים בתוך בועה ומבודדים עצמם מהעולם החיצון?

צמרת דביר אביבי: רק אנחנו מפיצי העל?

צמרת דביר אביבי: נתתי מתווה איך אני מונעת את הכניסה לבידוד אם מדריך חולה והוא לא יודע, נתתי מתווה כזה, איפה משרד הבריאות שיגיד לי אם כן או לא.

צמרת דביר אביבי: אין שום התייחסות.

צמרת דביר אביבי: אנחנו רוצים לדעת מתי אנחנו נכנסים לתמונה.

צמרת דביר אביבי: אין עם מי לדבר, לא משרד הבריאות ולא משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: יש פה ענף שלם שנפלט החוצה.

צמרת דביר אביבי: בעטו אותנו.

יפעת שאשא ביטון: אתם מקבלים פיצוי ריאלי?

צמרת דביר אביבי: יש פיצוי, אבל אנחנו רוצים לחזור, לבוא ולתום את חלקנו למערכת החינוך אנחנו חלק בלתי נפרד ממערכת החינוך.

צמרת דביר אביבי: בשבוע שעבר היה פה אביעד מהשולמנים שזעק את הזעקה הזאת.

צמרת דביר אביבי: כל מי שהוא עוסק מורשה או עוסק פטור או חברה בע"מ לא יכול לעבוד ולהתפרנס.

צמרת דביר אביבי: למה?

צמרת דביר אביבי: צריך להבין שיש פה עוולה של סקטור שאמנם לא נגרום לנזק מבחינת המשק אם נשבית כי אנחנו כמה אלפים, אבל מדובר על זה שכל בן אדם הוא עולם ומלואו.

צמרת דביר אביבי: אני מבקשת ואומרת לד"ר שרון אלרעי, ביקשתי הבוקר גם מד"ר אפללו, תזמנו אותי לדיון עם הנהגת ההורים, עם משרד החינוך, איך כן אפשר לעבוד, לא איך לא עובדים, אלא איך כן.

צמרת דביר אביבי: אנחנו צריכים לחיות לצד הקורונה.

צמרת דביר אביבי: אי אפשר שנהיה בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: אתם מקבלים פיצוי ריאלי על זה שאתם יושבים בבית?

צמרת דביר אביבי: מקבלים, אבל אלה לא הסכומים שאנחנו רגילים לקבל כשעובדים.

צמרת דביר אביבי: אנחנו רוצים לחזור לעבודה.

צמרת דביר אביבי: מישהו אמר לנו מתי אנחנו חוזרים?

צמרת דביר אביבי: לא.

צמרת דביר אביבי: חכי בבית.

צמרת דביר אביבי: אני רוצה לדעת מתי אנחנו חוזרים, זה לא הגיוני.

צמרת דביר אביבי: הצהרונים אוחדו, זה טוב להורים ככה יוכלו לעבוד יום שלם.

צמרת דביר אביבי: זה לא מדבק?

צמרת דביר אביבי: זה בסדר?

יפעת שאשא ביטון: צריך למצוא פתרון אחר לנושא איחוד הצהרונים.

צמרת דביר אביבי: אני מבקשת פתרון גם למפעילי החוגים ולתל"ן.

צמרת דביר אביבי: איך לעבוד ולחיות לצד הקורונה.

צמרת דביר אביבי: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: רשמתי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך.

יפעת שאשא ביטון: רויטל בבקשה.

רויטל סיטון בן ארי: תודה גברתי היושבת-ראש על הוועדה המדהימה, המקצועית הזאת.

רויטל סיטון בן ארי: אני עוקבת אחרי הוועדה הזאת והשאלות נשאלות מאוד חדות ומדויקות.

רויטל סיטון בן ארי: שמי רויטל סיטון בן ארי, רואת חשבון ויועצת מס וראש תחום מיסוי של התאחדות המלאכה והתעשייה.

רויטל סיטון בן ארי: אנחנו מייצגים עשרות אלפי בעלי עסקים.

רויטל סיטון בן ארי: אני מתחברת למה שאמרה צמרת לפני ומה שאת אמרת, אם יש משהו שמייצג במדיניות הקורונה הזאת זה שיש אזרח סוג א' ואזרח סוג ב'.

רויטל סיטון בן ארי: יש שכירים ויש את העצמאיים כשהעצמאיים נחבטים כל יום אל הקירות, מדממים, פצועים.

רויטל סיטון בן ארי: שאלת על פיצוי ואני רוצה לענות לך כאחת שמתעסקת בפיצויי הקורונה, המון בעלי עסקים לא מקבלים פיצוי.

רויטל סיטון בן ארי: אם מקבלים אז בדיעבד.

רויטל סיטון בן ארי: הכול מאוד מסובך, המסלולים מסובכים.

רויטל סיטון בן ארי: בעלי עסקים ואנשי מקצוע לא מצליחים להבין מה אומרים המתווים.

רויטל סיטון בן ארי: הכול קשה ותמיד בדיעבד כשרגע אני צריכה לפרנס את הילדים שלי.

רויטל סיטון בן ארי: ברשות

רויטל סיטון בן ארי: כם באתי היום לדבר על מגזר ספציפי, הנשים.

רויטל סיטון בן ארי: כאם קרייריסטית וחד הורית לבני נוער.

רויטל סיטון בן ארי: כל מה שאמר איתי מדויק להפליא.

רויטל סיטון בן ארי: אני רוצה לדבר על הספריות, על הקוסמטיקאיות שמקבלות את הקהל שלהן אחד אחד כמו בית מרקחת.

רויטל סיטון בן ארי: אנחנו מדברים בדרך כלל על מעמד סוציו-אקונומי נמוך, בדרך כלל לצערי הרב, אני לא רוצה להכליל, אימהות חד הוריות, מפרנסות יחידות.

רויטל סיטון בן ארי: כשנגדעת הפרנסה שלהן הפיצוי הוא מזערי.

רויטל סיטון בן ארי: מדובר על עד 300,000 ₪ בדרך כלל למחזור בשנה.

רויטל סיטון בן ארי: הפיצוי הוא 3,000 שקלים.

רויטל סיטון בן ארי: קבוצות הפיצוי מדברות על עד 300,000 שקלים ועד 1.5 מיליון.

רויטל סיטון בן ארי: הקבוצה הראשונה מקבלת 3,000-6,000 שקלים לחודשיים.

רויטל סיטון בן ארי: הם מקבלים פיצוי, השאלה אם אפשר להתפרנס מ-6,000 שקלים בחודשיים?

יפעת שאשא ביטון: 6,000 שקל בחודשיים זה לא פיצוי ריאלי.

יפעת שאשא ביטון: שאלתי אם מקבלים פיצוי ריאלי?

רויטל סיטון בן ארי: התשובה היא לא.

רויטל סיטון בן ארי: נקודה.

רויטל סיטון בן ארי: דברת בצורה מאוד מדויקת על הכלל.

רויטל סיטון בן ארי: מה שמאפיין את התקופה הזאת זה חוסר הוודאות המשווע.

רויטל סיטון בן ארי: התסכול העמוק מזה.

רויטל סיטון בן ארי: יש לי לקוחה שמטפלת ברפואה משלימה בקופת חולים וכעצמאית.

רויטל סיטון בן ארי: בקופת החולים היא יכולה לעבוד וכעצמאית היא לא יכולה לעבוד.

רויטל סיטון בן ארי: מה ההבדל?

רויטל סיטון בן ארי: אם עומדים בכללים, כל מי שמקבל קהל אחד על אחד, מדובר על נשים, מפרנסות יחידות שלא יכולות לסגור את החודש כשיש לשלם שכירות, חשבון חשמל ואוכל לילדים שנמצאים בבית ואני לא צריכה לספר לכם כמה בני נוער אוכלים.

רויטל סיטון בן ארי: עזבו את זה שהם משתגעים.

רויטל סיטון בן ארי: בסופו של יום אותן נשים צריכות לשלם את הכסף הזה.

רויטל סיטון בן ארי: כאמא לילדים מתבגרים אני אומרת שאם אני אצטרך לעבור על החוק כדי להכניס אוכל לפה של הילדים שלי, זה מה שאני אעשה.

רויטל סיטון בן ארי: אני לא אומרת לעבור על החוק, אבל אל תהפכו אותנו למפרות חוק.

רויטל סיטון בן ארי: זה מה שאני רוצה לבקש.

רויטל סיטון בן ארי: לא ייתכן שבקופת החולים אפשרי טיפול אחד על אחד ובפרטי לא.

רויטל סיטון בן ארי: זו לא רק מגפה בריאותית, יש פה מגפה כלכלית.

רויטל סיטון בן ארי: מה קורה לעסקים שנפתחו אחרי ה-28 בפברואר, מקבלים אפס שקלים פיצוי.

רויטל סיטון בן ארי: מה קורה עם עסקים שהפסידו ב-2018-2019 מקבלים אפס שקלים פיצוי.

רויטל סיטון בן ארי: אנחנו מטפלים בעסקים כאלה ברמה היום יומית, עסקים שלא מקבלים פיצוי.

רויטל סיטון בן ארי: אתם רוצים ודאות?

רויטל סיטון בן ארי: תנו פיצוי מראש, תעשו לי שקט.

רויטל סיטון בן ארי: החרדות הקיומיות האלה יכולות להרוג אנשים.

רויטל סיטון בן ארי: בכל העולם מזרימים פיצוי מראש.

רויטל סיטון בן ארי: תנו לי לשבת בבית בשקט.

רויטל סיטון בן ארי: בשבעת החודשים האחרונים זה מה שאנחנו עושים בהתאחדות, עונים לטלפונים לאנשים עם חרדות קיומיות איך לסגור את החודש.

יפעת שאשא ביטון: אם רוצים לסגור ענף מסוים מפצים אותו מראש ואז יוצרים שקט.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת במאמר מוסגר, אם המדינה הייתה מפצה מראש את מי שבאמת חייבים לסגור, אני יכולה להבטיח לכם שהרבה מאוד מהמגבלות לא היו קיימות.

יפעת שאשא ביטון: היו מוצאים את הדרך של השמירה הרפואית הבריאותית, היו מאפשרים את זה ולא יוצרים מצב שרירותי.

רויטל סיטון בן ארי: משפט לסיום, כתושבת דרום טיפלתי בנפגעי צוק איתן, עמוד ענן וכו'.

רויטל סיטון בן ארי: זעקנו מתחילת המשבר לתת פיצוי.

רויטל סיטון בן ארי: למתווה צוק איתן נאמר לנו שאין מספיק כסף.

רויטל סיטון בן ארי: אני רוצה לספר משהו, כל החזרת עובדים, חל"ת, שימור עובדים, פעימה ראשונה, פעימה שנייה, פעימה עשירית, כל הכסף הזה, טיפין טיפין שניתן, כבר עבר מעבר לכל פיצוי.

רויטל סיטון בן ארי: אם היו נותנים פיצוי אחד פשוט לכולם וזהו.

רויטל סיטון בן ארי: אני רוצה להוסיף בנוגע לספריות ולקוסמטיקאיות, עם כל החרדות הקיומיות שלהן איך לפרנס ומתי יפתח, תוסיפו את העובדה שהם הורים לילדים מתבגרים עם חרדות, עם דיכאונות, עם נשירה.

רויטל סיטון בן ארי: הם לא ראו אור יום.

רויטל סיטון בן ארי: בני הנוער ערים בלילה וישנים ביום.

יפעת שאשא ביטון: יצאה עכשיו הנחיה לגבי ויטמין D שצריך לקחת.

רויטל סיטון בן ארי: דיברת על ילדים נורמטיביים, יש ילדים מחוננים שלא מסוגלים לשבת 8 שעות.

רויטל סיטון בן ארי: אני לא מסוגלת לשבת 8 שעות, אני מאבדת ריכוז.

רויטל סיטון בן ארי: אז תוסיפו את החרדות הקיומיות של אותן אימהות מפרנסות שאין להן פרנסה עם ההתמודדות הרגשית של הילדים שלהם ועם האיום של להוציא אותם מהבית.

רויטל סיטון בן ארי: עכשיו איך מתמודדים עם זה.

רויטל סיטון בן ארי: תעזרו למגזר העצמאי לשרוד, לנשום.

רויטל סיטון בן ארי: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה לך.

יפעת שאשא ביטון: עורכת דין רוית גרוס בבקשה.

רוית גרוס: תודה רבה על הזמנה אני מאוד מעריכה את מה שהוועדה הזאת עושה.

רוית גרוס: העיניים של כל העסקים הקטנים שאנחנו מייצגים, תעשיינים קטנים ובעלי עסקים קטנים וזעירים נשואות לוועדה הזאת.

