ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 76, 2020-10-12 11:35

רם שפע: שלום לכולם, צהריים טובים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

רם שפע: התכנסנו, למעט הדיון שלנו לפני הפגרה, לדיון פומבי, ציבורי ראשון, בנושא: המתווה, ובכלל, ההיערכות של מערכת החינוך לחזרה ללימודים ולגנים, אני מקווה שנציגי משרד החינוך נמצאים בזום.

רם שפע: בסופו של דבר, יש לנו אתגר מאוד גדול.

רם שפע: אתייחס לכל מה שקשור בעיניי, ובעיניי חברי הכנסת, לנושא המתווה הכללי מעבר לגנים.

רם שפע: אני רוצה לפתוח עם התייחסות לילדי הגנים, ובכלל, המצב שאנחנו נמצאים בו.

רם שפע: כבר מזמן, וכך גם חברי ועדת החינוך בכנסת, אמרנו, דרשנו והסברנו, והתייחסנו לנתונים שיש, שהייתה הצדקה מאוד משמעותית לפתוח את הגנים כבר מזמן, לפני שנכנסנו לסגר הזה.

רם שפע: הראנו נתונים, משרד הבריאות הראה נתונים, ומאז - יושבים בבית מעל מיליון הורים וילדים, נואשים לדעת מה קורה איתם.

רם שפע: להבין מתי אפשר לחזור לגנים, בגלל שבעיקר כולנו יודעים שהפגיעה החינוכית, ערכית היא אדירה, וגם נפשית.

רם שפע: אבל אנחנו גם יודעים שנתוני התחלואה בגילאים האלה הם משמעותית נמוכים יותר – את זה אמר משרד הבריאות.

רם שפע: את זה אמר גרוטו.

רם שפע: את זה אומר גמזו.

רם שפע: את זה אומר חזי לוי - כולם אומרים את זה.

רם שפע: אני חושב שהדבר הזה היה צריך לקרות מזמן.

רם שפע: אבל, מכיוון שמחר יש דיון בקבינט הקורונה, וכל עוד אין שום תפנית דרמטית בנתוני התחלואה, אני מודיע כאן, שחברי כחול לבן, יצביעו וידרשו לפתוח את הגנים כבר ביום ראשון הקרוב.

רם שפע: אני אעשה את מה שאני יכול, כדי להביא לאישור הוועדה, מיד אחרי את פתיחת הגנים כבר ביום ראשון הקרוב.

רם שפע: זה הדבר הכי נכון שאנחנו חייבים.

תהלה פרידמן: בכפוף לערים?

רם שפע: נדבר על זה.

רם שפע: נתייחס כמובן לערים האדומות.

רם שפע: ככלל, זה מה שכחול לבן תעשה, זה מה שאני אעשה הכול כדי לשכנע את חבריי בוועדה שזה הדבר הנכון, בכפוף למה שקבינט הקורונה יחליט.

רם שפע: זה כדי לייצב את הוודאות, באמת, מעל מיליון אנשים – אני ביניהם, שנאלצו בבית, ובשבועות האחרון לג'נגל למציאות בלתי אפשרית.

רם שפע: אני חייב להגיד, בשיתוף אישי שלי, אבל כולנו יודעים את זה.

רם שפע: כל הורה שניסה לעבוד מהבית בתקופה האחרונה, ולא הייתה ברירה, כי הרבה אנשים כמובן יצאו לעבודה – זו פשוט מציאות בלתי אפשרית.

רם שפע: לא משנה, אם יש לך ילד, שניים, שלושה או ארבעה.

רם שפע: אמרה חברתי מירב כהן, ואני מחזק מאוד את דבריה ברדיו.

רם שפע: "בסופו של דבר, יש כאן גם פגיעה מגדרית משמעותית".

רם שפע: כי במשא-ומתן בין ההורים על מי ייצא לעבודה, מה לעשות, לצערנו, במציאות של השוויון המגדרי במדינת ישראל, עדיין סבירות גבוהה שהאישה תצטרך להישאר בבית.

רם שפע: כך אנחנו רק מרחיבים פערים ומגדילים אותם.

רם שפע: ולכן, גם בהיבט הזה, וגם בהיבטים רבים, אנחנו נעשה צדק מאוד משמעותי - זה בהתייחסות כללית לגנים.

רם שפע: יש המון סוגיות ספציפיות לדיון על הקפסולות, והדיון על הצהרונים, ושאלת משך הימים בשבוע – חמישה, שישה, המון סוגיות.

רם שפע: אני פשוט יודע כמה אנשים רוצים להתייחס אליהם, גם חברי הכנסת וגם נציגי משרד הבריאות, נציגי משרד החינוך, נציגי הגנים, הורים - כולם פה, בצדק, רוצים לייצר ודאות.

רם שפע: הכנתי הרבה מאוד נקודות שחשובות לי בנושא החזרה של כל היסודי והעל-יסודי, באופן שבו בעיניי מתייחסים לזה בצורה שגויה לחלוטין, לפחות לדעתי.

רם שפע: אני אתייחס לזה רק בשלב הבא של הדיון.

רם שפע: אני פותח לחברי הכנסת.

רם שפע: לאחר מכן, נעשה פניות לזום ולחברי הכנסת.

רם שפע: חברת הכנסת פרומן, הצעה לסדר-היום.

רם שפע: בבקשה.

אורלי פרומן: דבר ראשון, אני מבקשת לערוך דיון בוועדה בנושא על מדרשת שדה בוקר.

אורלי פרומן: חברה ממשלתית, שיש לה חשיבות לאומית, נמצאת תחת משרד החינוך.

אורלי פרומן: כוללת גם בית ספר תיכון.

אורלי פרומן: גם בית ספר שדה.

אורלי פרומן: גם מרכז לפיתוח מנהיגות.

אורלי פרומן: גם מכינה קדם צבאית.

אורלי פרומן: היא נקלעה לקשיים תקציביים מאוד קשים בעקבות הקורונה.

אורלי פרומן: אסור לתת למוסד הזה להיסגר.

אורלי פרומן: הם עומדים על סף קריסה.

עוזי דיין: אני מצטרף.

עוזי דיין: אני רק צריך לזכור שהיא פשוט – one of kind – זאת אומרת, היא לא חיה על תקנה בדיוק.

עוזי דיין: הסדר בעייתי.

אורלי פרומן: יש לה מעמד מיוחד, אבל עדיין, עם המעמד המיוחד הזה, גם משרד החינוך לא רצה.

אורלי פרומן: צריך למצוא פתרון כי היא עומדת על הסף, וצריך להציל במהרה.

אורלי פרומן: דבר שני, אנחנו, בשבוע שעבר, בעצם, התקנות של מערכת החינוך פגו ב-8 לחודש בשלב הראשון.

אורלי פרומן: ידענו – אני, וגם חבריי פה, היו מוכנים להגיע לדיון במהלך חול המועד, האם להאריך את התקנה הזאת שבתי הספר לא ייפתחו היום, או לקבל את זה ככה כאמירה גורפת.

אורלי פרומן: אני מוחה על זה שלא היה דיון פה בשבוע שעבר, וקיבלנו את זה כך כאמירה גורפת.

אורלי פרומן: גם אם זאת הייתה המסקנה בסוף, כן היינו לומדים את זמן ההיערכות, והציפיות שלנו מהמערכת מה אמור לקרות ב-18 לחודש.

אורלי פרומן: אבל כאילו שהשבוע הזה הולך לאיבוד שמהיום עד יום שישי, אף אחד לא לומד.

אורלי פרומן: אני לא מקבלת את זה ככה כמו שזה ללא דיון.

אורלי פרומן: דבר נוסף, אני רוצה להוסיף לדבריך גם את כיתות א'-ד'.

אורלי פרומן: זה לא אותם מבנים, והם בדיוק באותה נשימה מבחינת הנתונים, נתוני ההידבקות והתחלואה.

אורלי פרומן: ולכן, צריך לדון גם על כיתות היסוד בבית הספר היסודי, כמו גם על כל המערכת.

רם שפע: תודה רבה.

תהלה פרידמן: רק תסביר את הפורמט, אנחנו בסבב התייחסויות ראשוני לפני שאנחנו יורדים למתווה עצמו?

רם שפע: כן.

רם שפע: את יכולה גם להתייחס למתווה.

רם שפע: המתווה, לצערנו, ואני מקווה שנדחף לשינויי זמן אחרים - זה יימשך קצת זמן.

רם שפע: הסיפור של הגנים והיסודי, יושב על הרבה אנשים עכשיו, דחוף, לימים הקרובים.

רם שפע: לכן, היה נראה לי שנוכל להתחיל את ההתייחסות לזה, את העמדות שלנו, ואחרי זה, כמובן, נרחיב על החזרה של שאר הדיונים.

אורלי פרומן: דחוף, גם מבחינת הילדים, לא רק מבחינת ההורים.

אורלי פרומן: ודאי, כל יום נוסף שהילדים יושבים בבית, זה נזק אנושי לכולם.

אורלי פרומן: לא רק להורים, לילדים, לחברה לכולם.

רם שפע: חד משמעית.

קרן ברק: דווקא יש תחושה שהגנים חוזרים.

קרן ברק: אולי נתמקד בדברים האחרים.

אורלי פרומן: קרן, אתמול ד"ר שרון אלרעי, אמרה בטלוויזיה – ביום ראשון הקרוב, מה פתאום?

אורלי פרומן: היום גרוטו אמר, כן, הגנים יחזרו.

אורלי פרומן: ואותם שניים שעובדים במשרד הבריאות, אז איך אפשר לדעת?

תהלה פרידמן: הערה מקדימה שראיתי עכשיו, שאמנם מערכת החינוך בישראל מושבתת.

תהלה פרידמן: ראיתי שבביתר עילית, מערכת החינוך נפתחה – זו מציאות בלתי נסבלת.

תהלה פרידמן: יש אוטונומיות במשרד ישראל, מסתבר, והדבר הזה הוא בלתי קביל.

תהלה פרידמן: אני תוהה אם ועדת החינוך יש בסמכותה לקרוא למשטרה לאכוף את החוק, זה נראה לי דיי בסיסי.

תהלה פרידמן: אבל לא יכול להיות שיהיו ערים במדינת ישראל שיפתחו מערכת חינוך, בטח שהן ערים אדומות.

תהלה פרידמן: הערה שנייה, אני ביליתי את הימים האחרונים בשיח עם אנשי חינוך – עם גננות, מורות, מנהלות, מתוך איזו מחשבה שהן כבר בתוך קילומטראז' דיי משמעותי בתוך המתווה הקיים, ויהיו להן הצעות לשיפורים איך עושים את זה נכון.

תהלה פרידמן: אנחנו לא יכולים להתעלם מזה שאין הרבה תחלואה בגילאים הצעירים, אבל זה בהחלט הביא לבידוד, ולנזק יחסי, מעבר לזה שגם היו הדבקות.

תהלה פרידמן: אז אני כן חושבת, קרן, רק להערתך, שגם אם הולכים לפתיחה של הגנים, צריך לחשוב האם עשינו את זה באופן מיטבי?

תהלה פרידמן: או שיש דרך לעשות את זה טוב יותר באופן שישלח פחות אנשים לבידוד, ובאופן שימנע הדבקות.

תהלה פרידמן: למשל, הסיפור של גננת מחליפה, שהיא בעצם עוברת בין גנים.

תהלה פרידמן: היא כל יום בגן אחר.

קרן ברק: זה משהו נקודתי.

תהלה פרידמן: המחשבה שלי שהצטבר מספיק ידע בשביל לא לנהל את הדיון רק אם כן או לא ייפתח, אלא גם לנהל דיון על איך ייפתח, ולהשתמש בידע שהצטבר בשטח.

תהלה פרידמן: הערה המקדימה האחרונה.

תהלה פרידמן: כל הזמן אומרים לנו את זה, ואנחנו צריכים לעשות את זה - שהסמכויות חייבות לרדת אל מנהלי מחלקות החינוך בעיריות, והרבה יותר אוטונומיה למנהלים.

תהלה פרידמן: ככל שהסמכויות יירדו יותר קרוב לשטח, כך מערכת החינוך תתנהל טוב יותר ובריא יותר.

רם שפע: תודה רבה.

עופר כסיף: שני דברים רציתי.

עופר כסיף: דבר אחד, אני חוזר על ההצעה שלי מאחת מהוועדות הקודמות שלי.

עופר כסיף: שלמיטב ידיעתי, דווקא זכתה פה לקונצנזוס, וזה שיהיה צוות משותף לוועדה שלנו, יחד עם ועדת הפנים למען עירוב השלטון המקומי, ואולי גם ועדת קורונה, שנוכל להגיע להסכמות בין הגורמים השונים לגבי פתיחת מערכת החינוך.