רוית גרוס: גברתי דברה על הניתוק מהשטח ואנחנו כל כך מרגישים את זה.

רוית גרוס: הדבר הזה מביא לאיבוד אמון הציבור.

רוית גרוס: אנחנו עושים סיורים בשטח, אנחנו רוצים שחברי כנסת ידעו כמה הזעקה של העסקים הקטנים והזעירים גדולה, הם פשוט קורסים.

רוית גרוס: כואב לי שהרגולטורים כמו משרד הבריאות, לא חברי הכנסת, אלא הרגולטורים עצמם לא יורדים לשטח ולא רואים מה קורה שם.

רוית גרוס: אני רוצה לדבר ברשותכם על נושא ימי הבידוד.

רוית גרוס: למתווה היציאה יש קשר ישיר לכל מה שקשור לימי הבידוד.

רוית גרוס: אתמול עבר תזכיר חוק בוועדת השרים שמדבר על מתווה של תשלום ימי הבידוד.

רוית גרוס: התשלום מדבר על זה שעסקים יצטרכו לשלם 50% מימי הבידוד.

רוית גרוס: אנחנו מייצגים עסקים קטנים וזעירים, הם לא יכולים לשאת בתשלום הזה.

רוית גרוס: לא דין עסק קטן כדין עסק גדול.

רוית גרוס: עסק קטן, למשל מספרה, שנכנס אליה חולה מאומת, כל העסק, כולל בעל העסק צריכים לצאת לבידוד, העסק נסגר.

רוית גרוס: הוא לא יוכל לתפקד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נגד להשית על המעסיקים את ימי הבידוד.

יפעת שאשא ביטון: אם המדינה הייתה לוקחת אחריות על ימי הבידוד, גם כאן היא הייתה חושבת ולוקחת רק את מה שצריך באמת.

יפעת שאשא ביטון: זה דיון בפני עצמו.

יפעת שאשא ביטון: נקיים אותו, אני יודעת שמקיימים אותו בוועדות נוספות אז חבל להוסיף פה.

יפעת שאשא ביטון: העמדה שלנו היא חד משמעית, המדינה צריכה לקחת אחריות על נושא ימי הבידוד ולעשות בדק בית בעניין.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: פרופ' חגי לוין בבקשה.

חגי לוין: שלום ליושב-ראש הוועדה ולכל החברים.

חגי לוין: דברנו בשבוע שעבר, אותם העקרונות נשארו ואני רוצה לחדד.

חגי לוין: יש לנו כרגע חלון הזדמנויות מאוד צר של אימון הציבור, של רמת תחלואה נמוכה יותר בעקבות המאמץ האדיר שעלה במחיר מאוד כבד של הסגר.

חגי לוין: לכן אי אפשר עכשיו להגיד לתלמידי ה'-יב', עוד שלושה חודשים אולי נפתח אתכם ואנחנו עוד לא יודעים איך.

חגי לוין: צריך עכשיו, בשבועיים הקרובים, לייצר יחד עם המורים, יחד עם משרד החינוך, יחד עם הרשויות המקומיות, יחד עם ההורים וגם יחד עם התלמידים, מתווה שפותח את מערכת החינוך, גם כיתות ה'-יב' בעוד שבועיים.

חגי לוין: בקפסולות קטנות, בחוץ, בלמידה שהיא אחרת.

חגי לוין: אבל אי אפשר לחכות.

חגי לוין: כל השקעה שאנחנו משקיעים עכשיו בכוח אדם ובמשאבים קבועים בתוך מערכת החינוך, הבריאות והרווחה, תחזיר את עצמה עשרות מונים.

חגי לוין: זה לא בזבוז.

חגי לוין: אי אפשר להסתכל עכשיו על השקעות כאלה כאילו זה משהו שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו, כי אנחנו חייבים, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שלא לעשות אותם.

חגי לוין: כפי שאת אומרת שוב ושוב, אם יש דברים שצריך לסגור, ויש דברים שצריך לסגור, אני לא מצליח להבין למה לפתוח פאבים?

חגי לוין: פאבים זה חלל סגור, מקום שאנחנו יודיעם שיש בו הדבקות.

חגי לוין: אנחנו יודעים שאנשים תחת השפעת אלכוהול נזהרים פחות.

חגי לוין: לכן, בצער רב, כי זו גם פעילות חשובה לאנשים שמקיימים אותם, בצער רב צריך לפצות את בעלי הפאבים ולעזור להם עכשיו למצור פרנסה אחרת כי בחודשים הקרובים לא ניתן יהיה להתפרנס מפאבים.

חגי לוין: פעילויות שהם בחוץ, לא צריך לדחות אותן.

חגי לוין: זה הזמן למצוא את המתווה, בזמן של שבועיים.

חגי לוין: תוך שבועיים מהיום צריך למצוא מערכת שאומרת איך נראים החיים בתקופת הקורונה ולא לחכות עכשיו כמה חודשים לנתוני תחלואה כאלה ואחרים.

חגי לוין: כי גם רמת התחלואה הזמנית תרד או תעלה.

חגי לוין: זה לא העיקר.

חגי לוין: אנחנו צריכים למצוא פתרונות ארוכי טווח והפתרונות האלה לא משתנים לפי רמת התחלואה באותו רגע.

חגי לוין: אני מעריך את ההשקעה הרבה של חברי במשרד הבריאות שמנסים לרבע את המעגל.

חגי לוין: אבל אי אפשר לדחות את ההחלטות.

חגי לוין: לא יהיה לנו יותר מידע או יותר אפשרויות בעתיד.

חגי לוין: צריך עכשיו לפעול ביחד, עם כל השותפים, עם הרשויות המקומיות, עם הציבור בגמישות, למצוא פתרונות.

חגי לוין: לעומת זאת אנחנו שומעים שר בכיר שמדבר על חתונות עם 200 איש, זה דבר שהוא לא אפשרי.

חגי לוין: על זה צריך להגיד ייהרג ובל יעבור, זה מה שהפיל אותנו בפעם הקודמת ואת זה צריך למנוע.

חגי לוין: אם נפעל בהיגיון ונפעל לפי העקרונות הללו נוכל למצוא שיווי משקל ארוך טווח לחיים עם הנגיף.

חגי לוין: אם לא, תוך זמן מאוד קצר, הדברים לא יחזיקו מעמד ונחזור חזרה לרומות תחלואה גבוהות לצערי הרב.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך.

יפעת שאשא ביטון: נגעת בשתי נקודות משמעותיות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר הרבה זמן באירוע, אין מידע חדש.

יפעת שאשא ביטון: יכולנו להיערך כדי לדעת מה אפשר ואיך לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: זה באמת חלון הזדמנויות לגיוס הציבור.

יפעת שאשא ביטון: אם מישהו חושב שנצליח להחזיק את הציבור 4 חודשים טועה טעות מרה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נאבד אותו הרבה לפני ואז, כמו שאתה אומר, נגיע לרמות תחלואה גבוהות.

יפעת שאשא ביטון: כי גם את המעט שאנחנו יכולים לקבל מהציבור אנחנו כבר לא נקבל.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שתהיה התעשתות למעלה כדי לראות איך אנחנו יוצרים שיתוף פעולה אמיתי עם הציבור.

יפעת שאשא ביטון: אבי פרץ בבקשה.

אבי פרץ: שלום גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת.

אבי פרץ: תודה על ההזדמנות.

אבי פרץ: בישיבה הקודמת, שהאזנתי לה שלוש שעות בקשב רב, היושבת-ראש אמרה שהציבור איבד את האימון.

אבי פרץ: הציבור עדיין לא איבד את האמון בוועדה הזאת.

אבי פרץ: לכן, חבל שחלק מחברי הכנסת עזבו פה, אתם החיילים שלנו, אתם צריכים לזעוק את זעקתנו.

אבי פרץ: יש עליכם חובה, אם אתם רוצים סמכות, צריך גם אחריות כדי לעזור לנו.

אבי פרץ: אני רוצה לפנות לד"ר אלרעי, כיוון שפרופ' גרוטו היה בוועדה בשבוע שעבר ואמר שיש מספר שלבים ליציאה מהסגר.

אבי פרץ: השלב הראשון אומר שפעילות שהיא בחוץ עם מעט אנשים, עם מספר מוגדר של אנשים, מותרת.

אבי פרץ: אז אני רוצה שאול למה ענף הטניס לא שם?

אבי פרץ: אנחנו בחוץ, אנחנו מספר קטן של אנשים, אנחנו מספר מוגדר של אנשים.

יפעת שאשא ביטון: מותר לכם, רק בלי מאמן.

אבי פרץ: תכף נגיע למאמן.

אבי פרץ: אני רוצה לתת לכם נתונים ששלחתי גם למספר הספורט, על המתווה שהמלצנו.

אבי פרץ: אירחנו בחצי שנה האחרונה המון תחרויות.

אבי פרץ: היו תחרויות טניס שהיו מעל 500 משתתפים, עם אפס הדבקות.

אבי פרץ: אנחנו מכירים 6 הדבקות בענף הטניס, של ילדים שהגיעו מודבקים.

אבי פרץ: בעקבותיהם יצאו מאות ילדים ומאמנים לבידוד.

אבי פרץ: אפס הדבקות חוזרות.

אבי פרץ: זה אומר שבטניס אפשר לשמור על המתווה.

אבי פרץ: כשהטניס יפתח וענפי ספורט אחרים לא לצערי, אנחנו פתרון טוב וספורטאים אחרים, חבר הכנסת רזבוזוב יודע טוב שאפשר לשמור על כושר גם בטניס והמגרשים שלנו פתוחים.

אבי פרץ: המועדונים בקושי שרדו את מרס ואפריל.

אבי פרץ: הגענו לאוגוסט שזה חודש מת בטניס ואם המועדונים יצטרכו להחזיר כסף גם של אוקטובר, המועדונים פושטים רגל.

אבי פרץ: מדובר ב-300 מועדונים במדינת ישראל עם אלפי מאמנים.

אבי פרץ: בקטע המקצועי ביטלנו מעל 20 טורנירים בין לאומיים שהיינו אמורים לארח בישראל.

אבי פרץ: נדמה לי שחבר הכנסת יוראי להב שאל בשבוע שעבר איך אפשר להידבק בטניס ופרופ חגי לוין ענה לו שאי אפשר להידבק בטניס, אלא אם כן שני הטניסאים שותים מאותו בקבוק.

אבי פרץ: מבטיח לכם שהם לא ישתו מאותו בקבוק.

אבי פרץ: אני בעד כל ענף שיתפתח.

אבי פרץ: אני מבין את הכוח הכלכלי שעומד מאחורי זה.

אבי פרץ: אנחנו יותר קטנים, אבל אתם לא רוצים שענפים אחרים יקרסו, זה בדרך.

אבי פרץ: אם אתם לא תעשו את העבודה בשבילנו, אני אומר לכם, זה לא איום, זה מה שיקרה.

אבי פרץ: פונים אלי אנשים, אני זה שארגנתי את ההפגנה של הטניס בסגר הקודם, חבר הכנסת רזבוזוב היה אתנו שם.

אבי פרץ: זה מתקרב.

אבי פרץ: אני מעלים עין, אני יודע שיש מקומות שעומדים לקרוס ועדין עובדים.

אבי פרץ: אני רוצה להתייחס לסיום לדברים שאמרת, שיש 20 מתאמנים בחוץ שיכולים להתאמן ללא מאמן.

אבי פרץ: אני אומר לך שאם יהיה מאמן, יהיה יותר קל לאכוף את ההפרדה.

אבי פרץ: יהיה יותר סדר.

אבי פרץ: אנחנו יודעים מה זה מאמן.

אבי פרץ: כל ספורטאי שהיה פה יודע מה זה מאמן ויודע מה זו אוטוריטה.

אבי פרץ: הגשתי מתווה למשרד הספורט, קפסולות של 10 אנשים.

אבי פרץ: השטח של מגרש טניס זה כמעט 800 מ"ר, קצת יותר מבית כנסת, קצת יותר ממסעדה.

אבי פרץ: 10 בקפסולה זה לא נורא.

אבי פרץ: כשהייתי מאמן יכולתי לאכוף את זה, זה הרבה יותר פשוט מה שאתם חושבים.

יוראי להב-הרצנו: לא ישתו מאותו בקבוק אם יהיה מאמן?

אבי פרץ: אני יודע שאתה שואל בציניות.

אבי פרץ: אצלנו נגמרה הציניות.

אבי פרץ: אנחנו לא שותים מאותו בקבוק, שמרנו על הכללים במשך חצי שנה.

אבי פרץ: אני אבקש שזה יהיה בסיכום.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: נבקש התייחסות לנושא ענף הטניס ממשרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: אני מקבלת הרבה פניות לגבי ספורטאים מקצועיים ילדים.