עופר כסיף: אני בכוונה לא מדבר כרגע על איזה, מי ממערכת החינוך, משום שאנחנו יודעים שיש עמדה מסוימת לארגוני המורים.

עופר כסיף: אנחנו יודעים שיש עמדה לארגוני ההורים, ואולי גם למועצת התלמידים.

עופר כסיף: כך שאני שב ומציע, להקים צוות מידי כדי להיערך מבעוד מועד, שיהיו בו נציגים משלוש הוועדות שהצגתי, ואולי יותר, כדי לדון ולהגיע להסכמות בין המורים, ההורים והתלמידים על המתווה לפתיחת מערכת החינוך.

רם שפע: תודה.

רם שפע: רשמתי.

סיריל כהן: שלום לכם, אדוני היושב-ראש, חבריי הכנסת, אני אימונולוג, כלומר, מומחה למערכת החיסון.

סיריל כהן: אני ראש המעבדה באוניברסיטת בר-אילן.

סיריל כהן: אני גם חבר במספר ועדות במשרד הבריאות, בנושא של תרפיות מתקדמות, וגם ועדה שמייעצת בניסויים קליניים בחיסונים של קורונה.

סיריל כהן: אני כמובן לא מייצג את משרד הבריאות.

סיריל כהן: אני הוזמנתי להתייחס לנושא של חסינות ילדים מול covid 19, ולמחקרים האחרונים בנושא.

סיריל כהן: חשוב לי להדגיש.

סיריל כהן: במדע, זה לוקח זמן כדי להבין את כל ההשלכות והמנגנונים, וחלק מהמחקרים עדיין לא עברו ביקורת עמיתים, ויש דעות לכאן ולכאן.

סיריל כהן: אבל עדיין יש נתונים שהם יחסית מוצקים.

סיריל כהן: אז באופן עקרוני, במצגת ששלחתי לכם, אנחנו יודעים שילדים יכולים להידבק ויכולים להדביק.

סיריל כהן: כשאני מתייחס פה לילדים, הכוונה, כמובן, בגילאים אפס עד תשע.

סיריל כהן: יש הבחנה בין אפס עד תשע לגילאים קצת יותר מאוחרים.

סיריל כהן: אבל בואו נגיד ככה.

סיריל כהן: חלק מהמחקרים מתייחסים מ-0-9, חלק מתייחסים ל-0-18 – צריך כמובן לבדוק כל אחד ואחד.

סיריל כהן: בכל מקרה תמותת הילדים מאוד נמוכה, למזלנו, באופן כללי.

סיריל כהן: בערך אחד מתוך 2,000 מתים מ-covid 19, הוא ילד גיל 18, וזה נתונים גם של ה-CBC מרכז הבקרה של המחלות בארצות-הברית וגם בקרה של ארגון הבריאות העולמי.

סיריל כהן: מיעוט ילדים, יכולים לפתח תסמינים קשים, שאנחנו קוראים להם – MIC שזו תסמונת דלקתית מרובת מערכות, אבל 98% מהילדים שמפתחים את זה מבריאים עד עכשיו.

סיריל כהן: מהם גורמי הסיכון שאנחנו מזהים אצל הילדים.

סיריל כהן: יש מחלות של הריח.

סיריל כהן: יש קצת ויכוח לגבי אסתמה, עד כמה היא גורם סיכון, תפקוד ירוד של מערכת החיסון, בעיות אורולוגיות וגם השמנת יתר.

סיריל כהן: בצד הביולוגי של הדבר, זוהו מספר גורמים שמסבירים למה ילדים בעצם מפגינים איזושהי חסינות יחסית גבוהה בפני הווירוס הזה.

סיריל כהן: דלת הכניסה של הווירוס, זה בעצם קולטן, הוא כנראה נמוך משמעותית אצל הילדים.

סיריל כהן: כלומר, יש פחות הזדמנויות לווירוס להדביק ילדים.

סיריל כהן: יש מחקרים שמראים שבאמת הקולטנים האלה, וגם כל המערכת שעוזרת לווירוס להיכנס, היא מתבטאת בצורה יותר נמוכה בחלל האף של הילדים, ואולי גם בריאות.

סיריל כהן: יש גם עניין של מה שאנחנו קוראים לה - חסינות צולבת.

סיריל כהן: הרעיון הבסיסי הוא שלפעמים אנחנו חולים באיזושהי מחלה, או נפגשים באיזשהו גורם מחלה - חיידק או וירוס, שדומה או מזכיר וירוס אחר.

סיריל כהן: בזה שאני הגבתי, יצרתי נוגדים כנגד הגורם הזה, אני בעצם סוג של מחוסן כנגד הגורם השני, אנחנו יודעים את זה כבר 200 שנה, עם כל הניסויים הראשוניים שנעשו לגבי אבעבועות שחורות, אבעבועות הבקר, והקשר ביניהם.

סיריל כהן: אז כנראה יש עניין של מה שנקרא חסינות צולבת.

סיריל כהן: מה הרעיון?

סיריל כהן: אנחנו יודעים שמשפחת הקורונה, זו משפחה של שבעה וירוסים, ארבעה מהם גורמים להצטננויות, וזה בעצם וירוסים שאנחנו פוגשים כל שנה.

סיריל כהן: יש עכשיו עדויות שמראות שבעצם, אם חלית בווירוס כזה, אז יש לך כנראה אפשרות להתגונן בפני הווירוס של ה-covid 19.

סיריל כהן: אנחנו יודעים שבעיקרון, ילדים סביב שנתיים, מבלים בערך כמעט 50 יום מחייהן באותה שנה בהתמודדות עם הצטננויות וכל מיני דלקות בדרכי הנשימה העליונות, זיהומים.

סיריל כהן: זה כנראה יכול להסביר חיסוני יותר טרי, בגלל שהם התמודדו עם וירוסים דומים.

סיריל כהן: לגבי המחלה עצמה – ילדים מפתחים מחלה פחת קשה ככל הנראה, בגלל שאצלם התגובה החיסונית הדלקתית היא פחות, פחות מוגברת, מה שאנחנו רואים אצל המבוגרים יותר.

סיריל כהן: כל הנושא של הורמונים של מערכת החיסון.

סיריל כהן: ברגע שמתחילים להשתולל, במיוחד באזור הריאות, אנחנו רואים מצב של תחלואה קשה, שאז זקוקים גם להנשמה וכן הלאה.

סיריל כהן: ילדים לא מגיעים למצב הזה, כי אצלם זה פחות חזק התגובה הזאת, אולי אפילו יותר מבוקר לפי מחקרים.

סיריל כהן: וגם נושא של כלי דם, שאולי הם יותר בריאים אצל ילדים.

סיריל כהן: ילדים נדבקים פחות.

סיריל כהן: מקרי ההדבקה גם בין ילדים בסטינג של בתי ספר, יש מחקרים שמראים שהם יותר נמוכים.

סיריל כהן: לאחרונה, יש מחקר או מחקרים שמראים שהורים לילדים, או אנשים שבאים במגע יום יומי עם ילדים, יש להם סיכוי יותר נמוך לפתח מחלה, וגם כשהם מפתחים, המחלה היא פחות קשה.

סיריל כהן: מחקר בסקוטלנד על 300 אלף איש שעכשיו התפרסם.

סיריל כהן: זה בגדול.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: חשוב מאוד.

אריאל קלנר: האם ההדבקה של ילדים את המבוגרים, האם יש לנו נתונים?

אריאל קלנר: מדבקים פחות, מדבקים אותו דבר?

סיריל כהן: יש כנראה נתונים שהם מדביקים פחות מכמה סיבות, גם בגלל הזמן שהם מפרישים את הווירוס יותר קצר.

סיריל כהן: גם כמות הווירוס היא כנראה קצת יותר נמוכה.

סיריל כהן: יש מחקרים כאלה ואחרים.

סיריל כהן: יש כאלה שאומרים שזה באותה רמה, אבל צריך לבדוק איך בדקו את זה.

סיריל כהן: אבל כן.

סיריל כהן: יש מחקרים בעולם.

סיריל כהן: בארץ, אני לא מכיר.

עוזי דיין: ראוי להתחיל את הערכות האלה באנחנו לא יודעים בדיוק, ואז להגיד את השאר.

רם שפע: זה ברור, וזו נקודה מאוד משמעותית.

רם שפע: חברת הכנסת קרן ברק.

רם שפע: בבקשה.

קרן ברק: קודם כל, אני מברכת על הדיון הזה.

קרן ברק: אני רק רוצה להגיד מספר מלים לגבי המהות, כל הזמן שוכחים את זה.

קרן ברק: אתם חברי ועדת החינוך, אני מגיעה לפה בדרך כלל בנוגע לנושאים האלה.

קרן ברק: יש תפקיד מאוד משמעותי לוועדה.

קרן ברק: זה כן להביא את הקול של הכנסת, של הפרלמנט לגבי איך אנחנו רואים.

קרן ברק: לא כל השכל נמצא במשרד הבריאות.

קרן ברק: יש הרבה מאוד שכל שנמצא פה, בבניין.

קרן ברק: אני זוכרת שישבנו פה וביקשנו מנציגת משרד הבריאות, להביא לנו פילוח לפי גילאים – האם קיבלנו?

קרן ברק: כל גיל בנפרד.

אורלי פרומן: קיבלנו רק מספרים, אני הפכתי את זה גם לאחוזים.

אורלי פרומן: חברת הכנסת קרן ברק.

אורלי פרומן: בבקשה.

קרן ברק: התפקיד של ועדת החינוך, היא גם לשנות את המתווה, לא רק להגיד רק אמן, אלא גם לשנות, כי יושבים פה באמת מיטב המוחות ומיטב אנשים שרוצים בטובת הציבור, ובשביל זה אנחנו כאן, כדי לשפר ולטייב, לא להתריס – לשפר ולטייב.

קרן ברק: יש כמה דברים במתווה שלא ברורים לי.

קרן ברק: כל המומחים לחינוך, באמת, מומחים שאני לפחות מתייעצת איתם, אומרים שאין הבדל.

קרן ברק: לכן, שאלתי את הגברת ממשרד הבריאות.

קרן ברק: בבית-ספר יסודי, אתה יכול לקחת בית-ספר יסודי לחוד, אתה יכול לקחת חטיבת ביניים לחוד, אתה יכול לקחת תיכון לחוד.

קרן ברק: אבל בתוך בית הספר היסודי, אין הבדל בין א' לו', אין הבדל.

קרן ברק: ולכן, אם הבעיה היא כיתות, זאת אומרת, אם אתה בא ומסביר שאתה רוצה לעשות את זה ככה, כי יש בעיית מבנים, אז תעשה את זה דיפרנציאלי.

קרן ברק: מבחינתי, אפילו תעשה תחרות בין בתי-הספר.

קרן ברק: תחרות בין ראשי הערים - מי מוצא פתרונות תחרות עם פרס כספי.

קרן ברק: באמת, משהו עם תקציבים למי שמצליח למצוא פתרונות יצירתיים לכל הכיתות, לכל היכולות.

קרן ברק: הרי, אנחנו יודעים שיש מבנים של צופים, ויש מבנים של מתנ"סים, ויש מבנים של קייטנות, יש כל כך הרבה מבנים שכרגע הם סגורים, אפילו חנויות סגורות.

קרן ברק: אפילו בעלי עסקים, חלקם סגורים בחדרי כושר.

קרן ברק: כל כך הרבה מבנים נטושים שבהם אפשר לעשות שימוש.

קרן ברק: ואם אנחנו מכיתות א' – ו', מי שיכול, ומי שמצליח, תראה איך כולם רצים, פשוט תחרות למי משיג את זה ראשון, ומי באמת מוצא את הפתרון היצירתי הטוב ביותר לכמה שיותר תלמידים ביסודי.

קרן ברק: אין הבדל בין כיתות א', לו', לד', לה'.

קרן ברק: אנחנו ביקשנו נתונים.

קרן ברק: אין נתונים שמראים אחרת.

קרן ברק: ולכן, אני מבקשת שבית-ספר יסודי, התנהל כבית-ספר יסודי לכל דבר.

קרן ברק: אני אבקש דבר נוסף, זה מצטרף לזה שאוטונומיה גם לבתי-הספר, גם לראשי הערים, גם לשלטון המקומי.

קרן ברק: ואני גם מבקשת, זה לא לדיון עכשיו, אבל כן לקבוע דיון כמה שיותר מהר לחשוב על חודשי הקיץ.

קרן ברק: בפעם הקודמת כשאני ביקשתי שהלימודים האלה, שחלק מהפתרונות יהיו שלומדים גם בחודש יולי, קפצו עליי כולם – כן בצדק, לא בצדק, אני נשארתי פה לבד במערכה.

קרן ברק: אנחנו נמצאים עכשיו באוקטובר.

קרן ברק: אנחנו צריכים לתת כבר היום את הדעת לחודש יולי.

קרן ברק: שבחודש יולי, כמובן, יתנו את הפתרונות לתלמידים שיוכלו להשלים את החומר הנלמד שהם לא השלימו כל השנה.

קרן ברק: תודה רבה.

רם שפע: אני זוכר שאמרת את זה גם פעם קודמת.

רם שפע: מתחבר מאוד לשתי הנקודות שלך.

רם שפע: מחזק את מה שאמרת.

קרן ברק: צריך לקבוע על זה דיון עד שנמצא פתרונות - זה התפקיד שלך.

מאיר כהן: רם, יש במשרד החינוך תכנית שכל כך הרבה התהדרו בה – הקייטנות של הקיץ, שפשוט הם צריכים להוציא את זה לפועל.

רם שפע: אני זוכר איפה זה נולד.

אורלי פרומן: מאיר, צריך לקחת את השלושה שבועות, להאריך אותם לחודש וחצי, ולהכניס תכנים לימודיים בבתי-הספר של הקיץ.

מאיר כהן: בתכנית המקורית ב-2014, היו גם תכנים לימודיים ועוד איך.

אורלי פרומן: כן, אבל זה לאט, לאט, הפך יותר קייטנה.

אורלי פרומן: אז עכשיו צריך בהוראת שעה.

עוזי דיין: סוף סוף מדברים על שנה קדימה בלי בחירות – גם כן משהו אופטימי.

עוזי דיין: ...

אלכס קושניר: זאת הבעיה שלנו, שמערכת הבחירות משפיעה אפילו על מערכת החינוך – אתה מבין לאן הגענו?

אורלי פרומן: רם, אפרופו, מה שאמרו, שלא יברח הסיפור הזה של יולי כי זה חשוב.

אורלי פרומן: בהוראת שעה, להרחיב את זה לשישה שבועות.

אורלי פרומן: להכניס תכנים לימודיים.

אורלי פרומן: לאפשר לכל תלמידי בית הספר היסודי וגני הילדים, הלוואי וגם בחטיבות, לעשות השלמות וחיזוק, וכל מה שצריך לעשות שם, לצד פעולות הרחבה.

רם שפע: מסכים, בהחלט.

רם שפע: אינה זלצמן, ממשרד החינוך.

רם שפע: אני מציע שנעבור לשמוע את משרד החינוך, אולי יפתיעו אותנו במתווים דרמטיים וחדשניים.

רם שפע: אינה, סגנית בכירה במינהל הפדגוגי.

רם שפע: בבקשה.

אינה זלצמן: כפי שאתם בוודאי יודעים, וגם אתה פתחת בזה שהדברים עדיין נמצאים בדיונים, והתקבלו בהמשך בממשלה.

אינה זלצמן: אני כן יכולה להגיד מספר דברים לעת הזאת.

אינה זלצמן: מבחינה פדגוגית וחינוכית, אין לנו עוררין על כך שמערכת החינוך היא סגורה, אז אנחנו נמצאים בקושי גם מבחינה חינוכית, גם מבחינה אקלימית, גם מבחינת מענים וקשיים – כל זה כבר דיברנו בעבר, בוועדה הנכבדה הזאת.

אינה זלצמן: אז ברור לנו שאנחנו נרצה ונשמח שמערכת החינוך תיפתח ככל יותר מוקדם, כך טוב יותר.

אינה זלצמן: יחד עם זאת, אנחנו ערוכים לפתיחתה ככל שנידרש.

אינה זלצמן: יחד עם זאת, אנחנו יכולים להביע עמדה מקצועית, חינוכית, והיא ברורה.

אינה זלצמן: מערכת החינוך חשוב שתלמד ותחזור ללימודים, שהמורים ייפגשו עם התלמידים, שהמשק יחזור בעקבות זה לתלם.

אינה זלצמן: אבל אנחנו נקבל את השיקולים הנוספים שהם לא נמצאים בשולחן שלנו – אם זה שיקולים בריאותיים, אם זה שיקולים מוסריים.

אינה זלצמן: ברגע שהתקבלו ההחלטות הסופיות, אנחנו ערוכים לפתוח את בתי הספר, את גני הילדים בכל תרחיש שיוחלט עליו.

רם שפע: אני חייב להבין משהו.

רם שפע: האם עובדים במשרד החינוך על מתווים חלופיים להחזרת הילדים ללימודים - מהם המתווים האלה?

אינה זלצמן: בוודאי, אנחנו עובדים.

אינה זלצמן: יש לנו כמובן מתווה שהוא מתווה עוגן.

אינה זלצמן: אבל אנחנו ערוכים - - -

רם שפע: מה הכוונה ערוכים?

רם שפע: אני אומר את זה לא בטענה.

רם שפע: אני שואל בכנות כדי להבין.

רם שפע: הייתה תקופה מאוד ארוכה כדי לאתר המון אלטרנטיבות לאיך להחזיר את הילדים, ולאתר מציאות של הרבה פחות הדבקות, הרבה פחות מפגשים בין מורים לתלמידים, ותלמידים לתלמידים.

רם שפע: האם יש לכם איזשהו מתווה חדש כזה?

רם שפע: אני אחזור שוב.

רם שפע: אני אומר לא כטענה, אלא באמת כדי לנסות להבין.

רם שפע: היו עכשיו כמה שבועות טובים כדי שמשרד החינוך יציג לנו, לקבינט הקורונה, לציבור, אלטרנטיבות לאיך אפשר להחזיר את התלמידים בישראל ללימודים במתכונת אחרת מאיך שהם חזרו בפעם קודמת, שבהם במתכונת הקודמת, כולם פגשו את כולם, והיינו בהדבקות אינסופיות, ופגענו בשיעור התחלואה הכולל וכו'.

רם שפע: יש המון כלים לעשות את זה אחרת.

רם שפע: האם אתם מציגים איזשהו מתווה כזה?

רם שפע: אני באמת לא מצליח להבין.

אינה זלצמן: אנחנו נציג את המתווה ברגע שהתקבלו ההחלטות.

רם שפע: אבל זה עובד הפוך.

אינה זלצמן: לא.

אינה זלצמן: אנחנו ערוכים למהלכים.

אינה זלצמן: אנחנו ערוכים למתווים.

אינה זלצמן: אבל ברגע שהתקבלו החלטות על ידי שר הבריאות, על ידי הממשלה נוכל להציג.

אינה זלצמן: בוודאי שאנחנו ערוכים.

אינה זלצמן: ברגע שיוחלט, אנחנו נוכל להציג את התכנית כולה.

אורלי פרומן: אתם תציגו מתווה.

אורלי פרומן: ואתם תגידו ביום ראשון, כמו שהשר אומר - שביום ראשון, גני הילדים וכיתות היסוד של בתי הספר היסודיים חוזרים ללימודים, זה המתווה.

אורלי פרומן: וזה יהיה הלחץ גם של המשרד, יחד עם ההורים, יחד עם הלחץ שלנו, יחד עם הלחץ הציבורי.

אורלי פרומן: יחזרו ללימודים ביום ראשון, אחרת זה לא יהיה.

אינה זלצמן: אני אמרתי יותר מברור, שאנחנו מבחינה מקצועית, חושבים שצריך לחזור כמה שיותר מהר לספסל הלימודים.

אינה זלצמן: יחד עם זאת, אנחנו נשמע את אנשי המקצוע, את אנשי משרד הבריאות, את הממשלה, ולפי זה ניערך לכל תרחיש.

אינה זלצמן: יש לנו תרחישים שעבדנו עליהם, אבל אנחנו ניערך בהתאם להחלטות שייקבעו בממשלה.

אורלי פרומן: נגיד שביום ראשון יש החלטה שחוזרים.

אורלי פרומן: מה המתווה?

אורלי פרומן: או שתי האפשרויות שיש לכם לחזרה?

אורלי פרומן: ממשיכים בגני ילדים ככה, מחלקים אותם לשתי קבוצות?

אורלי פרומן: איך זה ייעשה?

אורלי פרומן: הרי חשבתם על כל הדברים האלה, אז גם אנחנו רוצים לשמוע.

אינה זלצמן: בוודאי שחשבנו, אבל ברגע שתתקבל החלטה, אנחנו נוכל להציג את ההחלטה הסופית.

אורלי פרומן: מה שאת אומרת, רק אם השר יעלה פה, אנחנו נקבל תשובות.

אורלי פרומן: השר רוצה בעצמו לתת את התשובות – בוא נזמין את שר החינוך.

אינה זלצמן: זאת הפרשנות שלך.

אורלי פרומן: בוודאי שזאת הפרשנות שלי.

רם שפע: בבקשה.

רם שפע: אריאל קלנר.

אריאל קלנר: אף אחד פה לא רוצה להיות רע, בטח לא כלפי מערכת החינוך וכלפי ילדים.

אריאל קלנר: אני, באופן אישי, יש לי ילדים במערכת החינוך, ואני יודע כמה זה מורכב כשהם לא במערכת החינוך, וזה ממש לא פשוט.

אריאל קלנר: אבל אנחנו צריכים גם לזכור נתונים, וכמובן, אני מברך על הדיון, כדי שבסופו של דבר, נגיע למתווה הנכון, וחשוב מאוד שנגיע למתווה נכון.

אריאל קלנר: נתונים שאספתי ופורסמו - לא המצאתי אותם.

אריאל קלנר: 15,000 ילדים ומורים נדבקו במערכת החינוך.

אריאל קלנר: 110,000 נכנסו לבידוד.

אורלי פרומן: דבר באחוזים, זה לא אומר כלום מספרים.

עוזי דיין: למה חשוב האחוזים?

עוזי דיין: חשוב המספרים במקרה הזה.

עוזי דיין: אבל מה זה משנה?

אריאל קלנר: אורלי, אם מערכת החינוך בישראל הייתה מדינה, היא במקום השלישי בקצב ההדבקה בה.

אריאל קלנר: בישראל יש יותר מאומתים עד גיל 19, מאשר מאומתים בכלל – ביפן, שווייץ, אוסטריה, אירלנד, דנמרק, אוסטרליה, דרום קוריאה, יוון, נורבגיה.

אריאל קלנר: בחלק מהמקרים, זה אפילו פי שבע ומעלה.

אריאל קלנר: יש בישראל יותר מאומתים עד גיל 9 – מעל 30,000 מאשר נדבקים בכלל במדינה כמו דרום קוריאה.

אריאל קלנר: בגיל 0-3, יש בישראל יותר מאומתים ממדינות רבות גם כן.

אריאל קלנר: כלומר, אנחנו מדברים ואנחנו לא יודעים בסופו של דבר, אין לאף אחד נתונים אמיתיים עד כמה הילדים מדבקים.

אריאל קלנר: אנחנו יודעים שהם נדבקים פחות, וחולים פחות – ברוך השם, הסכנה היא פחותה.

אריאל קלנר: אבל אנחנו לא יודעים אם הם מדבקים פחות.

אריאל קלנר: אין מה לעשות, חלק מהסיפור של הקורונה, שאנחנו מתמודדים פה עם איזשהו אי ודאות גדולה.

אריאל קלנר: לכן, כל הנושאים האלה צריכים לבוא בזהירות רבה.

אריאל קלנר: חלילה אני לא חושב שהסגר לנצח זה הפתרון.

אריאל קלנר: אנחנו חייבים לראות איך יוצרים מתווה, אבל הכול חייב להיות באחריות כדי שאנחנו לא נגיע לפני שוקת שבורה.

אריאל קלנר: לפחות בגנים – אנחנו צריכים לעשות את המקסימום, לשמר הרמטיות.

אריאל קלנר: יש להימנע מגננת מחליפה, מסייעות מתחלפות.

אריאל קלנר: צריך לשמור על גננת מרכזית אחת, או סייעת אחת או שתיים קבועות.

אריאל קלנר: כדי לאפשר הפעלת צהרונים - צריך לשאוף שבשעות הבוקר הילדים ייחשפו לשני אנשי צוות לכל היותר.

אריאל קלנר: לא להכניס לגנים אף מפעיל או איש צוות מעל שניים או ארבעה אנשי צוות קבועים.

אריאל קלנר: אני חושב שכרגע גם, הורים שכן רוצים – אני מדבר פה על בתי ספר יסודיים, יש להקפיא את חוק חינוך חובה.

אריאל קלנר: הורים שרוצים לחנך את הילדים שלהם – כרגע, יש את הקורונה, אם יש הורים שכן רוצים להמשיך, אם זה הורים בסיכון או הילדים בסיכון, או מישהו מהם חושש אפילו בתקופה של הקורונה, אנחנו כרגע צריכים לאפשר לו לחנך את הילדים שלו בבית שלו.