יפעת שאשא ביטון: בגלל שהם לא בתחרויות בין לאומיות, או חלקם לא, הם לא יכולים להתאמן.

יפעת שאשא ביטון: אלה ילדים שבנו את עצמם במשך הרבה מאוד שנים.

יפעת שאשא ביטון: זה העתיד שלהם והם מכוונים לשם.

יפעת שאשא ביטון: ההורים מספרים בכאב על ילדים שכדי לחזור חזרה לרמת הגמישות הם יצטרכו הרבה חודשים כדי להניע את כל המערכת הפיזיולוגית מחדש.

יפעת שאשא ביטון: אלה ילדים שכל ההשקעה שלהם יורדת לטמיון.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מאפשרים למבוגרים ולהם לא.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת זנדברג, זה מה שדיברנו קודם, שאין היגיון.

יפעת שאשא ביטון: הם לא מצליחים להבין למה אלה כן ואלה לא כשמדובר על אותו מערך, שלא לדבר על זה שילדים נדבקים פחות.

יפעת שאשא ביטון: אני כבר שמה את הדבר הזה בצד.

יפעת שאשא ביטון: לכו תסבירו להם את ההיגיון.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני אומרת שאם לא נתחיל להיות ברורים ועקביים, באמת נאבד את האנשים בדרך.

יפעת שאשא ביטון: פיקוד העורף קיים סקר מאוד מרשים, עם נתונים מאוד מעניינים, שיכולים להיות כלי עבודה מצוין עבור מקבלי ההחלטות.

יפעת שאשא ביטון: גם קצת לעזור לנו בדיונים.

יפעת שאשא ביטון: משרד הביטחון מסר שהם לא יציגו את הסקר ומבחינתם אין מקום להציג מסמך פנימי זה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת מה התועלת שלו אם הוא נשאר רק כמסמך פנימי ואנחנו לא יכולים לראות את הנושא של אמון הציבור, את התפיסות של הציבור לגבי ההנחיות השונות, לגבי ניהול המשבר.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהנתונים האלה מאוד חשובים כדי שנוכל לגייס את הציבור בחזרה.

יפעת שאשא ביטון: אני רק יכולה להצטער על עמדת צה"ל.

יפעת שאשא ביטון: נשמע את פיקוד העורף, בבקשה.

איה דולב: שלום לכולם.

איה דולב: לא אכנס למדיניות הזו, אלא למה אנחנו מבינים מבחינת התנהגות אוכלוסייה והתמודדות של הציבור בימים אלה.

איה דולב: ממה שאנחנו רואים, גם מאיסוף, גם מהערכת המצב שלנו מאנשים שנמצאים בשטח וגם מהסקרים והמחקרים שאנחנו עורכים, מאוד מתחבר המונח שארגון הבריאות הלאומי לא מזמן פרסם, הוא דיבר על עייפות המגפה.

איה דולב: כשאנחנו שואלים אנשים על יכולת ההתמודדות לטווח ארוך שלהם ושל בני משפחותיהם, רק שיעור נמוך יחסית מרגישים שיהיו מסוגלים להתמודד.

איה דולב: בערך כשליש מרגישים שיהיו מסוגלים להתמודד במידה רבה או מידה רבה מאוד, גם מצב הרוח יחסית נמוך.

איה דולב: הדברים שהכי מטרידים זה בעיקר ההיבט הכלכלי וחוסר הוודאות.

איה דולב: יחד עם זאת אני חושבת שאפשר להשתמש בחלק מהתובנות והדברים שעלו במחקרים שלנו, גם בשביל לחשוב מה הלאה.

איה דולב: אנחנו רואים עלייה בדיווח על הישמעות להנחיות של אנשים שנמצאים סביבנו.

איה דולב: מדובר על ממש עכשיו, לאחר ימי הסגר.

איה דולב: מצד שני, עלייה בשיעור המסכימים עם האמירה שההתמודדות של מדינת ישראל עם התפשטות נגיף הקורונה תלויה במידה רבה בשיתוף הפעולה של הציבור - 90% מסכימים עם האמירה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אבל אמון הציבור הוא מאוד נמוך יחסית.

יפעת שאשא ביטון: את אומרת ש-90% מהנשאלים שמים את הפתרון בשיתוף הפעולה של הציבור, זה אגב מה שכולנו מסכימים.

יפעת שאשא ביטון: אבל אמון הציבור הוא מאוד נמוך לפי מה שאתם רואים באופן יחסי?

איה דולב: זו שאלה מורכבת כי השאלה היא גם אמון במי ובמה.

איה דולב: אנחנו לא נוטים לשאול על גורם כזה או אחר.

יפעת שאשא ביטון: בהנחיות.

יפעת שאשא ביטון: באווירה הכללית.

יפעת שאשא ביטון: לא מדובר על ממשלה או משרד כזה או אחר.

יפעת שאשא ביטון: באווירה הכללית עד כמה הציבור מגויס.

איה דולב: באווירה הכללית אנחנו כן רואים עליה בהתגייסות ובהבנה שללא שיתוף הפעולה של הציבור זה לא ילך.

איה דולב: יש פה כמה היבטים שיכולים לתרום להתמודדות הזו ולשיתוף הפעולה של הציבור.

איה דולב: אחד, כמה שיותר מידע.

איה דולב: לתת לציבור כלים כדי שנוכל לשתף פעולה כפי שצריך.

איה דולב: כדי שנוכל להגיע לתוצאה שכולנו מצפים ורוצים להגיע אליה.

איה דולב: אז דבר ראשון זה המידע וכמה שיותר בהירות לגבי הרציונל, דבר שגם עלה הרבה בשיח.

איה דולב: הסבר למה כל הנחיה נקבעת, ברגע שמבינים את הרציונל יודעים לעשות יישום מטמיע.

איה דולב: אם אני נתקלת בסיטואציה שלא קיבלתי עליה הנחיה מדויקת מה אני אמורה לעשות בה, אני אדע לפי הרציונל איך לנהוג.

איה דולב: לא פחות ממה לא לעשות, מה כן אפשר לעשות ואיך אפשר לעשות את זה בתוך המסגרת הקיימת.

יוראי להב-הרצנו: יש אתר ממשלתי שאפשר להיכנס אליו ולקבל מידע על ההנחיות?

איה דולב: יש פורטל חירום לאומי, שבו מרוכזות כלל ההנחיות.

איה דולב: זה מקושר למשרדי המשלה שמעבירות את ההנחיות שלהם.

יוראי להב-הרצנו: את מוצאת שהוא מספק?

איה דולב: אני מוצאת שהוא מכיל את כלל ההנחיות.

איה דולב: אני לא יכולה להגיד לכם שזה כל המידע שאנשים צריכים.

איה דולב: כשאנחנו שואלים בסקר אם יש להם את כל המידע שהם צריכים, יש אנשים שעונים שלא ואנחנו שואלים מה חסר להם, בדרך כלל זה לא יהיה ההנחיות עצמן שחסרות, זה יהיה יותר מתי זה ייגמר?

איה דולב: מתי יהיה חיסון?

איה דולב: שאלות שאנחנו לא יודעים לתת עליהם תשובה.

איה דולב: מבחינת ההנחיות יש שם את כלל ההנחיות.

איה דולב: בסופו של דבר, ממה שאנחנו מבינים, גם הציבור מבין את זה ממה שאנחנו רואים, שאנחנו הולכים לקראת התמודדות מאוד ארוכה.

איה דולב: בגלל שזו התמודדות ארוכה, אי אפשר לטפל בה בהנחיה ספציפית כאן ועכשיו במגבלה או סגר כזה או אחר ובזה זה ייגמר.

איה דולב: צריך לחשוב איך מייצרים שגרת חיים שמאפשרת את זה.

איה דולב: בשביל לייצר שגרת חיים שמאפשרת את זה, אנחנו מבינים ומעודדים את כל הרשויות המקומיות שאנחנו עובדים מולם, לקדם תהליכים של שיתוף ציבור, חשיבה משותפת.

איה דולב: איך הכי נכון לנו בתוך התנאים הקיימים, בתוך ההגבלות שמתקבלות ממשרד הבריאות, איך בכל זאת אנחנו יכולים לעשות את המקסימום כדי לאפשר חיי קהילה, עם כל הצרכים של האוכלוסייה, יחד עם צמצום לחשיפה.

יפעת שאשא ביטון: יש פה הסכמה רחבה על הרעיון הזה.

יפעת שאשא ביטון: אם היינו עושים את זה מהתחלה אני בטוחה שהיינו במקום אחר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, גם על החלקים שהבאת מתוך הסקר, אני חושבת שהם חשובים ואני שמחה ששיתפת אותנו.

יפעת שאשא ביטון: לפני שד"ר אלרעי עוברת לוועדת החינוך, אני אבקש ממנה התייחסות לגבי הטניס והמרחבים בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: האם בכל זאת יש מקום לייצר כלל שיסביר לציבור איך נכון להתנהג כדי למנוע מגעים.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

שרון אלרעי פרייס: יש דיונים עם השר חילי טרופר להסתכל על כל עניין הספורט לכל הענפים.

שרון אלרעי פרייס: ברור שכשמייצרים אסטרטגיית יציאה למדינת ישראל ומסבירים את היגיון המסדר כמו שהראיתי לכם, אי אפשר בכל מדרגה להגיד פה ייכנס הטניס ופה ייכנס משהו אחר.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו כן עושים את העבודה הזאת יחד עם משרד התרבות והספורט, לראות איך אנחנו מאפשרים, על פי אותו היגיון מסדר, להכניס תחומים שונים במקומות לפי הסיכון שלהם.

שרון אלרעי פרייס: הנקודה הזאת מתבצעת מולו בשיתוף פעולה מאוד הדוק ופורה.

יפעת שאשא ביטון: זה שוב מביא אותנו לעניין של הבחירה איזה ענף כן ואיזה ענף לא.

יפעת שאשא ביטון: גם ככה יצרנו שסעים בין המגזרים, עכשיו אנחנו יוצרים מתחים בין הענפים השונים, כי נראה שההחלטות הן שרירותיות.

שרון אלרעי פרייס: הן לא שרירותיות.

יפעת שאשא ביטון: למה לא ללכת לעיקרון שאם מותר איקס אנשים בחוץ, בתנאים מאוד מסוימים, להגדיר אותם, אולי אפילו להחמיר אותם.

יפעת שאשא ביטון: אבל שהדברים יהיו ברורים ואז זה לא משנה אם הוא משחק שם טניס, כדורסל או אם הם בפילטיס או ריצה משותפת.

יפעת שאשא ביטון: לשם צריך לשאוף.

שרון אלרעי פרייס: אלה לא החלטות שרירותיות, זה בדיוק להסתכל על המדרגות שהצגתי לכם קודם.

יפעת שאשא ביטון: אז היום זה לא קיים.

שרון אלרעי פרייס: נקבע מספר קטן של אנשים בפנים, מה עומד בכלל של מספר מתחלף קטן של אנשים בפנים, מה עומד בכלל של מספר גדול של אנשים בפנים.

שרון אלרעי פרייס: זה לפי העקרונות האלה ואלה עקרונות אפידמיולוגיים וצריך להבין שגם בדבר הזה אנחנו לא יכולים לפתוח את הכול בבת אחת.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו רוצים להגיע לחיים לצד קורונה, אנחנו נגיע אליהם.

שרון אלרעי פרייס: נגיע אליהם אם יהיה לנו קצת אורך רוח כדי לצאת מהגל השני.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו ב-2000 נדבקים פותחים את הכול, נגיע לזה, במצב שנהיה במספר של מאות ואז נוכל להתנהל כשהחיים יהיו פתוחים עם מגבלות, נדע מה כן ומה לא.

שרון אלרעי פרייס: אבל כרגע אנחנו עוד לא שם, רק ביציאה.

יוראי להב-הרצנו: מה הבעיה בלשחק טניס עם מאמן?

יפעת שאשא ביטון: מה ההיגיון האפידמיולוגי שאפשר לעשות את הדברים רק בלי לקבל כסף.

יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני אומרת שזה חייב להיות מאוד פשוט, לאנשים לא יהיה אורך רוח של 4 חודשים כי הם נמצאים כבר כמה חודשים בתוך האירוע.

יפעת שאשא ביטון: אנשים קורסים.

שרון אלרעי פרייס: התכנית היא תכנית של מדרגות.

שרון אלרעי פרייס: אם הכול הולך כמו שצריך אז בין מדרגה למדרגה זה שבועיים.

שרון אלרעי פרייס: במדרגה הבאה כבר יש שירותים וטיפולים ושיעורים ובהחלט אפשר שייכנסו לשם כל הדברים של בן אדם אחד על כמות קטנה של אנשים.

שרון אלרעי פרייס: אי אפשר לזרוק כל הזמן סיסמה של 4 חודשים, כי זה בנוי בצורה של מדרגות.

יפעת שאשא ביטון: זו לא סיסמה.

יפעת שאשא ביטון: אתם כתבתם בשקף שלכם 9 מדרגות, 18 שבועות, מדובר ב-4 חודשים.

יפעת שאשא ביטון: אתם כתבתם.

יפעת שאשא ביטון: אני לוקחת את זה ממה שהצגתם בתכנית הקודמת.

שרון אלרעי פרייס: אין בעיה.

שרון אלרעי פרייס: אבל זה לא שבעוד 4 חודשים הכול נפתח.

יפעת שאשא ביטון: אבל יש דברים, כמו התלמידים שלנו, שיחכו לעוד 4 חודשים בלי שום היגיון.

יפעת שאשא ביטון: שמענו גם את פרופ' חגי לוין ושומעים מומחים בחלוץ וגם את יודעת.

יפעת שאשא ביטון: בסוף, אי אפשר להשמיד את הנגיף לחלוטין ולהגיע למצב של אפס, אבל אנחנו נשמיד פה חברה אם אנחנו לא נתנהל בצורה שהיא הגיונית.

יפעת שאשא ביטון: שאדם ידע, אני צריך לצמצם את מספר המגעים שלי ביום, אני אבחר איפה אני נפגש ואיך.

יפעת שאשא ביטון: אני יודע שאם אני בחוץ אני לא יכול להיות בקבוצה שהיא יותר מ-20 אנשים ואם אני בפנים אני לא יכול להיות בקבוצה של יותר מ-10 אנשים.

יפעת שאשא ביטון: אני חייב לשמור על ריחוק של 2 מטרים ואני חייב מסיכות.

יפעת שאשא ביטון: אני צריך לשמור על אוכלוסייה בסיכון ואם אני הולך לסבא וסבתא שלי זה מרחוק ובלי נשיקות.

יפעת שאשא ביטון: אם הציבור ידע שאלה כללי הזהירות, מה כן ואיך נכון לעשות את זה, נוכל להשיג הרבה יותר מאשר אנחנו נותנים הנחיות שהציבור לא מבין אותם ואז בסוף הוא עושה דין לעצמו.

יפעת שאשא ביטון: זה הדבר האחרון שאנחנו צריכים.

שרון אלרעי פרייס: אלה דברים שהציבור יודע אותם.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו אומרים להם בסוף שמותר לכם 10 אנשים אבל תדאגו שאף אחד שם לא ייקח כסף.

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת ככה אם אנחנו לא נלחמים בקורונה או בפרנסה שלהם.

שרון אלרעי פרייס: אף אחד לא אומר לדאוג שלא ייקחו כסף.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שכתב פיקוד העורף.

שרון אלרעי פרייס: - - -

יוראי להב-הרצנו: אז תסבירי לנו מה הבעיה הבריאותית בשני שחקני טניס, או 10 שחקני טניס עם מאמן.

יוראי להב-הרצנו: מה הבעיה הבריאותית בזה, כשמגרש טניס הוא 800 מטרים?

יפעת שאשא ביטון: כשמותר להם היום להתאמן בטניס, רק בלי מאמן.

יוראי להב-הרצנו: אני באמת שואל מה הבעיה הבריאותית בזה?

יוראי להב-הרצנו: אני לא רופא, אני חבר כנסת ואני מבקש להבין מה ההיגיון הבריאותי לאסור שחקני טניס להתאמן עם המאמן שלהם?

יוראי להב-הרצנו: כשהם לא שותים מאותו בקבוק מים.

שרון אלרעי פרייס: אני אסביר שוב.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו פותחים את זה בצורה זהירה.

שרון אלרעי פרייס: אין בעיה שאנשים יהיו בחוץ, במרחב, בלי לעשות התקהלויות.

שרון אלרעי פרייס: אם אנחנו פותחים חוגים, חוגים זה הרבה דברים, גם טניס וגם דברים אחרים שיש בהם יותר צפיפות.

יפעת שאשא ביטון: אבל את לא מגדירה חוג.

שרון אלרעי פרייס: אתם אומרים בואו נעשה את זה פשוט.

שרון אלרעי פרייס: מנסים לעשות את זה פשוט ולהגיד בואו נמתין רגע עם החוגים, כי מספיק שכרגע פתחנו עבודה ללא קהל, שיש בה קישוריות בין אנשים שלא הייתה בסגר.

שרון אלרעי פרייס: פתחנו גנים 0-6 שיש בזה יותר קישוריות ממה שהיה בסגר.

יפעת שאשא ביטון: הנגיף הוא דיפרנציאלי.

יפעת שאשא ביטון: אם קוראים לזה חוג אתם תדבקו.

יפעת שאשא ביטון: אם לא קוראים לזה חוג, אתם לא תדבקו.

יפעת שאשא ביטון: אם מעבירים שם כסף, אתם תדבקו.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אפשר היום להעביר כסף בביט, אפילו לא צריך להעביר פיזית כך שאין פה עניין של הדבקה ממשטחים.

יפעת שאשא ביטון: אבל אם הכסף עובר, זה אסור ומסוכן.

שרון אלרעי פרייס: זו לא הכוונה.

יפעת שאשא ביטון: אבל זה מה שקורה.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שהציבור רואה.

יפעת שאשא ביטון: הוא רואה את זה והוא מוותר עלינו.

יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה שהציבור יוותר עלינו.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לפנות לציבור, להסתכל לו בעיניים ולהגיד לו שבלעדיו אני לא מנצחת את ההתפשטות הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אני צריכה אותו אתי.

יפעת שאשא ביטון: הציבור שואל, איך אתי אם את אומרת לי 20 מותר בחוץ אבל בלי לקחת כסף, כי עם כסף זה אסור.

יפעת שאשא ביטון: מה אסור?

יפעת שאשא ביטון: הקורונה אסור או הכסף אסור?

יוראי להב-הרצנו: זאת ועוד, לא מדובר על קישוריות, מדובר בספורטאים מקצוענים שמתאמנים עם אותו מאמן.

יוראי להב-הרצנו: מדובר באותה קבוצה חברתית שנפגשת כקפסולה, של ספורטאים מקצועיים שמתאמנים עם אותו מאמן.

יוראי להב-הרצנו: מה הבעיה בזה?

יפעת שאשא ביטון: ולמה ילדים לא יכולים לשמור על המקצוענות שלהם.

יפעת שאשא ביטון: הם מתמקצעים בתחום ספורטיבי מסוים, בונים את העתיד שלהם ואנחנו באבחה אחת אומרים להם, כי אתם ילדים, אז לא.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת על זה שבגל הקודם החזירו את הבנים אבל לא החזירו את הבנות.

יפעת שאשא ביטון: מה קורה?

שרון אלרעי פרייס: אנחנו עושים את זה בהדרגה כי אם עכשיו, בשלב הראשון, אנחנו פותחים עבודה ללא קהל ופותחים שירותים ופותחים גנים 0-6 ופותחים חוגים, מהר מאוד נחזור אחורה.

יפעת שאשא ביטון: פותחים בכללי זהירות.

שרון אלרעי פרייס: צריך איכשהו לפרוש את זה.

שרון אלרעי פרייס: זו הנקודה שצריך להבין.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לומר לכם שכדאי מאוד שתתייעצו עם אנשים שמכירים את התחום של התנהגות הציבור ועוסקים בפסיכולוגיה ויעזרו לכם לגייס את האנשים, כי בדרך הזו אנחנו שוב מפסידים אותם, עוד לפני שבכלל התחלנו את הדרך.

יפעת שאשא ביטון: כשאנשים אומרים שהם לא מבינים את ההנחיות, הם כועסים והם לא מבינים למה בנים כן ובנות לא.

יפעת שאשא ביטון: למה ספורטאים מבוגרים כן וספורטאים ילדים לא.

יפעת שאשא ביטון: למה מותר להתאמן 20 בחוץ, אבל אם מעבירים כסף אז לא.

יפעת שאשא ביטון: הציבור לא מבין את זה.

שרון אלרעי פרייס: אף אחד לא אמר שאם מעבירים כסף אז לא.

יפעת שאשא ביטון: זה כתוב.

שרון אלרעי פרייס: זה לא נכון, זה לא העיקרון.

יוראי להב-הרצנו: אז זו טעות?

יוראי להב-הרצנו: יש לך בשורה?

שרון אלרעי פרייס: אם רוצים לעזור ולרתום את הציבור.

שרון אלרעי פרייס: אם ועדת הקורונה רואה לנגד עיניה את תפקידה לרתום את הציבור - -

יפעת שאשא ביטון: כן.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שמעניין אותי.

שרון אלרעי פרייס: - - מעולה.

שרון אלרעי פרייס: אז מה שצריך להגיד לציבור זה שאנחנו צריכים להבין איך אנחנו פורשים את הסיכון הזה ועושים את זה בצורה מדורגת.

שרון אלרעי פרייס: כי אחרת נחזור אחורה.

שרון אלרעי פרייס: זה לא אומר שאמרתי לאנשים תלכן להתאמן 20 ביחד.

שרון אלרעי פרייס: אמרתי שאני לוקחת את מגבלת ההתקהלות הכי מחמירה שיש כרגע שזה 10 בפנים ו-20 בחוץ.

שרון אלרעי פרייס: מציעה לאף אחד לא להתקהל בכלל, גם לא ה-20 האלה.

יפעת שאשא ביטון: בסוף אנחנו לא יכולים להיות פטרונים של הציבור.

יפעת שאשא ביטון: הציבור בסוף יוקיע אותנו.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך בכנות, בנפשי זה רק הגיוס של הציבור.

יפעת שאשא ביטון: צריך לחשוב איך עושים את זה.

יפעת שאשא ביטון: בעיני זה כמו מלאכת חינוך.

יפעת שאשא ביטון: כשאני הייתי בכיתה ורציתי לגייס תלמידים שלי, לא באתי וציוויתי עליהם או אמרתי להם בטונים קשים.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי להם את זה ממקום מגייס.

יפעת שאשא ביטון: גם כאן אני רוצה לגייס את הציבור.

יפעת שאשא ביטון: בשביל זה צריך את כללי הזהירות.

יפעת שאשא ביטון: הציבור צריך לדעת איך להיזהר.

שרון אלרעי פרייס: אנחנו צריכים לעשות את זה מדורג.

שרון אלרעי פרייס: גם אם יכולתי להגיד כרגע שאני מוסיפה את השירות הזה או את הספורט הזה או את הענף הזה, בפני עצמו היה לו רציונל, אבל יש המון חתיכות קטנות כאלה וכל אחד שואל אז למה אני לא?

יוראי להב-הרצנו: בצדק.

יפעת שאשא ביטון: אלה כללים של זהירות.

יפעת שאשא ביטון: זה איך לעשות את הדברים נכון.

יפעת שאשא ביטון: איך לשמור.

יפעת שאשא ביטון: אנשים צריכים לדעת איך הם שומרים על עצמם, איך הם שומרים על היקרים שלהם, איך שומרים על הקבוצות בסיכון.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאנחנו צריכים לתת לציבור.

יפעת שאשא ביטון: את כללי הזהירות ולא להגיד בפינצטה מי כן ומי לא.

שרון אלרעי פרייס: כללי הזהירות לא השתנו.

שרון אלרעי פרייס: זה מסיכה, ריחוק חברתי וחוסר התקהלות, את זה אנחנו אומרים חודשים על חודשים והם לא השתנו.

שרון אלרעי פרייס: יחד עם הכללים האלה והאווירה הזאת, כמו שנאמר קודם יש עייפות פנדמית, אנשים עייפים וכשאנשים עייפים מזה צריך להגיע למצב בוא אנחנו אומרים שאנחנו יוצאים בצורה מדורגת.

שרון אלרעי פרייס: אל תחפשו כרגע את השפיץ הזה שלא מתיישב, את הענף הזה שלא נותנים לו.

שרון אלרעי פרייס: תבינו שיוצאים בצורה מדורגת.

יוראי להב-הרצנו: בסופו של תהליך, כשאדם מכלכל את צעדיו, הוא לא יכול לכלכל לפי ההיגיון וההבנה שלו של מה מסכן אותו בריאותית או לא.

יוראי להב-הרצנו: הוא צריך להיכנס לאתר ולראות האם ללכת לים מותר או רק לטבול בקצות האצבעות?

יפעת שאשא ביטון: יש את זה, אבל אין שם היגיון, הם לא מצליחים להבין.

יפעת שאשא ביטון: מותר לך להתאמן, אבל אסור לגבות כסף.