עופר כסיף: זה יגדיל את הפערים בצורה בלתי רגילה.

אריאל קלנר: אנחנו רוצים לשמור על הבריאות כרגע.

רם שפע: חבר הכנסת קלנר, לשנות חוק זה דבר אחד, או להקפיא אותו, זו דרמה דיי משמעותית.

רם שפע: אתה אומר – אם יש הורים, לדעתך, שרוצים להשאיר את הילד בבית – אפשר לתת להם אישור.

אריאל קלנר: הוראת שעה.

אריאל קלנר: נכון.

אריאל קלנר: בדיוק.

אריאל קלנר: לא לחייב, היום זו הגנה פיזית.

אריאל קלנר: היום, הורה שלא שולח את הילד שלו לבית הספר, זו עבירה פלילית.

אריאל קלנר: אני לא רוצה להגיע למצב שבו שוטרים נכנסים לבתים ועוצרים.

אריאל קלנר: או שהורה בכלל הופך להיות עבריין בעל כורחו, רק בגלל שהוא רוצה לשמור על הבריאות שלו, או של הילדים שלו, ולא רוצה לחשוף אותו.

אריאל קלנר: אני מקבל המון פניות כאלה - אנשים חוששים.

אריאל קלנר: קודם כל, עבור הגנים, יש פערים קטנים יותר.

אריאל קלנר: עבור ילדים גדולים - זה כבר פערים יותר משמעותיים.

אריאל קלנר: צריך לאפשר, לפחות בתקופת הקורונה, לאפשר חינוך ביתי.

אריאל קלנר: לאפשר השתתפות למידה מרחוק למי שכן מעוניין.

אריאל קלנר: אני מדבר במתווה של חזרה.

אריאל קלנר: יהיו כאלה שכן יהיו מעוניינים בלמידה מרחוק, אז לאפשר להם את זה.

אריאל קלנר: לאפשר כמובן לימודים בקפסולות מקומיות.

אריאל קלנר: אם יש קבוצות שבהן מתארגנים, ביישובים, במקומות כאלה, של עשרה תלמידים שמתארגנים.

אריאל קלנר: יכול להיות שהאימא של אחד מהם היא מורה בעצמה.

אריאל קלנר: היא רוצה להשקיע וללמד את אותם עשרה ביחד.

אריאל קלנר: יש כל מיני פתרונות יצירתיים – לתת את האופציות האלה.

אריאל קלנר: כרגע, הן אופציות שלא מאושרות בחוק, אפשר לתת את האופציות האלה כדי להקל.

אריאל קלנר: וכמובן, זה בנוסף לכל מה שאמרתי בהתחלה עם הזהירות הנדרשת.

אריאל קלנר: מה שבאמת חשוב, זה להיצמד עד כמה שאפשר לעובדות, ולראות איך אנחנו לא מגבירים פה תחלואה.

אריאל קלנר: תודה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: נמצאת איתנו פרופ' קלדרון.

רם שפע: בבקשה.

רונית קלדרון: תודה רבה שהזמנתם אותי.

רונית קלדרון: אני מבית-הספר לבריאות הציבור, בהדסה, האוניברסיטה העברית.

רונית קלדרון: אני מומחית לבריאות הציבור, ואפידמיולוגית בהכשרתי.

רם שפע: פרסמתם מחקר משמעותי שהופיע לשמחתי במגוון רחב של פלטפורמות שבאמת מסביר, ומציג את נתוני ההדבקה הנמוכים בקרב הגילאים הללו.

רם שפע: אני אתן לך להציג את זה.

רם שפע: זה הקונטקסט של הנוכחות החשובה שלך בוועדה.

רם שפע: בבקשה.

רונית קלדרון: האמת, שיש לי מצגת שהייתי צריכה להציג.

רונית קלדרון: אדבר בקצרה.

רונית קלדרון: אני רק אציין בקצרה, שכבר מתחילת המגיפה, אנחנו קבוצה של חוקרים של הדסה והאוניברסיטה העברית, שבוחנים את תפקידם של ילדים במחלה.

רונית קלדרון: בהתחלה הסתמכנו רק על נתונים מחו"ל, ועכשיו, יש לנו קצת יותר נתונים גם מהארץ, אז אנחנו יכולים להתייחס אליהם.

רונית קלדרון: קודם כל, ממש פורסם בימים אלה - ה-OECD, פרסם דוח על הנזקים שצפויים מסגירת מערכת החינוך.

רונית קלדרון: אז מעבר לכל מה שאנחנו נדבר על הנזקים הנוראיים שצפויים לילדים, קודם כל, בטווח הקצר וגם בטווח הרחוק, אם אנחנו מדברים על קישורים חברתיים ולימודיים שכבר רכשו, והם יאבדו, וכאלה שהם לא ירכשו בשנה הזאת.

רונית קלדרון: אם אנחנו מדברים על הגדלת פערים, ברור שהחינוך מקוון, הוא גם לא שוויוני, כי לא בכל המעמדות יש אותן זכויות להקניה כזאת, ואין איזו תמיכה הורית שנדרשת לצערנו, בשביל ההכשרה הזאת בעיקר הגילאים הצעירים.

רונית קלדרון: אנחנו לא מדברים על הזנה, ונזקים נפשיים שכרוכים בזה.

רונית קלדרון: היום, פעם ראשונה שיצאה איזשהו פרסום בנושא הזה.

רונית קלדרון: אז מעבר לכל הדברים האלה, ה-OECD, גם עשה הערכה על האובדן הכלכלי הצפוי לחברה מזה שאנחנו מפסידים תקופת לימודים משמעותית.

רונית קלדרון: מדברים על יכולת ההתפתחות האישית של התלמידים.

רונית קלדרון: וגם כאן, בטבלה הזאת, אם אתם יכולים להסתכל באופן כללי, על רבע שנת אובדן לימודים לילדים.

רונית קלדרון: אנחנו נעשה אובדן של - - - בתוצר הלאומי הגולמי של 1% - זה המון.

רונית קלדרון: ככל שאנחנו מגדילים את החסך החינוכי הזה, אנחנו מגדילים את החסרים האלה.

רונית קלדרון: מה שאנחנו רואים כאן, זה בעצם את עקומת התחלואה לפי קבוצת גיל, והשיעורים הספציפיים לגיל בשכבות שונות, זה במגזר הכללי.

רונית קלדרון: לא ברור לגמרי האם במגזר הכללי יש לנו גם חרדים שגרים ביישובים כלליים.

רונית קלדרון: אלה ניתוחים שנעשו עבורנו על ידי אמ"ן – מרכז המידע והידע למערכה בקורונה.

רונית קלדרון: אתם יכולים להתרשם בסביבות יוני.

רונית קלדרון: התאריכים כתובים הפוך, החודש הוא הספרה השמאלית, והאמצע זה היום בחודש.

רונית קלדרון: אז יש במיוחד מה שרואים ביוני, אותה התפרצות שייחסו לגימנסיה.

רונית קלדרון: ואחר כך יש את כל שיעורי התחלואה בכל שכבות הגיל.

רונית קלדרון: האפור – שכבת בני הנוער.

רונית קלדרון: והשכבות של הגילאים שמתחת - - - לקו השחור שזה אותם ילדים.

רונית קלדרון: אפור שחור זה מבוגרים – 18-120, וכל מה שאתם רואים מתחת לזה, זה ילדים עד גיל 11 בעצם.

תהלה פרידמן: מה שאנחנו רואים באופן גורף, שקודם כל, שיעורי התחלואה בילדים הם נמוכים מאוד.

תהלה פרידמן: אם תסתכלו תראו עלייה גדולה, במיוחד בספטמבר.

תהלה פרידמן: ואנחנו אומרים – עלייה ב-1 בספטמבר לא יכולה לבוא - - כי כל דבר דורש כ-10 ימים עד שבועיים לפניו שיקרו.

תהלה פרידמן: אז קודם כל, העלייה הגדולה בבני הנוער, מקורה במה שקרה בחופש הגדול עם פתיחת הלימודים.

תהלה פרידמן: העלייה שאנחנו רואים בילדים, היא מקבילה לעלייה שאנחנו רואים בשאר קבוצות הגיל.

תהלה פרידמן: כלומר, הם לא המנוע ככל הנראה.

תהלה פרידמן: הם כנראה נדבקו מאנשים אחרים.

תהלה פרידמן: אנחנו חושבים שעיקר העלייה במגזר הכללי, הלא חרדי, עם החופשות שהיו - - - אם אנחנו מסתכלים על יישובים חרדים, אז בכלל, כאן אנחנו רואים את הקפיצה הזאת בצורה הרבה יותר משמעותית.

תהלה פרידמן: הקפיצה הגדולה ביותר, היא בבני 18-23.

תהלה פרידמן: תא אחד בספטמבר – מקורה בפתיחת הישיבות.

תהלה פרידמן: חילקו לפי מין – רואים שזה בבנים ולא בבנות.

תהלה פרידמן: זה ממש מקושר לפתיחת הישיבות ב-א' אלול, שזה בערך 20 באוגוסט.

תהלה פרידמן: זה ממש מתאים להם מכל הבחינות.

תהלה פרידמן: שוב, אם אתם תסתכלו על שכבות הגיל הנמוכות יותר, שזה התכלת, כחול וירוק, אז אנחנו כמעט לא רואים שם עלייה, והעלייה היא ממש הרבה יותר נמוכה מאשר בשכבות הגיל המבוגרות יותר.

תהלה פרידמן: מה שמעניין מאוד לגבי היישובים הערביים.

תהלה פרידמן: אם תסתכלו ביישובים הערביים, החל מ-14 באוגוסט, אנחנו רואים ירידה בשיעורי התחלואה בכל שכבות הגיל.

תהלה פרידמן: כלומר, אם באמת פתיחת מערכת החינוך הייתה זאת שגרמה לעלייה הגדולה הזאת בתחלואה, לא היינו רואים את הירידה הזאת במגזר הערבי מ-14 בספטמבר.

תהלה פרידמן: לכן, אנחנו טוענים - יכול להיות שיש תרומה, בוודאי שיש חשיבות לכל הסוגיה הזאת של הישיבות, ויכול להיות שגם לבני הנעורים יש כאן תרומה.

תהלה פרידמן: כל העניין של תחלואה עד גיל 10 ו-11, לא מצדיקה קשר עם פתיחת מערכת החינוך.

קטי קטרין שטרית: לקחתם בחשבון שזה פחות חתונות באותו זמן במגזר הערבי, וההסברה שנעשתה שם?

רונית קלדרון: על אחת כמה וכמה היא הנותנת.

רונית קלדרון: כלומר, סגרנו.

רונית קלדרון: הם עשו משהו בוודאות.

רונית קלדרון: בוודאות שהם עשו משהו על מנת שהתחלואה שם תרד.

רונית קלדרון: אבל הם בעצם המנוע הזה של פתיחת מערכת החינוך, ללא ספק.

רונית קלדרון: אני רוצה להודות למר ציון רגב, מחדר המצב של מנח"י, שהוא מינהל החינוך בירושלים.

רונית קלדרון: ירושלים, אולי העיר היחידה שמעולם לא ירדה לאפס תחלואה, ושבה הייתה התפרצות בגימנסיה, כמו שכולנו יודעים.

עופר כסיף: מה הרציונל ללא חרדים?

רונית קלדרון: אני אראה לך.

רונית קלדרון: פשוט, שתראה את החינוך החרדי, לטענתנו, החינוך החרדי כאן הוא מעוות את התמונה עבור כל הארץ.

רונית קלדרון: מה שאנחנו רואים כאן, זה מה שקרה במאי יוני.

רונית קלדרון: אכן, אתם רואים את ההתפרצות הגדולה שהייתה לנו בגימנסיה בכיתות חטיבת הביניים, אם אתם זוכרים מה שהיה לנו בסוף מאי, תחילת יוני.

רונית קלדרון: אם תסתכלו על קדם חובה, חובה, א', ב', ג', ד', ה' - אתם בעצם לא רואים איזשהו משהו שהחלק העיקרי של התחלואה עולה - - -

אורלי פרומן: תמשיכי בבקשה.

רונית קלדרון: מה שאנחנו רואים כאן, שהילדים האלה שומרים על החלק היחסי שלהם שהוא נמוך מאוד מכלל התחלואה בירושלים.

רונית קלדרון: אני חושבת שמאוד חשוב לשים לב לזה.

רונית קלדרון: המקרא הוא שונה.

רונית קלדרון: זה אותן תקופות עבור החרדים.