יוראי להב-הרצנו: זה מה שאני אומר, ברגע שבן אדם לא יכול להבין בעצמו מה מותר ומה לא, מה מסכן אותו ומה לא, צריך לתת לו רשימה של דברים ולנבור בפינצטה מה מותר ומה אסור.

יוראי להב-הרצנו: זה פשוט לא הגיוני.

שרון אלרעי פרייס: אף אחד לא אמר תתאמנו ב-20 אבל בלי מאמן כי מעבירים כסף.

שרון אלרעי פרייס: אף אחד לא אמר את זה.

יפעת שאשא ביטון: בוודאי שכן.

יפעת שאשא ביטון: הם שאלו, מותר להתאמן בחוץ, אמרו להם כן, אבל אסור שיהיה מאמן.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להקריא לך מעדויות רבות שקיבלתי.

יפעת שאשא ביטון: שאלו, אם המאמן הוא חלק מהקבוצה כי הוא צריך לשמור על הכושר, אמרו שאין בעיה, כל עוד הוא לא לוקח כסף.

יפעת שאשא ביטון: אז מותר לגבות כסף או אסור לגבות כסף?

יפעת שאשא ביטון: מה הסיפור של הכסף והקורונה כאן אנחנו לא יודעים?

שרון אלרעי פרייס: אני לא מתעסקת בכסף.

שרון אלרעי פרייס: אני מתעסקת בסיכון הבריאותי.

שרון אלרעי פרייס: מבחינת הסיכון הבריאותי אני קוראת לכולם כמה שפחות להתקהל.

יפעת שאשא ביטון: עם זה אני מסכימה.

שרון אלרעי פרייס: זה שמותר 20 בחוץ לא אומר שצריך לעשות את זה.

שרון אלרעי פרייס: אני לא מנסה לקחת מאנשים את הפרנסה שלהם.

צמרת דביר אביבי: אבל זה מה שקורה.

שרון אלרעי פרייס: אני תומכת באמירה שצריך לתת פיצוי לאנשים בכל לבי.

שרון אלרעי פרייס: צריך לתת פיצוי לאנשים.

שרון אלרעי פרייס: יש אנשים שהפרנסה שלהם נגזלת ואנחנו לא יכולים כרגע לפתוח אותם כי זה מהווה סיכון בריאותי לפתוח את הכול בבת אחת.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להציע משהו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מאפשרים לאורך כל התקופה סופרים, שהם הומי אדם.

יפעת שאשא ביטון: יש הרבה מאוד אנשים שבאים, רואים את הסופר עמוס, יוצאים החוצה ולא נכנסים.

יפעת שאשא ביטון: אנשים יודעים שמותר להם, אבל הם מבינים שזו התקהלות ויוצאים.

יפעת שאשא ביטון: לשם אנחנו צריכים לשאוף, שאנחנו אומרים לציבור מה מסוכן, מה אפשר, מה בסיכון נמוך ומה בסיכון גבוה ואנשים ידעו לסגל לעצמם את ההתנהגות הזו.

יפעת שאשא ביטון: במיוחד כשאת אומרת שהציבור עייף, הוא מותש.

יפעת שאשא ביטון: אם נבוא ממקום שהציבור לא מבין את ההיגיון של הדברים, אנחנו מפסידים אותו.

יפעת שאשא ביטון: כי למי שאין מה להפסיד למה שבכלל ישמע לנו?

יפעת שאשא ביטון: לכן אני אומרת, בואו נגיד בצורה פשוטה מה צריך, כדי שכל אחד ישמור על עצמו ויתרום את חלקו הקטן למאמץ הכולל של כולנו.

יפעת שאשא ביטון: בכללים פשוטים.

יפעת שאשא ביטון: להחריג את היוצאים מהכלל ולהסביר למה הם יוצאים מהכלל ולא הפוך כמו שאנחנו עושים היום.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להבטיח לך שנמצא את הציבור אתנו ובמקום אחר לגמרי ממה שאנחנו נמצאים היום.

יפעת שאשא ביטון: ההתנהלות שלנו כרגע, רק בימים הראשונים של היציאה מהסגר, זה לחזור על אותה כרוניקה שהייתה ביציאה מהגל הראשון ולא ירחק היום שפשוט נאבד את כולם.

יפעת שאשא ביטון: עדיין לא מאוחר.

יפעת שאשא ביטון: תעלו את הדברים האלה, תתייעצו עם מומחי התנהגות, עם פסיכולוגיים.

יפעת שאשא ביטון: נסו להבין איך זה עובד.

יפעת שאשא ביטון: המשימה שלנו היא גיוס הציבור.

יפעת שאשא ביטון: אם נגייס אותו, גם נצליח למנוע את ההתפשטות.

צמרת דביר אביבי: אני אשמח לדעת מד"ר אלרעי פרייס מתי אנחנו נכנסים למסגרות החינוך?

צמרת דביר אביבי: לא קבלתי על זה תשובה.

צמרת דביר אביבי: הכוונה למפעילי חוגים ותכניות העשרה מסגרות חינוך.

שרון אלרעי פרייס: חינוך בלתי פורמלי נכנס בשלב שלישי.

שרון אלרעי פרייס: מדובר במספר מתחלף גדול של אנשים.

שרון אלרעי פרייס: כמוש אנשים באותו שלב יכולים ללכת למסחר, הם יוכלו ללכת לחוג.

צמרת דביר אביבי: הצענו פתרון איך למנוע בידוד.

שרון אלרעי פרייס: זה היגיון אפידמיולוגי פשוט.

שרון אלרעי פרייס: כשאני יכולה להגיע לשלב כי יש מספר נדבקים נמוך יותר ואני יכולה להגיד לשלב שאני כבר שוברת קפסולות, כמות מתחלפת גדולה של אנשים יכולה לבוא במגע אחד עם השני, זה השלב של החינוך הבלתי פורמלי.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה ברורה.

יפעת שאשא ביטון: נבקש את ההתייחסות הזו גם בסיכום הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אם לא רוצים לשבור קפסולות, תאמצו בבקשה את המודל של השלטון המקומי בגנים ותחסכו את זה גם שם.

צמרת דביר אביבי: אז שיבטלו את הצהרונים, להיות הוגנים עד הסוף.

יפעת שאשא ביטון: שאלה נוספת בנושא של רפואה משלימה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים שיפתח מכיוון שגם כאן נוצרו אבסורדים.

יפעת שאשא ביטון: בסוף רפואה זו רפואה ובריאות זו בריאות.

יפעת שאשא ביטון: כמוש נתנו דוגמאות, כשאת עושה את זה בקופת חולים זה מותר, כשעושים את זה פרטי זה אסור.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שאת צריכה ללכת לעוד ועדה, אני מבקשת לשמוע תשובה על זה.

שרון אלרעי פרייס: זה עובד עם קריטריון של - - - חדשים וזה נפתח בשלב הבא.

יפעת שאשא ביטון: יונה קציר בבקשה.

יונה קציר: שמי יונה קציר ואני מנכ"ל אגודת חולי הפסוריאזיס בישראל.

יונה קציר: אני עצמי חולת פסוריאזיס כבר 40 שנה.

יונה קציר: חולים אלה עושים את הטיפול שהלם בים המלח כשטבילה היא גם בים וגם בשמש.

יונה קציר: בגלל שזה המקום הנמוך בעולם זה הטיפול שלנו.

יונה קציר: בדרך כלל החודשים הטובים לטיפול בשבילנו הם באפריל עד יולי וספטמבר עד נובמבר.

יונה קציר: במאי, כשהיינו צריכים לרדת לים המלח, היה סגר, סגרו את בתי המלון ולא ירדנו לטיפול.

יונה קציר: באוקטובר, שזו הפעימה השנייה בה אנחנו יורדים לטיפול מבחינת השמש, שוב סגר ולא ירדנו לטיפול.

יונה קציר: מה שקורה הוא שחולי הפסוריאזיס שעושים את הטיפול בים המלח בשמש שנה שלמה, רובנו הגדול לא טיפלנו בעצמנו בגלל הסגר.

יונה קציר: נניח מוותרים על בית המלון ואנשים יסכימו לבוא יום יום מהמגורים שלהם לים המלח, כשסוגרים את הים אז באופן אוטומטי גם ים המלח נסגר והטיפול שלנו נמנע.

יונה קציר: זו לא רק מחלה של נראות, זו מחלה רב מערכתית שפוגעת במפרקים, לחץ דם, גורמת לסכרת ולהשמנת יתר.

יונה קציר: אנחנו זועקים כי אנשים סובלים השנה.

יונה קציר: אנחנו לקראת החורף ועדיין לא קבלנו שום מענה.

יונה קציר: בקיץ הייתי עם קבוצה של ילדים בקייטנה שאנחנו עושים כל שנה.

יונה קציר: היינו בבית מלון 18 לילות, הקפדנו על התו הסגול, תודה לאל כולנו חזרנו הביתה בריאים ושלמים ללא אף הידבקות.

יונה קציר: עד כמה שאני יודעת לגבי הידבקויות בבתי המלון, עם כל זה שאנשים באים מערים אחרות לתקופות שונות, ההידבקויות היו מאוד מעטות.

יונה קציר: אני מתחננת, תפתחו ותאפשרו לנו לנסוע לטיפול רפואי.

יונה קציר: בשבילנו זה כמו דיאליזה, או לא להשוות, חולה סרטן שמקבל את הכימותרפיה שלו.

יונה קציר: כל אחד רואה את הכאב שלו.

יונה קציר: אני מדברת בשמם של חולי הפסוריאזיס, אנחנו רוצים לטפל בעצמנו.

יונה קציר: להיכנס לחורף ללא טיפול, זה מאוד יקשה.

יונה קציר: נכון שיש שמועות שב-1 לנובמבר יפתחו את בלי המלון.

יונה קציר: בתי המלון עוד לא יודעים שום דבר על העניין.

יונה קציר: בתי המלון עוד לא יודעים איך תהיה הבדיקה שצריכים להביא.

יונה קציר: הם צריכים לעשות גם בדיקות לעובדים והם רוצים להפיל את זה על אורחי המלון, שאנחנו נשלם את הבדיקות.

יונה קציר: גם ככה להיות בבית מלון בישראל זה לא דבר זול.

יונה קציר: יש השתתפות קלה מקופת חולים אבל עדיין ההוצאה לש חולה שבר לטפל בעצמו, היא מאוד יקרה.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה את הסיטואציה ויש לי שאלה קונקרטית.

יפעת שאשא ביטון: היום את יכולה לנסוע לים המלח.

יפעת שאשא ביטון: בעצם המגבלה היחידה היום זה בתי המלון?

יונה קציר: כן.

יונה קציר: היום זה רק בתי המלון.

יונה קציר: אפשר לנסוע ולהיכנס לים.

יפעת שאשא ביטון: אז נפתחה האופציה הזאת ועכשיו צריך את מקום הלינה כדי להפוך את זה ליותר שפוי.

יונה קציר: כן.

יונה קציר: טיפול בים המלח הוא בערך שבועיים עד שלושה ולנסוע יום יום הוא לא דבר קל.

יונה קציר: אנחנו וישבים בשמש הרבה שעות כך שזה גם מעייף לנסוע.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שלא נגיע לסגר שלישי ושאף אחד לא מכוון לשם כי כשמכוונים לשם אז גם מגיעים.

יפעת שאשא ביטון: שבכל מקרה ייקחו אתכם בחשבון בכל החלטה שיקבלו כדי לאפשר לכם את הטיפולים שאתם צריכים.

יפעת שאשא ביטון: גם זה בריאות לא רק קורונה.

יונה קציר: תודה רבה לך.

רועי ברזילי: שמי רועי ברזילי, סגן ראש עיריית רמת גן ויושב-ראש הספארי.

רועי ברזילי: אני בא לדבר בשם גני החיות בארץ.

רועי ברזילי: הוועדה הזאת דברה על הנקודות שבאמת מטרידות את הציבור.

רועי ברזילי: העובדה שהתפיסה שלהם עובדת במעין פרדיגמות, מדרגות, מישהו מתווך בין השפיצים של המדרגה.

רועי ברזילי: הוועדה הזאת בעיני היא ועדה פונקציונלית שנועדה לייצר את אותו קו לינארי של שחרור.

רועי ברזילי: מעין קיבעונות גבוהים בלי שאנחנו בודקים את ההיגיון של חסימה של כל ענף וענף, כאשר חוסר ההיגיון זועק.

רועי ברזילי: אנשים מדברים בהמון היגיון כשהתשובה היא, כי אנחנו רוצים לשמור על קו אחיד של ענף מסוים או עיקרון מסוים, בלי לבדוק את הדקויות ואת האבחנות הדקות שיש בין הענפים השונים.