רונית קלדרון: גם כאן רואים שהשכבות הנמוכות עד כיתה ה', משמאל - מאי יוני, האמצעי - יולי אוגוסט, התקופה שאין מערכת חינוך חרדית בוודאות.

רונית קלדרון: במערכת הכללית, אולי יש בתי ספר של החופש הגדול.

רונית קלדרון: העמודות האפורות של ספטמבר, אנחנו רואים שהחלק היחסי של הילדים הצעירים, יחסית מאוד נמוך.

רונית קלדרון: מה שאנחנו רואים מכיתה ו' ואילך, גם את זה שבמאי חזרו הישיבות כבר ב-3 במאי לפעול, מה שאנחנו ראינו עכשיו בספטמבר, אנחנו יודעים שהחינוך החרדי גרם ל-70% מהתחלואה בקרב ילדים בספטמבר בירושלים, בזמן שהם רק שליש מהתלמידים.

רונית קלדרון: כלומר, החלק היחסי שלהם הוא הרבה יותר משמעותי.

אורלי פרומן: רונית אם את יכולה בבקשה להתחיל להתכנס.

רונית קלדרון: הבדיקות האפידמיולוגיות שנעשו על ידי מנח"י, על-ידי מינהל חינוך ירושלים, אנחנו יכולים לראות כמה בממוצע ילד מאומת השבית בשכבה שלו, ואנחנו רואים שזה פחות מילד אחד בכיתות הנמוכות.

רונית קלדרון: גם אנחנו יכולים להתרשם משיעור ההדבקה הנמוך מכלל הילדים בשכבה.

רונית קלדרון: בסך הכול, כמעט 60% מהמקרים בהם נכח מאומת אחד בבית ספר, לא היה מקרה מאומת נוסף.

רונית קלדרון: השקופית האחרונה לצורך העניין.

רונית קלדרון: החשיבות הגדולה של קפסולות בעיניי, היא בעיקר בסוגיית הבידוד.

רונית קלדרון: מה שקורה, אם אנחנו לא מקפידים על קפסולות, למשל, י"א, י"ב, מותר לילד אחד להיות בחמש קפסולות.

רונית קלדרון: אנחנו רואים שילדים, יש להם צהרונים מעורבבים.

רונית קלדרון: יש להם חוגים אחר הצהריים, שלדעתי, בשלב זה אין לעשות.

רונית קלדרון: אם מורה עובר מכיתה לכיתה, אנחנו משנים כאן את מספר המבודדים פר מקרה מאומת.

רונית קלדרון: כאן אנחנו רואים בכיתות ב', 21 מבודדים למאומת.

רונית קלדרון: בכיתות ג', ד', ה', ו', אנחנו רואים הרבה פחות.

רונית קלדרון: אם תסתכלו על השורה האחרונה.

רונית קלדרון: מספר המבודדים פר מורה, הם בערך פי שניים מאשר בכיתות, כלומר, 37 ילדים שנכנסו לבידוד בעקבות מורה מאומת, וזה משום שהמורים לימדו ביותר מכיתה אחת.

רונית קלדרון: הנזק כאן, הוא מעבר לנזק של הסיכון של ההדבקות שהיו בכיתות הקטנות.

רונית קלדרון: ברור שאנחנו מצמצמים את הסיכון להדבקה בכיתה וכו'.

רונית קלדרון: יש גם את הלבל הכבד מאוד של הבידודים שאנחנו רואים.

רונית קלדרון: לכן, אנחנו בעד זה.

רונית קלדרון: הקפסולות בחצאי כיתות, מההתחלה, אני חושבת שגם בגנים, יהיה מורה מדריך אחד לכיתה בשלב זה, ושלא יהיה מעבר בין מורים בין הכיתות.

רונית קלדרון: כמובן, שלא יהיו בידוד בצהרונים.

רם שפע: משפט לסיכום.

רונית קלדרון: שלא יהיו מעברים בצהרונים, בשלב ראשון, גם למנוע פעילויות נוספות של הילדים.

רונית קלדרון: אנחנו ממליצים על ניתור מורים, אם אפשר לארגן את זה, אנחנו חושבים שזה יועיל גם למורים וגם לתקופת הביטחון שלהם.

רם שפע: תודה רבה לך.

רם שפע: בכלל, לכם, על העבודה החשובה.

רם שפע: באמת, צלילה לתוך נתונים שמציגים את המצב לאשורו.

קטי קטרין שטרית: חבר הכנסת קלנר, לא נמצא פה.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לציין שאני מצטרפת לדבריו, לגבי הנתונים ולגבי ההצעות שהוא הציע.

קטי קטרין שטרית: מעבר לזה, אני רוצה להוסיף ולומר, מעבר לזה, שזו ההזדמנות הטובה ביותר להכיל את כל אותן תכניות תוספתיות שיש במשרד החינוך.

קטי קטרין שטרית: לצערנו הרב, התפיסה במשרד החינוך צריכה להשתנות, שכל התכניות התוספתיות הללו, הם באמצעים הפתרון ולא הנטל.

קטי קטרין שטרית: ברגע שנוסיף את תכנית "קרב", נוסיף את תכניות הסיורים והטיולים, והביקורים בכל מיני מקומות.

קטי קטרין שטרית: מצד אחד, אנחנו מעשירים את הילדים.

קטי קטרין שטרית: אני מאמינה שהתכניות האלה, הן הרבה תורמות ליכולת של התלמיד להרחיב את אופקיו, ולהבין, וללמוד טוב יותר את הדברים הנלמדים.

קטי קטרין שטרית: ולכן, חבל מאוד, שדווקא אותן תכניות, שמים אותן בצד, ואפילו לא מפעילים אותן.

קטי קטרין שטרית: באמצעות התכניות האלה, אפשר לחלק את הכיתות לקבוצות קטנות יותר, או במילים אחרות לקפסולות.

קטי קטרין שטרית: כך, מצד אחד, גם מעשירים את עולמו של הילד, וגם משאירים כמה שיותר עובדי הוראה.

קטי קטרין שטרית: כמה שיותר סגנון של תכניות לימודים, שלדעתי, יש להם ערך מוסף מאוד לגבי כל תלמיד ותלמיד.

קטי קטרין שטרית: בנוסף, יש המון תכניות תוספתיות.

קטי קטרין שטרית: המון רעיונות, כמו טיולים, סיורים.

קטי קטרין שטרית: אפילו אתה יודע, דבר שכבר חלף מהעולם כמו חקלאות – שנותנים לילדים לעדור, לזרוע, לראות את כל התהליכים האלה.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שאלה דברים שלא נמצאים במערכת החינוך.

קרן ברק: יש מיליון דברים שאפשר לעשות.

קרן ברק: לעשות תחרות על יצירתיות, מי שיותר טוב יקבל תגמול.

קטי קטרין שטרית: אני אומרת שהתכניות התוספתיות וכל הרעיונות הללו, לצערי הרב, בתפיסה הקונבנציונלית והרגילה של משרד החינוך, אמרו, אלה הדברים הראשונים שאנחנו צריכים לשים בצד.

קטי קטרין שטרית: ההיפך, אני אומרת, זה הפתרון, זו לא הבעיה.

סונדוס סאלח: נכון.

סונדוס סאלח: הם לא מצליחים לחשוב מחוץ לקופסא.

קרן ברק: אם הם יתוגמלו, אולי הם יצליחו.

קרן ברק: צריך לעשות פה קצת סדר.

קטי קטרין שטרית: לא, הם קיימים במערכת.

קטי קטרין שטרית: תראי איך זה קורה.

אורלי פרומן: צריך להחליט שזה יחול בבתי הספר.

אורלי פרומן: רעיונות יש בלי סוף, צריך להחליט.

קטי קטרין שטרית: ברגע שישנו את התפיסה, שהתכניות האלה הן פתרון ולא בעיה – בעיה כלכלית, בעיה תקציבית, בעיה מנטלית, בעיה ארגונית, אז תראי שזה יהיה הרבה יותר קל לנהל את סדר היום של הילד שיהיה מחולק לקפסולות.

קטי קטרין שטרית: מהשעה 08:00-10:00, הוא יוצא לעבודת חקלאות, הכרת הטבע, הכרת הסביבה.

קטי קטרין שטרית: אני אומרת, יש כל כך הרבה רעיונות יצירתיים, צריך רק לשבת ולהגיד - בוא נחשוב מחוץ לקופסא.

קטי קטרין שטרית: כמו שאמרה חברת הכנסת סונדוס – בוא נתחיל להביא את הדברים היצירתיים האלה להווייה של הילדים.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שילד זה ערך מוסף גם בהעשרת עולמו של הילד, מעבר לזה, שזה יפתור את הבעיה של תחלואה גבוהה, של הדבקות וכו'.

קטי קטרין שטרית: כשאומרים קפסולות, ואומרים אין מקום – הרי שמעתי את הדבר הזה שאומרים – אין מקום בבית הספר.

קטי קטרין שטרית: מצוין, אין מקום, יופי.

סונדוס סאלח: בטבע, במוזיאון, במתנ"סים.

קטי קטרין שטרית: חד-משמעית.

קטי קטרין שטרית: צאו מהמסגרת הקונבנציונלית הרגילה של מורה מול כיתה שהוא מלמד.

קטי קטרין שטרית: צאו לדברים יצירתיים אחרים.

אורלי פרומן: בהמשך למה שקטי אומרת.

אורלי פרומן: אני מציעה שהוועדה תודיע במידית למשרד החינוך, שעליו להציג מחר לכל המאוחר, את מתווה חזרה ללימודים, ואת ההיערכות שלו לחידוש הלימודים כבר ביום ראשון, בתוספת כל מה שפה נאמר עם התכניות המיוחדות, ועם הקפסולות וכל מה שנדרש, וכמובן, על פי המלצות של גורמי הבריאות.

אורלי פרומן: זה כתנאי להחלטת הממשלה בנושא רגיש זה.

אורלי פרומן: אני חוזרת שוב, זה בהמשך למה שנאמר מטעם נציגי משרד החינוך.

אורלי פרומן: משרד החינוך לא יכול להסתיר מהציבור את ההמלצות שלו, ואת היערכותו כשמדובר בנכס היקר ביותר שלנו - הילדים שלנו ואנשי החינוך שלנו.

אורלי פרומן: ולכן, הדרישה היא להציג במידית תוך יום לוועדה את ההיערכות שלו וגם לציבור.

אורלי פרומן: תודה.

רם שפע: תודה רבה, לחברת הכנסת אורלי פרומן.

רם שפע: בבקשה, לשמחתי נושא חם, כולם רוצים לדבר, אני לא שוכח אף אחד.

רם שפע: כמובן, הנהגת ההורים שעוד לא פניתי אליהם.

רם שפע: בקיצור, רבים וטובים.

רם שפע: בבקשה, חברת הכנסת סונדוס סאלח.

רם שפע: בקצרה.

סונדוס סאלח: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שיש כאן שתי בעיות.

סונדוס סאלח: דבר אחד, שאנחנו מסתכלים על כל התלמידים כמקשה אחת, וכל היישובים כמקשה אחת.

סונדוס סאלח: כל הגילאים כמקשה אחת.

סונדוס סאלח: כל האוכלוסיות כמקשה אחת - וזה לא נכון.

סונדוס סאלח: הבעיה השנייה, במשרד החינוך וגם במשרד הבריאות, גם בקבינט הקורונה, לא מצליחים לחשוב מחוץ לקופסא, מקובעים בהחלטה אחת, או בכיוון אחד, ולא פתוחים לעוד אופציות.

סונדוס סאלח: אני קוראת פעם נוספת למשרד החינוך, תחשבו אחרת.

סונדוס סאלח: הרי אפשר ללמוד בטבע.

סונדוס סאלח: אפשר ללמוד במוזיאון.

סונדוס סאלח: אפשר ללמוד במתנ"סים.

סונדוס סאלח: אפשר לחלק את בית הספר למשמרות גם בוקר וגם אחר הצהריים.

סונדוס סאלח: תלמיד בכיתה א', לא יכול לשבת כל כך הרבה שעות מול המחשב.

סונדוס סאלח: אבל יכול להיות שתלמיד בכיתה י"ב, מותאמת לו השיטה הזאת.

סונדוס סאלח: אז אנחנו רואים שהנתונים של תחלואה וגם של ההדבקה בגילאים קטנים הם מזעריים, ממש מזעריים, שמאפשרים למתווה חדש, שמאפשר פתיחת הלימודים מחדש לגילאי היסודי, במיוחד לחטיבה ויסודי.

סונדוס סאלח: לחלק מהצוותים, זו פצצה מתקתקת להשאיר את הילדים בתוך הבתים, במיוחד ילדים שאין להם מכשירים.

סונדוס סאלח: אין להם אמצעי קצה.

סונדוס סאלח: ועד עכשיו משרד החינוך, והשר, לא קיים את ההבטחה - - -

עופר כסיף: 300 אלף ילדים לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

סונדוס סאלח: לפחות, אין להם אמצעי קצה.

סונדוס סאלח: אז עכשיו, זה פוגע בזכות היסודית שלהם להיות שווים בחינוך שווה לכולם.

סונדוס סאלח: יש תלמידים שמרוחקים מהלמידה, ואנחנו יורים לעצמנו ברגל.

סונדוס סאלח: כולנו נשלם על זה מחיר גדול בהעמקת הפערים הלימודיים, והחברתיים, והכלכליים - זה יגרום לתופעות שליליות חברתיות נוראיות וכולנו נשלם על זה מחיר.

סונדוס סאלח: אני קוראת פעם נוספת לפתוח את שנת הלימודים, במיוחד לגילאים הקטנים, שגם יש להם קושי ללמוד מרחוק.

רם שפע: תודה רבה, חברת הכנסת סונדוס סאלח.

רם שפע: יפה בן דוד, אני מבין שאת צריכה לצאת.

רם שפע: אני מניח שיש לך כמה דברים בנושא.

יפה בן דוד: שלום לכולם, שמעתי את הדברים מתחילת הישיבה.

יפה בן דוד: אני חייבת להגיד שהיו פה דברי טעם, אבל חלק היו דברים הזויים מאוד.

יפה בן דוד: ברשותכם, אני לא רוצה להתייחס לדברים שנשמעו.

יפה בן דוד: כל אחד יש לו פתאום מומחים, כל אחד מתייעץ עם מומחים.

יפה בן דוד: חברים, בל נשכח – המומחים הגדולים שלנו נמצאים במשרד הבריאות.

יפה בן דוד: משרד הבריאות, הוא אמון על הבריאות של כלל הציבור, ביניהם גם התלמידים, ביניהם גם הילדים.

יפה בן דוד: אני רוצה להתייחס לעצם הנושא.

יפה בן דוד: תראו, צריך ללמוד מהפתיחה שהייתה ב-1 לספטמבר.

יפה בן דוד: אוי ואבוי אם לא נלמד מהטעויות.

יפה בן דוד: לצערי, אני רואה שהרבה לא לומדים מהטעויות.

יפה בן דוד: ולכן צריך כן לפקס, כדי לדעת ממה צריך ללמוד ואיך צריך להתנהג.

יפה בן דוד: אז קודם כל, ברור לכולנו, שאסור שתהיה פתיחה מהירה לכולם בבת אחת.

יפה בן דוד: ולכן, צריך לעשות את הפתיחה הזאת בהדרגה.

יפה בן דוד: צריך שיהיה גם קפסולות בגנים.

יפה בן דוד: חייבים להיות צוותי הוראה קבועים ולא מתניידים, ולא מתחלפים.

יפה בן דוד: אתן לכם דוגמה.

יפה בן דוד: גננת משלימה מסתובבת בשבוע, ונפגשת עם 200 ילדים.

יפה בן דוד: זה לא נכון שילדים לא מדביקים.

יפה בן דוד: ראינו, שמענו גם את ד"ר אלרעי, יש דעות לכאן, יש דעות לשם.

יפה בן דוד: אבל זה לא נכון.

רם שפע: מדביקים פחות – זאת עובדה מוגמרת.

קרן ברק: גם המומחים שלה במשרד הבריאות אומרים את זה.

קרן ברק: ...

יפה בן דוד: נכון.

יפה בן דוד: שמעתי גם את ד"ר אלרעי שאומרת שהילדים מדביקים.

רם שפע: יפה, אף אחד מאתנו לא טען שהם לא מדביקים.

רם שפע: אבל הם מדביקים משמעותית פחות, ואת זה אומרים כולם.

יפה בן דוד: אין ספק שהכול יחסי.

יפה בן דוד: מה שצריך לעשות, לפתוח בהדרגה.

יפה בן דוד: אם יחליטו לפתוח את הגנים, אז קודם כל לפתוח אותם עם קפסולות.

יפה בן דוד: חייבים עם קבוצות קטנות.

יפה בן דוד: חייבים להיות צוותי הוראה קבועים.

יפה בן דוד: גננת קבועה, סייעות קבועות כדי למנוע גם ולעשות הפרדה בין ערים ירוקות לערים אדומות.

יפה בן דוד: לא יעלה על הדעת שהתנהלו בערים אדומות כמו בערים ירוקות.

יפה בן דוד: לכן, בערים האדומות לא צריך להיפתח, עם כל הכבוד למוסדות החינוך.

יפה בן דוד: גם יש את הערבוב של ערים אדומות בערים ירוקות, כי יש צוותי הוראה וגם ילדים שגרים בערים אדומות והם מגיעים לערים ירוקות, ואז הם גורמים את ההדבקה.

יפה בן דוד: לכן, אני חוזרת ואומרת, בערים אדומות לא צריכים להיפתח מערכת החינוך.

יפה בן דוד: צוותי הוראה והילדים שלומדים ומלמדים בערים ירוקות, צריכים להישאר בערים אדומות ותישאר הלמידה מרחוק.

יפה בן דוד: הנושא של שקיפות בנתונים.

יפה בן דוד: מה שאני יכולה לומר, שבגל הקודם, הייתה שקיפות מלאה של נתונים של משרד החינוך מדי יום.

יפה בן דוד: פשוט לפי המחוזות – אמר, כך יש בידוד, כך נדבקו, כך עובדי הוראה.

יפה בן דוד: כך תלמידים – את זה אנחנו לא רואים היום.

יפה בן דוד: חייבת להיות שקיפות בנתונים.

יפה בן דוד: ולהחזיר את האמון במערכת החינוך, ובכלל, לציבור חייבת להיות שקיפות והשקיפות הזאת דיי חסרה.

יפה בן דוד: הנושא של מיגון.

יפה בן דוד: משרד החינוך אמר שהוקצה מיליונים, הוא אמר שהקים בקרה, אכיפה.

יפה בן דוד: חברים, לא יודעת למי הוא נתן את המיליונים, אבל המיליונים לא ירדו לשטח.

יפה בן דוד: גננות רוכשות, מורים רוכשים מכספם את אמצעי המיגון.

יפה בן דוד: לא יעלה על הדעת.

יפה בן דוד: דיברו אתנו על משקפים.

יפה בן דוד: דיברו אתנו על כל אמצעי מיגון – אנחנו לא רואים את זה.

יפה בן דוד: נכון, לא כל הרשויות.

יפה בן דוד: אבל יש רשויות שנותנות מעל ומעבר.

יפה בן דוד: יש רשויות שנותנות מעט, ויש רשויות שלא נותנות בכלל.

יפה בן דוד: אז אם משרד החינוך כשאני נפגשתי עם המנכ"ל, ואמר לי בצורה מפורשת, שגם הבקרה והאכיפה רק לדברים הללו, אז חברים, תאכפו את זה.

יפה בן דוד: תאכפו את הדברים הללו.

יפה בן דוד: הנושא של הבידוד.

יפה בן דוד: יש בעיה מאוד קשה.

יפה בן דוד: כבר אמרנו את הנושא של התצהירים שההורים חותמים.

יפה בן דוד: חברים, זה לא תופס מים.

יפה בן דוד: אני חייבת לומר, יש הורים שבאמת משתפים – לא כולם עושים כך.

יפה בן דוד: יש כאלה שאפילו חותמים על התצהירים במשך השבוע.

יפה בן דוד: חייבת להיות גם התנהלות אחרת מעבר לתצהיר, כי התצהיר לא מדבר בעד עצמו.

יפה בן דוד: מה גם שיש גם הורים שנמצאים בבידוד, ומביאים את התלמידים לבתי הספר ולגנים.

יפה בן דוד: חייבת להיות פה גם אכיפה.

יפה בן דוד: לא יעלה על הדעת.

יפה בן דוד: מספיק שיהיו מעט הורים אחראים.

יפה בן דוד: לשמחתי יש מעט הורים כאלה.

יפה בן דוד: הם פשוט גם יכולים להרחיב את הנושא של ההדבקה.

יפה בן דוד: לכן, מה שצריך לעשות, זה לעבוד בצורה מושכלת.

יפה בן דוד: אל תשכחו דבר אחד.

יפה בן דוד: שמי שמנהל את המערכת, ומי שצריך לטפל את המערכת, זה המנהלים.

יפה בן דוד: המנהלים מחוץ ובכלל.

יפה בן דוד: אף אחד לא משתף אותם.

יפה בן דוד: אף אחד לא בא לשבת איתם כדי לראות באמת מה הפתרונות היצירתיים.

יפה בן דוד: הרי משבר הקורונה, בגדול, זה משבר שנפל עלינו, אף אחד לא יודע איך לאכול אותו – לא משרד הבריאות, לא משרד החינוך, אף אחד.

יפה בן דוד: מה שאתה אומר היום, לא נכון גם למחר, וכן הלאה.

יפה בן דוד: לכן, מה צריך, חברים, את אנשי השטח.

יפה בן דוד: מי אנשי השטח?

יפה בן דוד: זה המנהלים.

יפה בן דוד: זה המורים.

יפה בן דוד: זה הגננות.

יפה בן דוד: לא יכול להיות שהראש לא יהיה מחובר לגוף.

יפה בן דוד: לא יכול להיות שיישבו שם במגדל השן במשרד החינוך, יכינו כל מיני מתווים שעדיין אין מתווים, שאנחנו לא יודעים כי מחכים למשרד הבריאות, לדעתי, גם בצדק.

יפה בן דוד: אבל, לא ישתפו את המנהלים?

יפה בן דוד: לא ישתפו את המורים והגננות?

יפה בן דוד: הרי זה הבסיס, זה הלב של המערכת.

יפה בן דוד: כשיבואו ליישם אותו, הוא לא ישים.

יפה בן דוד: לכן, אם רוצים להכין מתווה שהוא יהיה ישים, יהיה בר ביצוע, חייבים לשתף את עובדי ההוראה ולתת את האוטונומיה למנהלים.

יפה בן דוד: האוטונומיה והגמישות היא על הנייר, היא לא בפועל חברים.

יפה בן דוד: יש הרבה דברים שאומרים, מפרסמים, תכ'לס זה לא קורה.

יפה בן דוד: הדברים האלה, מה שהצעתי, אני חושבת שרק כך ניתן לפתוח בצורה שוב הדרגתית.

יפה בן דוד: לפתוח את הגנים, לראות מה קורה – במשך שבועיים, עובד?

יפה בן דוד: נמשיך הלאה.

יפה בן דוד: אחרת, אבוי לנו, נחזור שוב פעם לסגר שלישי.

יפה בן דוד: אני חייבת לומר משהו.

יפה בן דוד: המורים, המנהלים והגננות, גם אנחנו רוצים מאוד לחזור לשגרה.

יפה בן דוד: אנחנו כמהים לחזור לשגרה.

יפה בן דוד: תאמינו לי, שהלמידה מרחוק, הם עושים את המרב ואת המיטב.

יפה בן דוד: גם הם מטרללים, גם הם מטורללים, והם עושים את הכול כדי לשמור גם על הקשר מבחינה הלימודית, גם מבחינה הרגשית והנפשית שהוא מאוד חשוב.

יפה בן דוד: אנחנו יחד במערכה.

יפה בן דוד: אנחנו חלילה לא נגד ההורים.

יפה בן דוד: אנחנו לא נגד אף אחד.

יפה בן דוד: אבל אנחנו רוצים דבר אחד – לשמור גם על הבריאות של צוותי הוראה.

יפה בן דוד: אנחנו יודעים שבגנים ובכיתות א', ב', זה מאוד קשה.

יפה בן דוד: אין שם קפסולות.

יפה בן דוד: אין שם שמירת מרחק של שני מטר, ואין שם עטית מסכה.

יפה בן דוד: זה בדיוק התנאים, שמה שאומר משרד הבריאות כדי למנוע מפני הדבקה.

יפה בן דוד: שוב אני חוזרת ואומרת.

יפה בן דוד: לפתוח בהדרגה, לתת סמכויות בהתנהלות והגמישות והאוטונומיה, אבל לתת אותה בפועל.

יפה בן דוד: תאמינו לי, אתם רוצים שיהיה מתווה מצוין – תנו למנהלים.

יפה בן דוד: תנו למנהלים.

יפה בן דוד: תנו למורים.

יפה בן דוד: תנו לגננות, תאמינו לי, הם יכינו לכם מתווה הכי טוב, עם הפתרונות היצירתיים.

יפה בן דוד: צודקת, חברת הכנסת קטי שטרית.