רועי ברזילי: בהמשך לזה אני רוצה לדבר על הספארי ועל גני החיות האחרים.

רועי ברזילי: מדובר כאן בשטחים פתוחים כשבמהות אין שום הבדל בינם לבין פארקים.

רועי ברזילי: לצורך העניין, הדמיון בא לידי ביטוי למשל הפארק הלאומי שנמצא ליד הספארי 800 דונם פתוח, אלפי אנשים הולכים בו זמנית שם, רחוקים אחד מהשני, עושים ספורט יחידני ועוד.

רועי ברזילי: אבל אי אפשר במקום שנמצא ממש סמוך, פארק אקסקלוסיבי שאנחנו מסוגלים לווסת את כמות האנשים הנכנסים, 1,000 דונם של שבילים, שבילי מכוניות שיכולים לשמור על קפסולה של אותה משפחה גרעינית בתוך המכונית, להסתובב בתוך הספארי ולצאת החוצה אפילו מבלי להיכנס לגן.

רועי ברזילי: גם האפשרות הזו נחסמה בפני הספארי.

רועי ברזילי: למה?

רועי ברזילי: אין שום היגיון אפידמיולוגי.

רועי ברזילי: אתה יושב ברכב, עובר בשער אחרי ששילמת באינטרנט, נכנסת מבלי לפתוח בכלל את החלון.

רועי ברזילי: אין היגיון בזה שמשפחה או קבוצה קטנה יסתובבו על שבילים בהיקף של 1,000 דונם.

רועי ברזילי: יכולת האבחנה הדקיקה הזאת שנדרשת ממשרד הבריאות או מאנשים שמנסחים את התקנות, הם אלה שמאבחנים את הספארי ואת גני החיות האחרים מסיבות לא ברורות.

רועי ברזילי: לכן אנחנו מאוד מעוניינים שהספארי וגני החיות האחרים יפתחו, בשטח הפתוח ומבלי לפתוח את המבנים ככל שישנם.

רועי ברזילי: על אותו היגיון, כי את תכף תשאלי את השאלה אם הספארי מקבל פיצוים?

רועי ברזילי: הספארי היא חברה עירונית, אבל כל הכנסותיה, 45 מיליון שקלים מגיעים - - -

יפעת שאשא ביטון: לא ברור לי למה הספארי סגור.

יפעת שאשא ביטון: למה פארק לאומי, שם אין שום השגחה וויסות של אנשים אפשר ובתוך גן חיות, כשאפשר לווסת את כניסת האנשים, אסור.

רועי ברזילי: אין שום היגיון אפידמיולוגי.

רועי ברזילי: כשפניתי לפרופ' גרוטו ולמנכ"ל חזי לוי, לא הצלחתי לקבל תשובה.

רועי ברזילי: ציפיתי לתשובה מדעית אפידמיולוגית, משהו שיבסס את הטיעון למה הספארי לא.

יוראי להב-הרצנו: כמו החשש ששחקנים ישתו מאותו בקבוק מים, גם כאן יש החשש שיתקהלו מול כלוב.

רועי ברזילי: התשובות שניתנות לא מתכתבות עם המציאות.

רועי ברזילי: גם לחשש הזה נתנו תשובה, יש פקחים שמסתובבים ומפקחים.

רועי ברזילי: חשוב להבין שהספארי, שלא כמו מוזיאונים בהם נעלתי את השער והוצאתי את העובדים לחל"ת.

רועי ברזילי: בספארי החיות לא יוצאות לחל"ת, אני צריך לתת להם מזון ולטפל בהם.

רועי ברזילי: חתמתי לא מזמן על הלוואה של 10 מיליון שקל, שזה רבע מתקציב הספארי, נצטרך לחתום על הלוואה בסדר גודל נוסף.

רועי ברזילי: פיטרתי 8 עובדים.

רועי ברזילי: הספארי לא זכאי היום לשקל מהמדינה.

רועי ברזילי: חברות עירוניות זכאיות, חבורות ממשלתיות עד 25% מתקציבם הוא תקציב מדינה זכאיות, הספארי, ש-100% מתקציבו הוא תקציב שמבוסס על מבקרים לא זכאי לשקל מסיבה מטופשת.

רועי ברזילי: אנחנו מבקשים מהוועדה, בהיבט של פתיחת הספארי, לרכך את הדברים, לייצר בין המדרגות מצב לינארי יותר של מחשבה.

רועי ברזילי: לא לחשוב בקפסולות ובמחשבות של הרפואה והמדע.

יוראי להב-הרצנו: מה שמטריד אותי באמירה של רועי שברור לי שאף אחד ברגולציה משרד הבריאות לא דיבר עם אנשי הספארי כי התשובות מניחות את הדעת.

יוראי להב-הרצנו: כך גם בענפים אחרים.

יוראי להב-הרצנו: לכן האמירה הכללית היא שברירת המחדל שהכול סגור, למעט הדברים שבפינצטה יוצאים החוצה.

יפעת שאשא ביטון: זה נאמר.

רועי ברזילי: שלא יכנסו לגן, שיכנסו עם המכונית ויצאו עם המכונית.

יפעת שאשא ביטון: זיו אלון באותו עניין, יש לך מה להוסיף?

זיו איילון: אני חייב לומר שני דברים חשובים.

זיו איילון: ביולי אוגוסט, כאשר הגנים היו פתוחים, בקרו מאות אלפי מבקרים בסך גני החיות.

זיו איילון: אנחנו לא קיבלנו מידע על נדבקים.

זיו איילון: משרד הבריאות שהפיץ מידע על קונים למיניהם, לא מסר אפילו מקרה אחד.

זיו איילון: היו בגני החיות מאות אלפים.

זיו איילון: זה מקום שנותן את הוונטילציה לנפש.

זיו איילון: את אותה אתנחתא שחשובה לאנשים.

זיו איילון: נכון שיש לפעמים צפיפות, אבל היא הרבה פחות מאשר הצפיפות ברחובות או בקניונים, שם היא אינה מבוקרת.

זיו איילון: אנחנו משקיעים הרבה פקחים עם מגפונים כדי לטפל בענייני הצפיפות ועטית המסכות.

זיו איילון: המקום מבוקר, הוא טבע עירוני.

זיו איילון: טבע, בלי חיים ומרחבים עושים את הדבר הנכון לקהל ונותנים לו את הטיפול בפנאי ליד הבית, לא בפארקים שצריך לנסוע אליהם.

זיו איילון: לכן, דבר ראשון תודה רבה על ההזדמנות לדבר ודבר שני, אנחנו מבקשים שיאפשרו, כמו ביולי אוגוסט.

זיו איילון: לא קרה שום דבר רע בגני החיות, רק דברים טובים, למרות הביקוש הרב שהיה עליהם, כולל בבין הזמנים וכולל מכל המגזרים.

זיו איילון: דבר נוסף, ההכנסות הם מהקהל ואנחנו ניפגע מאוד ולא נוכל להחזיר מאות עובדים שנמצאים בחל"ת ולאפשר להם לפרנס את המשפחות שלהם.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: חי אלעזרי בבקשה.

חי אלעזרי: שמי חי אלעזרי, בן 44, מנהל תוכן בקאנטרי מיוזיק ברמת השרון.

חי אלעזרי: מורה למוזיקה כבר 22 שנים והיום אני כאן בשם הפורום של בתי הספר למוזיקה הפרטיים בישראל.

חי אלעזרי: הפורום מונה 5 בתי ספר בכל רחבי הארץ.

חי אלעזרי: אנחנו מייצגים מאות מורים ואלפי תלמידים.

חי אלעזרי: ניטשה אמר, ללא מוזיקה החיים היו שגיאה.

חי אלעזרי: על פי יאנוש קורצ'אק, אתה דואג לדורות מחנך אנשים.

חי אלעזרי: בתי הספר הפרטיים למוזיקה הינם ככולם מפעלי חיים יוצאי דופן של אנשי חזון הפועלים מתוך תחושת שליחות ואהבה גדולה לאדם, לחינוך ולמוזיקה.

חי אלעזרי: הרווח העיקרי שלנו הוא מתחושת הסיפוק בה אנו זוכים, כאשר תלמיד שלנו מגלה את יופי הבריאה ואת היכולות שלו דרך התהליך הנוצר בשיעורי הנגינה.

חי אלעזרי: עיקר הפעילות במרכזים שלנו מתבססת על שיעורים פרטיים.

חי אלעזרי: למפגש זה אין תחליף עבור התלמיד.

חי אלעזרי: התלמיד זוכה לזמן איכות עם המורה אשר מהווה עבורו חבר ודמות משמעותית.

חי אלעזרי: ביחד שניהם עוברים תהליך מאתגר דרך הנגינה והצלילים.

חי אלעזרי: בחודש מרס האחרון כל המשק ספג מכה קשה וכך גם אנחנו.

חי אלעזרי: ניסינו בכל הכוח לקיים ולשמר את הפעילות שלנו.

חי אלעזרי: חיפשנו מתחת לכל אבן את הדרך היצירתית והטובה כדי ליצור ערך שאפשר לספק לתלמיד בנגינה בעקבות המצב ויחד עם המצב.

חי אלעזרי: עבדנו לילות כימים בחיפוש אחרי פתרונות.

חי אלעזרי: הפורום שאני מדבר בשמו הינו מהסגר הראשון.

חי אלעזרי: הפורום מורכב אך ורק כדי שנוכל להבין יחד איך לצלוח את המשבר.

חי אלעזרי: למרות הקשיים והמועקה הכלכלית הצלחנו לעבור את הסגר הראשון.

חי אלעזרי: זאת בזכות הנחישות ובזכות החסד שעשו הלקוחות אתנו לאורך הסגר.

חי אלעזרי: אל לנו לשכוח ולתת קרדיט לתקווה.

חי אלעזרי: התקווה היא שהניעה את כולנו, את הצוות, את התלמידים ואת הקהילה כולה.

חי אלעזרי: הייתה תחושה משותפת שנזכה יחד את מופעי סוף השנה וכל ההשקעה המשותפת תישא פרי.

חי אלעזרי: אבל כשיולי הגיע הגיעה גם האכזבה ואתה לראשונה הגיע גם הייאוש.

חי אלעזרי: פעם ראשונה שחוויתי באופן אישי מזה 12 שנים, שהתבטל מופע הסיום עקב מגבלות ההתקהלות.

חי אלעזרי: יש בתי ספר בפורום שקיימים 47 שנים ו-37 שנים, שספגו מכה מאוד קשה.

יפעת שאשא ביטון: אני אנסה למקד.

יפעת שאשא ביטון: מה שהיה היה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לעשות את מה שיהיה יותר טוב.

יפעת שאשא ביטון: כדי להבין, לא חזרתם לאורך כל התקופה לעבוד?

חי אלעזרי: חזרנו אחרי הסגר הראשון.

חי אלעזרי: יצאנו להפסקה ביולי אוגוסט.

חי אלעזרי: בספטמבר ארגנו מחדש את כל המערך, הרשמות מנויים וכן הלאה ואז מיד יצאנו לסגר השני.

חי אלעזרי: הסגר השני כבר היה מכה טוטאלית לענף.

חי אלעזרי: היו המון פרישות של תלמידים שנרשמו בתחילת השנה ונאלצו לפרוש, מה שיצא אצלנו גם בעיה כלכלית.

חי אלעזרי: לגבי הפיצויים, קבלנו תשלום עבור החודש הזה, אבל נצטרך להחזיר את זה ומחזירים את התשלום הזה אחר כך, כך שיש בעיה כלכלית מאוד גדולה בעניין כי נצטרך לשלם על זה עוד מעט.

חי אלעזרי: כל מפעל החיים שבנינו מתפורר לנו מול העיניים.

חי אלעזרי: זה בלתי נסבל.

חי אלעזרי: כתבתי כאן נקודות למה אנחנו יכולים ללמד, בין היתר מדובר בשיעורים פרטיים.

יפעת שאשא ביטון: השיעורים הפרטיים הם בדרך כלל אחד על אחד?

חי אלעזרי: כן.

חי אלעזרי: אלה שיעורים של אחד על אחד.

חי אלעזרי: יש גם פעולות קבוצתיות של הרכבים, כשבהרכבים מדובר על 7 משתתפים.

חי אלעזרי: אנחנו רוצים להחריג כבר עכשיו את השיעורים הפרטיים לפחות.

חי אלעזרי: כי השיעורים הפרטיים הם לא רק עבורנו כמורים וכבתי ספר, זה במיוחד עבור התלמידים.