יפה בן דוד: חייבים לחשוב מחוץ לקופסא.

יפה בן דוד: הרי גם כאשר לא היו מספיק מקומות בבתי הספר, אמרו, תצאו למרחבים.

יפה בן דוד: חברים, אמרנו, אין בעיה.

יפה בן דוד: תנו להם אישור.

יפה בן דוד: שיהיה אישור בטיחותי.

יפה בן דוד: תתנו אישור למנהלים שחלילה לא ייתבעו, ותוציאו לאיפה שניתן להוציא.

יפה בן דוד: עד היום זה לא נעשה.

יפה בן דוד: לכן, אני שוב חוזרת ואומרת.

יפה בן דוד: אם התנהלו כפי שמתנהלים וייפסחו על המנהלים – וזה מה שקורה לצערי, על המנהלים, על צוותי ההוראה, שום מתווה שיכין אותו משרד החינוך ולא יהיה שותף גם לנו וגם לצוותים שלנו, לצערי, הוא לא יהיה ישים.

יפה בן דוד: הוא לא ייתן את הפתרון המרבי והמיטבי בשביל התלמידים שהם מאוד חשובים לנו.

אריאל קלנר: שאלה לגב' יפה בן דוד.

אריאל קלנר: האם זה נכון שיש הנחיה מטעם הסתדרות המורים, שאוסרת על מורים ללמד במבני ציבור מחוץ לבית הספר, כמובן, במטרה לייצר קפסולות ללמידה רבה יותר.

אריאל קלנר: האם זה קיים?

יפה בן דוד: במהלך דבריי עניתי על זאת.

יפה בן דוד: אני אמרתי.

יפה בן דוד: אנחנו רוצים, לנו אין בעיה, אבל בתנאי שיהיה קודם כל אישור בטיחותי למתקנים שרוצים להוציא את הילדים.

יפה בן דוד: ויהיה אישור על כך שהאחריות לא תיפול על כתפיהם של עובדי הוראה, חלילה לא נזיקית ולא פלילית וגם לא של המנהלים.

יפה בן דוד: היה שיח וחלופת מכתבים עם היועצת המשפטית, עד היום זה לא הבשיל.

אורלי פרומן: יפה, האם את כל הדברים שאמרת, ישבתם עם משרד החינוך, וזה נכנס למתווה שאנחנו לא מכירים אותו עוד, אבל שהמשרד מדבר על הקפסולות, על חלוקה לקבוצות יותר קטנות, על מורים קבועים וכו'.

יפה בן דוד: אורלי, אני רוצה להפתיע אותך, גם אנחנו לא יודעים מה המתווה.

יפה בן דוד: אף אחד לא ישב אתנו.

רם שפע: זה שאנחנו לא יודעים מה המתווה.

רם שפע: אנחנו לא יודעים האם יש מתווה.

רם שפע: אני מחדד.

רם שפע: אני מחזק את מה שאת אומרת.

רם שפע: זה לא שאת לא יודעת מה המתווה.

רם שפע: נראה לי, שהדבר הדרמטי שקורה פה, זה שאף אחד מאתנו לא יודע האם יש מתווה או מתווים - זה מה שאנחנו לא יודעים, זה האירוע.

יפה בן דוד: לאלוקים הפתרונים.

יפה בן דוד: אני רוצה לומר דבר מאוד חשוב, ואני פונה לאינה גם.

יפה בן דוד: תראו.

יפה בן דוד: יש חוזרי מנכ"ל מקדמא דנא.

יפה בן דוד: כדי שהמנהלים באמת יינתן להם האוטונומיה והגמישות, חייבים לעשות הקלות.

יפה בן דוד: חייבים לתת להם את ההקלות, כי החוזרים הם מאוד מגבילים, הם מאוד כובלים.

יפה בן דוד: הם לא יכולים לקבל אוטונומיה עם חוזרים כל כך כובלים.

יפה בן דוד: ולכן, אני שוב חוזרת ואומרת, אין לנו הרבה זמן.

יפה בן דוד: אני לא יודעת אם ביום ראשון כן ייפתח.

יפה בן דוד: אבל חברים, מישהו צריך גם להכין את המערכות.

יפה בן דוד: מי יכין בדיוק את המערכות?

יפה בן דוד: יבואו, יגידו הגנים נפתחים.

יפה בן דוד: איך הם נפתחים?

יפה בן דוד: בתוך שלושה ימים באמת מישהו מצפה שאפשר להיערך כל כך מהר?

יפה בן דוד: הרי מה קרה בפעמים הקודמות?

יפה בן דוד: את המתווים קיבלנו דרך התקשורת, לא קיבלנו דרך גורם אחר.

יפה בן דוד: לפעמים גם ההורים עדכנו אותנו.

יפה בן דוד: שלחנו לנו ואמרו לנו, תראו, זה המתווים.

יפה בן דוד: דברים הזויים קורים.

יפה בן דוד: אנחנו רואים לצערנו שזה ממשיך.

יפה בן דוד: אף אחד לא לומד מהטעויות.

יפה בן דוד: אני שוב חוזרת, כדי לעשות משהו באמת מיטבי, חייבים לשתף.

יפה בן דוד: חברים, אנחנו לא אויבים, עם כל הכבוד, גם כארגונים אנחנו לא אויבים.

יפה בן דוד: אסור להסתכל בצורה כזאת.

יפה בן דוד: אנחנו רוצים להיות שותפים מלאים.

רם שפע: חד משמעית.

יפה בן דוד: חייבים.

יפה בן דוד: חובה מוסרית ומצפונית לשתף את ציבור עובדי ההוראה והמנהלים.

רם שפע: חד משמעית.

רם שפע: אני מניח שאני אומר את זה בשם כל החברים.

רם שפע: לא יכול להיות שעובדים על מתווה, ולא פונים לשטח.

רם שפע: אין שום משמעות לעבודה מלמעלה, לא שלנו, ודאי לא של משרד החינוך אם השטח לא מעורב.

רם שפע: אתגרי הקורונה כל כך משמעותיים, והישימות של כל מתווה שלא יוצא, חייבת לעבור דרככם.

רם שפע: גם דרך הארגונים, גם דרך מורים, מנהלים.

רם שפע: כל הזמן וכמה שיותר – אין שום דרך אחרת.

רם שפע: כל מי שחושב אחרת, פשוט מפספס את העיקרון.

יפה בן דוד: הערה אחת.

יפה בן דוד: צוותי הוראה קבועים – חייבים להוציא את עובדי ההוראה הקבועים, וגם לא לערבב בין ערים אדומות, כי יש גם ערי ערים שאמרו לי מפורשות – אנחנו לא ניתן עם כל הכבוד, לא לסייעות ולא לצוותי הוראה, כמובן בלי לפגוע בשכרם, ימשיכו בלמידה מרחוק לבוא לערים שלנו שהן ירוקות, לא ניתן את זה אף פעם.

יפה בן דוד: חברים, יחסר כוח אדם, תתחילו לגייס.

אורלי פרומן: גייסו 13 אלף תומכי הוראה.

אורלי פרומן: ..

אורלי פרומן: אם אין תכנית, אז בתוך תכנית שמים גם את הנושא של אנשי החינוך, וממלאי המקום, זה חלק ממתווה וחלק מתכנית.

תהלה פרידמן: יפה, מה את חושבת על הרעיון לקצר את השבוע ולהוריד את ההחלפה?

תהלה פרידמן: זאת אומרת, שלא תגיע גננת מחליפה.

יפה בן דוד: את לא תוכלי לקיים מערכת ללא גננות משלימות.

יפה בן דוד: חברים, גננת משלימה, יש לה גם תפקיד.

יפה בן דוד: מה שצריך, זה לצמצם את מספר הגנים שהיא צריכה להגיע אליהם.

יפה בן דוד: לתת לה אולי שני גנים, שני גנים שיהיו קבועים.

יפה בן דוד: אבל בגלל זה, צריך לתגבר את כוח האדם, זה מה שצריך לעשות.

יפה בן דוד: גננות משלימות צריכות להישאר במערכת, אין שום סיבה להוציא אותן מחוץ למערכת.

אנדרי קוז'ינוב: הגעתי עכשיו מהוועדה לזכויות הילד, שעסקה באותו נושא של הגנים.

אנדרי קוז'ינוב: לדעתי, אנחנו כולנו נהיה תמימי דעים, שברגע שהמתווה הזה יוצג, הוא אמור להיות דיפרנציאלי, על סמך הערים עם תחלואה גבוהה ותחלואה נמוכה, ואפילו לרדת לרמת השכונות.

אנדרי קוז'ינוב: אם אנחנו נלך על נתונים של משרד החינוך – משרד החינוך אומר בכבודו, שיש בסך הכול חמש מוקדי בתי ספר שבהם מוקדי התחלואה.

אנדרי קוז'ינוב: לפי אותם הנתונים של משרד החינוך, אמנם נתונים נכונים לפני שבוע – 7 לספטמבר.

אורלי פרומן: לא למדו מאז.

אורלי פרומן: גם בחלוקה הפנימית היא חשובה, כי זה מאושש.

אנדרי קוז'ינוב: בסך הכול כלל ארצי, יחסית לכמות התלמידים מגיל אפס עד גיל 18 - מדובר ב-0.66% תחלואה.

אנדרי קוז'ינוב: כלומר 99.44% הכול בסדר גמור.

אנדרי קוז'ינוב: ולכן, דרושה פה דיפרנציאציה.

אנדרי קוז'ינוב: אני מאוד מתחבר למה שנאמר פה קודם.

אנדרי קוז'ינוב: צריך תוספת כוח אדם.

אנדרי קוז'ינוב: זה לא עניין של משרד החינוך או משרד הבריאות, צריך פה גם את משרד האוצר.

אנדרי קוז'ינוב: תיקחו את הגנים.

אנדרי קוז'ינוב: אם יפילו על הגנים את מתווה הקפסולות, הוא לא ישים.

אנדרי קוז'ינוב: ראינו שמתווה הקפסולות הוא לא ישים.

אנדרי קוז'ינוב: בפעם הקודמת זה לא עבד, זה עבד אולי בדיוק שבוע.

אנדרי קוז'ינוב: תוספת כוח אדם – מי מממן את זה?

אנדרי קוז'ינוב: ההורים מממנים את זה עד גיל שש, כי יש את החינוך המוכר, ויש את החינוך הרשמי הלא מוכר.

אנדרי קוז'ינוב: מי מממן תוספת תקציבית לגנים?

אנדרי קוז'ינוב: כל עוד משרד האוצר פה לא בסביבה, כל התכניות האלה של משרד החינוך מול משרד הבריאות הן לא רלבנטיות, כי בסופו של דבר, המערכות האלה לא יעמדו בעומס הכלכלי לאורך זמן, ואז הם יעשו קיצורי דרך.

אנדרי קוז'ינוב: עד כמה שאני יודע עכשיו, משרד האוצר בכלל מסרב להיפגש עם נציגי הגנים הפרטי.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו מדברים על אחוזי תחלואה, אנחנו מדברים גם על קפסולות שזה לא עובד.

אנדרי קוז'ינוב: בואו, תסתכלו, תצאו החוצה תסתכלו.

אנדרי קוז'ינוב: כל ערב עשרות נערים ברחוב.

אנדרי קוז'ינוב: מתקבצים בגנים השכונתיים.

אנדרי קוז'ינוב: עזבו, מוקד התחלואה והסגר הוא לא בתי ספר בסופו של דבר.

אריאל קלנר: לא, אבל זה לא אותו דבר.

אריאל קלנר: כשאתה מכניס אותם לכיתה, ועכשיו אנחנו בחורף עכשיו, זה לא אותו דבר.

אנדרי קוז'ינוב: גם כשאתה יושב בחוץ, בוא, תסתכל על החבורות האלה.

אנדרי קוז'ינוב: החבורות האלה, זו דבוקה אחת גדולה.

אנדרי קוז'ינוב: לכן, הסיפור פה הוא שונה.

אנדרי קוז'ינוב: זו גישה דיפרנציאלית.

אנדרי קוז'ינוב: אין שום היגיון לסגור בית ספר ברשות ירוקה, כי ברשות אדומה ליד יש תחלואה גבוהה - אין שום היגיון.

אנדרי קוז'ינוב: לכן, אתה צריך לגשת, לפי המתווה, לפי המספרים, לפי יעדי התחלואה, אבל דיפרנציאלית עד לרמת השכונה.

אריאל קלנר: מי כמוכה יודע, במיוחד בתי ספר תיכוניים.

אריאל קלנר: אנחנו מדברים פה על כמה שכונות.

אריאל קלנר: אתה רואה שאנשים מגיעים ממקומות שונים.

אנדרי קוז'ינוב: אני מדבר דיפרנציאלית גם לפי פילוח לפי הגילאים.