חי אלעזרי: אם דברנו על ההשלכות הקשות שקורות לתלמידים בתקופה הזאת בהיעדר החינוך, אז תחשבו מה קורה לתלמיד כשהוא כבר מושקע בנגינה ומחכה לשעה הזאת עם המורה הפרטי שלו.

חי אלעזרי: דרך הזום זה לא עובד, אי אפשר לנגן דרך הזום.

חי אלעזרי: בזום אין סנכרון בנגינה, נגינה זה לנגן ביחד.

יפעת שאשא ביטון: אני אבדוק לגבי השיעורים של אחד על אחד.

יפעת שאשא ביטון: תשלח בבקשה לוועדה את המסמך עם הנקודות שרשמתם ואנחנו כמובן נתייחס לזה ברצינות.

חי אלעזרי: משהו קטן שחשוב לי להגיד בעקבות הדברים ששמענו מפי ד"ר שרון אלרעי.

חי אלעזרי: משל קטן מהחיים שלי שלא קשור ישירות למוזיקה.

חי אלעזרי: כשהייתי סטודנט למוזיקה עבדתי במקביל כמציל בבריכה.

חי אלעזרי: באחת המשמרות הראשונות שלי פתחו את המגלשה ובבת אחת כל הילדים מהמי רצו לעבר המגלשה.

חי אלעזרי: נלחצתי והתחלתי לעצור את כל הילדים, בקשתי מהם לא לרוץ כי זה מסוכן.

חי אלעזרי: בא אלי בחור אחד חכם ואמר לי, אתה לא יכול להילחם בילדים, ברגע שאתה פותח את המגלה הילדים רצים.

חי אלעזרי: תדאג לביטחון ולבטיחות שלהם כשהם רצים.

חי אלעזרי: תדאג לחנך אותם מראש לפני שאתה פותח את המגלשה.

חי אלעזרי: אנחנו כאנשי חינוך שנפגשים עם התלמידים שלנו בכל העולם הבלתי פורמלי, אנחנו יכולים מאוד לעזור לציבור עצמו להבין את המשמעות של להישמר ומה לעשות, במיוחד בגילאים האלה מכיוון שיש לנו גישה ישירה לכל ילד ילד וזה חשוב ברמה החינוכית.

מאיר גלוזברג: תודה רבה על רשות הדיבור, שמי מאיר גלוברג, יו"ר התאחדות המתווכים.

מאיר גלוזברג: גברתי היושבת-ראש, כל פעם כשאת מדברת אני מהנהן עם הראש, אני מסכים אתך ואומר כל הכבוד.

מאיר גלוזברג: אנחנו ציבור של 18,000 מתווכים.

מאיר גלוזברג: היינו בתחילת המשבר 22,000 מתווכים.

מאיר גלוזברג: ציבור המתווכחים עומד מאוד להיפגע וכבר נפגע.

מאיר גלוזברג: היו אמורים להיות מבחנים בעוד כ-10 ימים, בכל המדינות בעולם יש דרכים טכנולוגיות ואמצעים לעבור את המבחנים.

מאיר גלוזברג: אנחנו כבעלי המשרדים לא יכולים לקבל מתווכים נוספים כי זו פעם שנייה שבוטלו המבחנים.

מאיר גלוזברג: יש אמצעים טכנולוגיים לעבוד עם ההגבלות.

מאיר גלוזברג: אנחנו יכולים לשמור על כך בתור ארגון.

מאיר גלוזברג: אנחנו מרגישים שבמקום שיסת

מאיר גלוזברג: כלו ענף אחר ענף ויבדקו מה הצרכים שצריך ואיך אנחנו שונים מענפים אחרים ויוכלו להתאים את המגבלות אלינו.

מאיר גלוזברג: לנו יש תהליכים ארוכים של זריעה, לוקח לנו זמן לעבוד עם הלקוחות, להכין נכסים והקצירה לוקחת כמה חודשים.

מאיר גלוזברג: בסגר הראשון עצרו אותנו, זה היה מובן והפסקנו לעבוד.

מאיר גלוזברג: סוף סוף כשיצאנו מהסגר התחלנו להתאושש, נכנסנו לעניינים ואני חייב לציין שיש עבודה.

מאיר גלוזברג: יש ציבור שחוזר לארץ, אנשים בין עסקאות, סוחרים, יש צורך ויש עבודה.

מאיר גלוזברג: אבל אז עצרו אותנו בפתאומיות שוב.

מאיר גלוזברג: בשבילנו לפתוח כל פעם את העסקים זה לא אומר שמחר נתחיל לעבוד עוד פעם.

מאיר גלוזברג: זה ייקח חודשים להיכנס שוב לעניינים.

מאיר גלוזברג: אני חוזר ואומר, יש מבחן שבוטל, אני כבעל משרד ואחד שעובד בחו"ל, אני כרגע לא יכול לקבל מתווכים חדשים.

מאיר גלוזברג: בוטל המבחן פעם שנייה ו-1,720 נבחנים שנרשמו, בוטל להם המבחן בפעם השנייה.

מאיר גלוזברג: מצד שני אנחנו חסרי אונים היום.

מאיר גלוזברג: אנחנו לא בטוחים ולא ידועים האם אפשר לעבוד, אי אפשר לעבוד?

מאיר גלוזברג: מותר לבקר בבתים?

מאיר גלוזברג: מותר להיות במשרדים?

מאיר גלוזברג: אנחנו יכולים להגביל את עצמנו, לעבוד עם לקוח אחד, להיכנס אתו לנכס כולנו נשמור על כללי התו הסגול.

מאיר גלוזברג: אני רוצה לציין דבר נוסף.

מאיר גלוזברג: המתווכחים הם יזמים.

מאיר גלוזברג: ישנה חשיבות כלכלית עצומה, אנחנו יוצרים עבודה לשרשרת שלמה.

מאיר גלוזברג: יוצרים עבודה לאדריכלים, עורכי דין, רואי חשבון.

מאיר גלוזברג: ששרשרת של מה שנפגע ואנחנו יושבים ומחכים חסרי אונים.

מאיר גלוזברג: אני לא מבין למה לא לוקחים ענף ענף ולומדים אותו.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: על פניו נכנסים מתווך ולקוח לתוך חלל סגור, נשאל לגבי זה כי הבנו כבר שההיגיון שלנו לא מספיק טוב כדי להבין את ההנחיות.

יפעת שאשא ביטון: נברר את זה בסוף הדיון ונבקש התייחסות לגבי המבחן שלכם.

מאיר גלוזברג: תודה רבה על רשות הדיבור.

יפעת שאשא ביטון: בשמחה.

יפעת שאשא ביטון: את מיכאל בר זוהר נעלה מחר בזום כי הוא רוצה לדבר על נושא המתנדבים.

יפעת שאשא ביטון: לוסי חדידה בבקשה.

לוסי חדידה: תודה על הדיון המבורך הזה ועל זה שיש מקום לשיח ולומר את המצוקות שלנו.

לוסי חדידה: החינוך הפרטי פתח אתמול את שעריו, אחרי משוכות נוראיות, חוסר ודאות מוחלט ואין עם מי לדבר.

לוסי חדידה: כיושבת ראש ארגון, אני מקבצת נדבות מידע מתקשורת, אין מול מי להתנהל.

לוסי חדידה: כמו שהוציאו אותנו לסגר הזה בצורה מגוחכת ביותר, הכול עובד, יוצאים החוצה ולא מרגישים את הסגר, ככה בעטו בנו החוצה להיכנס שוב לגנים, ממש כמו בובות על חוט.

לוסי חדידה: אין מי שינחה, אין היגיון בדברים.

לוסי חדידה: תכנסו לגנים בלי הנחיות, בלי תקנות, אין כלום.

יפעת שאשא ביטון: את גננת?

לוסי חדידה: יש לי גן מעל 20 שנה ואני יושבת-ראש ארגון מסגרות החינוך הפרטיות, משפחתונים וצהרונים.

לוסי חדידה: הכול מופקר, אין שיפוי מהמדינה.

לוסי חדידה: שבוע שעבר בוועדה כשאמרת לאוצר שבבקשה יארגנו את המענק הסקטוריאלי פר סגר, לא ייתכן שהורים יעזבו, לא יחזרו למסגרות.

לוסי חדידה: אנחנו לא זכאים למענקים, לא עומדים בקריטריון ה-40 כי ההכנסה כאילו נראית הכנסה אבל אנחנו מחזירים את הכספים האלה להורים בדרך אחרת, דרך החזרת ימים ועוד.

יפעת שאשא ביטון: קיימנו דיון בשבוע שעבר ויש דיוני מעקב שהם ייעודיים אך ורק לנושא שלכם.

יפעת שאשא ביטון: אתמול ניהלתי שיח עד השעות הקטנות של הלילה עם אגף מעונות היום במשרד העבודה והרווחה בנושא שלכם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מטפלים בזה בדיון מקביל.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך אני רוצה לעבור למירה איינהורן לדבר, כי היא מייצגת ענף שאין לו שום דיונים ייעודיים כמו שיש לכם.

לוסי חדידה: תודה רבה.

לוסי חדידה: שנדע רק ימים טובים ולא נצטרך לדבר על זה בכלל.

יפעת שאשא ביטון: אמן, ותשמרו על עצמכם ועל הילדים שלנו.

לוסי חדידה: הם האוצר הכי חשוב בעולם הילדים האלה.

מירה איינהורן: אני מייצגת שני כובעים, גם את הקוסמטיקה הטיפולית וגם את הפדיקוריסטיות הרפואיות.

מירה איינהורן: היות וכל הזמן מערבבים אותנו עם ענף היופי, אנחנו לא עוסקים רק ביופי, אנחנו עוסקים בבריאות כף רגל ובריאות העור.

מירה איינהורן: נותנים את האפשרות לרפואה המשלימה לעבוד בקופות החולים - - -

יפעת שאשא ביטון: עדין אין רפואה שלמה, זה חלק מהמאבק שלנו.

מירה איינהורן: הרפואה המשלימה בקופות החולים עובדת.

מירה איינהורן: במרפאות הפרטיות, סגור.

מירה איינהורן: יש טיפולים של רפואה משלימה בקופות החולים.

מירה איינהורן: אני כקוסמטיקאית מקבלת אלי מטופלים ואני מסוגלת לאבחן את העור שלהם ולגלות בזמן נגע בעור שהוא מסוכן ומאובחן כסוג של סרטן עור.

מירה איינהורן: אנשים לא מבינים את המשמעות הזאת בכלל.

מירה איינהורן: הם לא יודעים שהנקודה הזאת אולי סרטנית.

מירה איינהורן: אנחנו הכתובת הראשונה לשלוח לרופא העור לזהות את זה.

מירה איינהורן: אותו דבר אם מישהו מגיע לטיפול של הסרת שיער שזה לא טיפול רפואי, אבל אני יכולה לזהות נגע בעור בכל אזור שאני עוסקת בו בגוף בהסרת השיער.

מירה איינהורן: אותו דבר לגבי הפדיקור הרפואי, אנחנו מטפלים באנשים סוכרתיים, אנשים שמגיעים לקטיעת כף הרגל בגלל שלא אובחנו בזמן.

מירה איינהורן: אנשים שהם סוכרתיים מאבדים תחושה בכפות הרגלים, אנחנו הראשונות לפגוש אותם.

מירה איינהורן: אנחנו פוגשים אותם בין אחת לשבועיים לאחת לשלושה שבועות.

מירה איינהורן: אנחנו בסגר כבר הרבה זמן ולא נותנים לנו את האפשרות הזאת.

מירה איינהורן: הכי חשוב, לפחות אני יודעת עלי ואני יודעת על עוד חברות שפנו אלי.

מירה איינהורן: בקליניקה שלנו אנחנו עובדים במתכונת של לבוש קורונה.

מירה איינהורן: לבוש של מחלקת קורונה מלאה.

מירה איינהורן: כובע חד פעמי, חלוק, ערדליים, מסכה.

מירה איינהורן: אני עובדת מול מטופלות גם עם מסכת שקף.

מירה איינהורן: כל מטופל שנכנס לקליניקה עובר את כל ההנחיות שצריך על פי משרד הבריאות ויותר מכך.

מירה איינהורן: אנחנו רוצים לעבוד ואנחנו רוצים לעזור ולטפל.

מירה איינהורן: לא יכול להיות שייקחו לנו את הכוח הזה.

מירה איינהורן: אנחנו בהחלט מטפלות, אנחנו לא עוסקות רק ביופי ואיפור.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה ברורה וחשובה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבקש לדעת למה בקופת חולים כן וכשזה פרטי לא.

יפעת שאשא ביטון: אני באמת לא מצליחה להבין אם אנחנו נלחמים בקורונה או נלחמים בפרנסה של אנשים.

מירה איינהורן: וגם למה מקטלגים אותנו כענף היופי בלבד, אנחנו גם קשורים לבריאות.

יפעת שאשא ביטון: אין שום דבר רע בענף היופי, הכול בסדר.

מירה איינהורן: חלילה.

מירה איינהורן: גם אני צריכה פרנסה וגם אני צריכה את כל הדברים האחרים אבל זה גם טיפול.

רויטל סיטון בן ארי: אני רוצה להוסיף משפט לדברים הכול כך נכונים של מירה.

רויטל סיטון בן ארי: בסגר הזה גם גדל רף האלימות המשפחתית.

רויטל סיטון בן ארי: הן הראשונות שרואות אלימות משפחתית.

רויטל סיטון בן ארי: הן רואות את הסמנים בעור והן הראשונות שיודעות לפתוח את סגור לבן של נשים במצוקה.

רויטל סיטון בן ארי: ראינו בתקופה האחרונה אלימות משפחתית מזעזעת בין אם זו אלימות מילולית ובין אם זו אלימות פיזית ממש.

רויטל סיטון בן ארי: הן הראשונות שרואות את זה.

רויטל סיטון בן ארי: הן מאוד חיוניות.

יפעת שאשא ביטון: זה מאוד ברור.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים בשם הבריאות אבל זנחנו את כל הבריאות והתמקדנו רק במחלה אחת ספציפית.

יפעת שאשא ביטון: אגב, ארגון רופאי בריאות הציבור אומר כל הזמן שבריאות זה לא רק לא להידבר במחלה מסוימת אלא לדאוג גם לרווחה של הנפש ולבריאות הפיזית בכלל.

קריאה: אולי ננצח במלחמת הבריאות אבל במלחמה כלכלית אנחנו מפסידים בגדול.

אליהו מילוא: אני מבין שמורי הדרך לא ידברו הפעם.

אליהו מילוא: את לא נותנת לנו במה בכלל.

יפעת שאשא ביטון: אתם לא רשומים אצלי.

יפעת שאשא ביטון: ציינתי אתכם בתחילת הדיון ודברתי על זה שאם מאפשרים לטייל 20 אנשים למה לא לאפשר את מורי הדרך.

יפעת שאשא ביטון: אתה לא רשום אצלי ברשות הדיבור, אבל בבקשה אני מאפשרת לך לדבר.

אליהו מילוא: שמי אליהו מילוא, יושב-ראש אגודת מורי הדרך, תודה על רשות הדיבור.

אליהו מילוא: מורי הדרך, מפברואר כשסגרו את התיירות והטיסות, אנחנו בלי פרנסה.

אליהו מילוא: תנו לנו לצאת לטבע.

אליהו מילוא: תנו לנו להדריך בטבע, לא רוצים מקום סגור.

אליהו מילוא: תנו לנו להתפרנס ממשהו.

אליהו מילוא: אנחנו יודעים לתת הדרכה כשכל אחד במרחק אחד עם השני כי אנחנו מדברים עם מכשירי שמע.

אליהו מילוא: עברנו את השלב הטכנולוגי הישן ורוצים להתפרנס.

אליהו מילוא: פותחים שמורות טבע, נכנסים משפחות בקפסולות.

אליהו מילוא: אני לא יכול להיכנס עם קבוצה של 20?

אליהו מילוא: אני לא מבין את זה.

אליהו מילוא: לפי הטבלה אנחנו נכנסים בשלב 7, עוד חודשיים לפחות.

אליהו מילוא: אני מבקש שתעזרו לנו.

יפעת שאשא ביטון: בתחילת הדיון הייתה נציגה של משרד הבריאות וציינתי את זה בפניה, יחד עם האימונים בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: דברנו על כך שמותר ללכת לטבע ואנחנו אפילו מעודדים את היציאה לטבע.

יפעת שאשא ביטון: אין שום סיבה שלא יאפשרו לכם להתפרנס אם זה באותם קריטריונים וכללי זהירות מבחינה בריאותית.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שזה ייפול על אוזניים קשובות.

יפעת שאשא ביטון: בלי שידעתי שאתם מוזמנים, יוצגתם כאן כבר בתחילת הדיון.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך ואני מקווה שתחזרו לעבוד כמה שיותר מהר, אין שום סיבה שלא, אתה לגמרי צודק במה שאתה מציג.

טניה וינוקור: אנחנו גם נשמח לדבר לפני סיום אם זה אפשרי.

טניה וינוקור: שמי טניה וינוקור מאיגוד המוזיקאים והמוזיקאיות, בקשנו לדבר גם בשבוע שעבר.

יפעת שאשא ביטון: את לא מופיעה ברשימת הדוברים, דברו נציגים של המוזיקאים, נשמע אתכם בדיון הבא.

טניה וינוקור: אנחנו בנושא אחר וממש נשמח רק לשתי דקות.

טניה וינוקור: אני מודה לך מאוד כבוד היושבת-ראש.

טניה וינוקור: נכנסנו לסגר הנוכחי אחרי שאנחנו מושבתים, כמו שנאמר גם על ידי מקצועות אחרים, אבל אנחנו באמת מושבתים מתחילת מרס השנה.

טניה וינוקור: נפתחנו לממש מעט זמן, בהתחלה שבועיים ואחר כך לחודש וחצי.

יפעת שאשא ביטון: את מדברת מטעם האמנים או שזה חוגים כמו שדובר עליהם קודם.

טניה וינוקור: לא חוגים, אני מטעם מוזיקאים ומוזיקאיות שמופיעים ומלמדים מוזיקה.

טניה וינוקור: מוזיקאים מתפרנסים מכמה דברים.

טניה וינוקור: המקצוע הזה מורכב והעסקים שלנו בנויים בצורה מאוד ייחודית.

טניה וינוקור: לכן גם הפתרונות של המענקים שיש עכשיו לא מספקים.

טניה וינוקור: יש לנו הצעות, שלחנו מכתב גם לוועדה וגם לשר התרבות ואנחנו מבקשים להגיע לפגישה ולהציג את הפתרונות שיש לנו.

טניה וינוקור: לקחנו דוגמאות מחו"ל איך אפשר לעשות מופעים בחוץ, אפילו עכשיו במתווה של 10 אנשים ו-20 אנשים, כמובן תוך היצמדות להוראות משרד הבריאות.

טניה וינוקור: אנחנו רוצים להציג את הפתרונות האלה ולהביא את הקהילה שלנו שתוכל להתפרנס.

טניה וינוקור: זה מה שחשוב, להתפרנס בכבוד והלביא לחם הביתה.

יאיר גולן: אם אפשר לחזק את דבריה החשובים.

יאיר גולן: הייתי אתמול במוזיאון ארץ ישראל, 200 דונם, שטחים פתוחים ענקיים.

יאיר גולן: הם לקחו 6 להקות שבוע אחר שבוע, שמו אותם על הגג של אחד המבנים.

יאיר גולן: אין שום קרבה לאנשים, אנשים מסתובבים בשטחים הפתוחים עם מרחק גדול בין אחד לשני והמוזיקאים מופיעים.

יאיר גולן: אם היו נותנים לראשי הערים, ראשי הרשויות לגלות קצת יצירתיות, לאשר בעצמם ולא לחכות לאישור ממשלתי - - -

יפעת שאשא ביטון: הם מאוד יצירתיים רק שאנחנו לא נותנים להם סמכויות.

טניה וינוקור: אנחנו מאוד יצירתיים, עשינו פרויקט כזה עם מוזיאון מוז"א.

יפעת שאשא ביטון: הוא מדבר על ראשי הרשויות וראשי הרשויות מאוד יצירתיים, אם רק נתן להם את הסמכות והאחריות תאמיני שהם ידעו לעשות דברים נפלאים הרבה יותר ממה שאנחנו עושים.

יפעת שאשא ביטון: אני מחלקת את הדברים שלך לשניים: אחד זה נושא התמרוץ, שנוכל להכניס אותו בדיון הכלכלי שאנחנו מקיימים, כי אנחנו מקיימים דיונים שהם רק כלכליים מול משרד האוצר.

יפעת שאשא ביטון: נשמח לקבל ממך מסמך שמתייחס קונקרטית לעניין הזה ואולי נצליח לסייע עוד לפני.

יפעת שאשא ביטון: לגבי העניין של החזרה שלכם לפעילות, אני חושבת שדעתי.

יפעת שאשא ביטון: ידועה ומוכרת.

יפעת שאשא ביטון: אפשר בהחלט לעשות את זה בתנאים שיבטיחו גם את הבריאות שלכם וגם את הבריאות של מי שבא להאזין.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שנצליח לפתוח אתכם ושיקדימו אתכם, אתם האחרונים בשרשרת המזון, שאני ממש לא מצליחה להבין למה.

יפעת שאשא ביטון: נעשה הכול כדי שכל הדבר הזה יוקדם.

טניה וינוקור: תודה רבה לך.

טניה וינוקור: יש לנו את הפתרונות ונשמח להציג אותם.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם אני רוצה לסכם את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אם ניקח את העיקר של כל מה שהיה כאן, יש לנו הזדמנות אדירה לבנות מחדש את אמון הציבור, לגייס אותו לטובת המאבק בנגיף, כי כולנו יודעים שבלי הציבור אנחנו מפסידים מראש.

יפעת שאשא ביטון: לשם כך צריך כללים פשוטים, ברורים עם היגיון מסדר, כי כשהציבור מבין הוא גם יודע להקשיב להנחיות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים שיהיה מידע זמין, נגיש, שקוף ומהימן שהציבור מקבל כדי שידע איך באמת נכון להתנהל.

יפעת שאשא ביטון: איך נכון לעשות את הדברים ולא רק לדבר כל הזמן על האיסורים.

יפעת שאשא ביטון: מקרים חריגים וענפים חריגים שמחליטים שאי אפשר להחזיר אותם לפעילות צריך פיצוי ריאלי שניתן מראש לאותם ענפים ואחר כך שיעשו את ההתחשבנויות אתם כדי שנוכל לתת לאנשים את האוויר שצריך.

יפעת שאשא ביטון: שמענו שיש ענפים שלמים שנפלטים החוצה, אז פעם אחת לבדוק אם באמת הם צריכים להיפלט החוצה , פעם שנייה שיקבלו את הפיצוי שהם זקוקים לא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים לקבל תשובה ממשרד הבריאות לגבי מבחן המתווכים.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש מבחנים מקבילים לקבוצות אחרות ומקצועות אחרים שמתקיימים, אז מבקשים התייחסות לגבי העניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: לא הספקנו לדבר על זה אבל נרצה לדעת איך משרד הבריאות נערך לחורף?

יפעת שאשא ביטון: ראינו שיצא מכתב תוך כדי דיון של מנהלי המחלקות הפנימיות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על התמודדות עם הקורונה, מדברים על כך שהחורף עוד רגע בא והם מעידים על כך שאין שום היערכות לחורף.

יפעת שאשא ביטון: אם מישהו מתכוון להכניס אותנו לסגר כי הוא לא מסוגל להתמודד עם מערכת הבריאות ולהכין אותה, אני חושבת שזה משהו שאי אפשר יהיה להכיל אותו.

יפעת שאשא ביטון: זה המקום והזמן לרכז מאמץ בחיזוק מערכת הבריאות כדי שנוכל להתמודד בצורה יותר טובה עם כל התפרצות עתידית ובטח עם החורף שמגיע.

יפעת שאשא ביטון: נקיים דיון נפרד רק על מערכת הבריאות כדי להבין איפה היא תהיה בעוד חודשיים בושנה ממה שהיא נמצאת היום כדי לוודא שאנחנו מתפתחים ולא חוזרים אחורה.

יפעת שאשא ביטון: אני שוב רוצה לסכם בקריאה מאוד ברורה למשרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: תנו הנחיות ברורות ופשוטות.

יפעת שאשא ביטון: אפשר להתאמן בחוץ או להיות בחוץ 20 בחלל פתוח?

יפעת שאשא ביטון: 10 בחלל סגור?

יפעת שאשא ביטון: תנו את הכללים המדויקים, אם עובר שם כסף זה לא משנה.

יפעת שאשא ביטון: אם עושים פעולה כזו או אחרת זה לא משנה, אלא אם מדובר בפעולות שצריך להחריג כגון אכילה משותפת וכו'.

יפעת שאשא ביטון: תנו את היוצא מהכלל ותאפשרו לציבור לקיים את הכלל.

יפעת שאשא ביטון: נבקש ממשרד התרבות תשובות לכל מה שעלה כאן, הכול נכנס תחת המטריה של הכללים הברורים.

יפעת שאשא ביטון: במכתב הסיכום ובפרוטוקול נפרט את כל מה שהיה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולם, שנדע ימים טובים יותר, הישיבה נעולה.