אנדרי קוז'ינוב: עד גיל 10, זה סיפור אחד.

אנדרי קוז'ינוב: בתי ספר אזורים זה סיפור אחר.

אנדרי קוז'ינוב: אבל בערים הגדולות – אתה מסתכל על בית ספר, קח חטיבה.

אנדרי קוז'ינוב: אם יש לך עכשיו שכונה של 20 אלף איש, 30 אלף איש, בית ספר חטיבתי זו אותה שכונה, אלה אותם ילדים שבסופו של דבר, גם ככה גרים אותה שכונה.

אנדרי קוז'ינוב: כאן אתה יכול לרדת לרזולוציה של השכונה.

אנדרי קוז'ינוב: רוב בתי הספר מאכלסים ילדים של השכונה ספציפית, ולא שמגיעים לערים אחרות.

אנדרי קוז'ינוב: שוב, כשמדברים על המתווה, צריך לחבר את המימד התקציבי לכל הדבר הזה.

אנדרי קוז'ינוב: גננות קבועות שפחות מחליפות את הגנים, צריך לראות מי מתקצב את זה, מי מממן את זה.

אנדרי קוז'ינוב: בסוף, צריך גם לראות בגנים הפרטיים, אם הם ייכנסו לבידוד, אז שוב, מה המתווה של הבידוד?

אנדרי קוז'ינוב: מי מכסה עלויות גם להורים וגם לגן.

אנדרי קוז'ינוב: יש הרבה שאלות שאנחנו מסתכלים על זה מלמעלה כזה.

אנדרי קוז'ינוב: אבל בסופו של דבר, צריך לרדת לרזולוציות האלה.

אורלי פרומן: גוף מקצועי שצריך להציג את פתרונות האלה.

אורלי פרומן: זה בדיוק תפקידם של אנשי המקצוע.

אנדרי קוז'ינוב: נכון.

אנדרי קוז'ינוב: בסופו של דבר, אנחנו מדברים פה קפסולות, ועל הגבלות כאלה והגבלות אחרות, אבל בסופו של דבר, אין פה איזה תכלול של שלושת המשרדים ביחד - של חינוך, בריאות והאוצר שיתנו מענה כולל.

אנדרי קוז'ינוב: ואז, לא רק שיתנו מענה כולל, אלא גם יתנו ודאות, שברמת תחלואה מסוימת בעיר או בשכונה, כך וכך בתי הספר והגנים ייסגרו או ייפתחו, זה הרי המצב.

אנדרי קוז'ינוב: כי עכשיו, מה שיקרה – תיפתח מערכת החינוך, ואז יאשימו את הגנים.

אנדרי קוז'ינוב: אז יאשימו את כיתות א'-ד', אז יאשימו את החטיבות בהתפרצות התחלואה, למרות שהתחלואה שוב, לפי כל המחקרים שגם הוצגו פה, התחלואה לא באה משם.

אנדרי קוז'ינוב: היא לא משם בעיקרה.

אריאל קלנר: עוד פעם.

אריאל קלנר: מערכת החינוך אם הייתה מדינה, היינו מקום שלישי בעולם בתחלואה, יש לזה משמעות.

אורלי פרומן: לא צריך לעשות פילוחים, אי אפשר לדבר על כל המערכת.

אורלי פרומן: חבר הכנסת קלנר, על 512 בתי הספר--

אנדרי קוז'ינוב: - - - או אם נשווה את עצמנו לגונדרס, או לכל מדינה אחרת, או לכל מדינה אחרת זה לא משנה, זה לא רלבנטי.

אריאל קלנר: לא.

אריאל קלנר: אתה רואה שבסדרי גודל, אנחנו לא מקום שלישי בעולם בשאר האוכלוסייה ובמערכת החינוך כן.

אריאל קלנר: כלומר, יש פה בעיה מסוימת במערכת החינוך.

אורלי פרומן: אי אפשר להתייחס למערכת כאל מקשה אחת.

אורלי פרומן: יש פילוחים.

רם שפע: הבטחתי לפרופ' גרוטו, ואני גם מאוד רוצה לשמוע את נציגי ההורים.

רם שפע: בבקשה.

איתמר גרוטו: שלום רב, ותודה על ההזמנה והאפשרות לשתף.

איתמר גרוטו: הקשבתי עד כה בקשב רב.

איתמר גרוטו: יש נציגות של המשרד על הקו, ד"ר אפרת אפללו, היא בעצם אשת הקשר לכל נושא עם מערכת החינוך, ומשרד החינוך בכלל.

איתמר גרוטו: חייבים לציין שהיא נמצאת בקשר עם גורמי המקצוע עם משרד החינוך.

רם שפע: מכירים ומוקירים את אפרת, נמצאת אתנו הרבה.

איתמר גרוטו: אני רוצה להתייחס לחלק מהדברים שנאמרו, על המתווה ואיפה אנחנו עומדים.

איתמר גרוטו: קודם כל, אני חושב שמבחינתנו, חשוב להגיד, שאנחנו רואים חשיבות רבה בקיומה ובפתיחתה של מערכת החינוך.

איתמר גרוטו: גם כשאנחנו מסתכלים מההיבט הצר של הבריאות, אנחנו יודעים שלחינוך יש השפעה מאוד גדולה על הבריאות של האנשים.

איתמר גרוטו: לכן, אני חושב שאנחנו צריכים לעשות כל מאמץ לפתוח את מערכת החינוך, וכמובן, לעשות בזהירות, כדי שלא נגיע למצב שבו אנחנו נחזור לגלי תחלואה גבוהים, כשאנחנו נמצאים בירידה מוצלחת.

איתמר גרוטו: אני בהחלט מקווה וצופה שהיא תימשך בימים הקרובים וגם בשבועות הקרובות.

איתמר גרוטו: לכן, אנחנו מנסים להפריד את השלבים בתוך מערכת החינוך, וגם בין מערכת החינוך.

איתמר גרוטו: אם יש שלבים מסוימים שהם כוללים רק פתיחה של מערכת החינוך, כדי שנוכל לראות מה זה עושה באמת.

איתמר גרוטו: גם כדי שלא נערבב יותר מדיי שלבים בבת אחת, שגם - - - בתחלואה.

איתמר גרוטו: זה מבחינת התפיסה הפנימית.

איתמר גרוטו: אנחנו יכולים לראות שגם במאי וגם בספטמבר, הרבה מאוד אנשים מנתחים את זה לצורה כזאת, אחרת.

איתמר גרוטו: אנחנו רואים גם לפי דיווח שאנחנו עשינו, וגם ניתוח של מרכז המידע והידע של משרד הבריאות, ועובד עם משרד הבריאות, כפוף למשרד הבריאות ועובד ונותן לנו דוחות.

איתמר גרוטו: דוח מה-6 לספטמבר, מדובר במפורש על כך שמגמות עלייה תחלואה בעצמה, עם פתיחת מערכת החינוך הן במאי והן בספטמבר – ברור שאם לא הייתה תחלואה בחוץ, אז לא הייתה גם נכנסת פנימה.

איתמר גרוטו: אבל ברגע שאנחנו רואים, אנחנו רואים בתוך מערכת החינוך איזשהו מאיץ, ולכן, חשוב לנו לפעול לאט ובזהירות בעניינים האלה.

איתמר גרוטו: מדובר פה הרבה מאוד על הדבקה בילדים.

איתמר גרוטו: יש לנו נתונים שפורסמו לפי מספר ימים, תוצאות של הסקר.

איתמר גרוטו: זה אומר שאנחנו בדקנו נוגדנים שמראים על חשיפה לנגיף הקורונה בקרב האוכלוסייה.

איתמר גרוטו: זאת אומרת, מי שיש לו נוגדנים, למעשה, נחשף ונדבק מהנגיף.

איתמר גרוטו: רוב האנשים האלה, כמובן, אלה אנשים שהיו א-סימפטומטיים, כי מראש הם חולים קלים והם לא נדבקו בכלל, אבל זה נותן לנו תמונת מצב.

איתמר גרוטו: הסקר נערך בין הזוגות סביב ה-8 ביוני, בין התאריכים 28 ביוני, עד 17 בספטמבר, זאת אומרת, זה לא כולל מה שקורה בחודש האחרון, וגם חלק מהבדיקות גם נערכו לפני פתיחת שנת הלימודים.

איתמר גרוטו: עם זאת, אנחנו יכולים לראות שבסך הכול השיעור של ההדבקה הארצית, ברמה ארצית, גילאי אפס עד תשע, עומד על 5.5% נכון לתאריך הזה.

איתמר גרוטו: זאת אומרת, 5.5% מהאוכלוסייה בגיל הזה, לפי הנתונים שיש לנו כמדגם מייצג, הם נדבקו בנגיף הקורונה.

איתמר גרוטו: אני רק אגיד שהמספר הזה הוא גבוה מהאחוז הארצי הכולל.

איתמר גרוטו: אין ספק שהילדים הם נדבקים.

איתמר גרוטו: אני יכול לחלק את זה לקבוצות הגיל השונות.

איתמר גרוטו: בגיל 0-3 – 4.9%.

איתמר גרוטו: גיל 4-6 – 5.4%.

איתמר גרוטו: גיל 7-9 – 6.2%.

איתמר גרוטו: זאת אומרת, יש פה גם מגמה של עלייה ככל שהגיל עולה, זה לא מפתיע אותנו.

איתמר גרוטו: אנחנו יודעים גילאי 10-18 – זה כבר 8% - קבוצת הגיל עם שיעור הדבקה הגיל הכי גבוה הוא מגיל 10-18 – 8.1%.

איתמר גרוטו: גבוה מכל שיעור התוצאות החיובית בכל גיל אחר.

איתמר גרוטו: זה לגבי הדבקה של ילדים.

איתמר גרוטו: אנחנו, כמובן, מסתכלים על הנושא של ההדבקה לפי הנתונים המאומתים שיש לנו, וגם שם - - -

קרן ברק: אתם מבינים מה הוא אומר?

רם שפע: כן.

איתמר גרוטו: אני רוצה להתייחס עוד לנושא של התאום מול משרד הבריאות.

איתמר גרוטו: חשוב לנו מאוד לעשות תיאום, ואנחנו עובדים בתיאום, כמו שאמר משרד החינוך - שהמטרה העיקרית והשינוי במתווה העיקרי או היחיד שאנחנו דורשים או מבקשים אותו, תלוי כמובן באופן שהוא פרקטי, ולא עכשיו להתחיל לבנות את מערכת החינוך מחדש, זה בעצם אותו - - - אנחנו, כמובן, עובדים בתיאום עם משרד הבריאות ברמות השטח, כשהמטרה העיקרית שלנו בשינויים, במתווה, אנחנו לא משנים את המתווה לא של הקפסולות ולא של דברים כאלה, כשבעצם קבענו כבר בתחילת שנת הלימודים.

רם שפע: לא הבנתי.

רם שפע: אתם לא משנים את הקפסולות באיזה מובן?

רם שפע: הרי המודל הזה קרס.

איתמר גרוטו: המודל שהיה, הבעייתיות העיקרית בו הייתה העובדה שהיו מעברים, ולכן, מורים וגננות, סייעות, אנחנו רוצים לצמצם את הדברים האלה ככל שניתן.

איתמר גרוטו: זו הבקשה שלנו.

איתמר גרוטו: זה השינוי העיקרי שאנחנו דורשים.

איתמר גרוטו: אגיד שוב.

איתמר גרוטו: 0-6 – לומדים כיתות מלאות.

איתמר גרוטו: ואחר כך, כמו שהיה קודם, א-ב', כיתות מלאות.

איתמר גרוטו: ב', ג', ד' - - - כמו שהיה מתווה קודם לכן, עם השינויים הנדרשים במטרה לצמצם את המעברים של המורים, שזו הבעיה העיקרית שאנחנו מזהים פה, גם בהקשר של הדבקה של מורים, חשיפה של מורים ליותר כיתות.

איתמר גרוטו: ומצד שני, גם העובדה שברגע שמורה כזה נדבק, גם אם זה בחוץ, מחוץ לבית הספר, יכולות להיות כיתות שלמות שהן יהיו מושבתות.

איתמר גרוטו: ולכן, ככל שהוא ילמד פחות קבוצות, אז יהיו לנו פחות אנשים.

איתמר גרוטו: בנוסף, אנחנו מתכוננים להתחיל בבדיקות.

איתמר גרוטו: כבר היום יש לנו ישיבה.

איתמר גרוטו: התחלנו בשיח עם משרד החינוך על זה.

איתמר גרוטו: אבל יש גם שיח, שבדיקות של גננות ומורים, שאנחנו לא יודעים בדיוק איך זה התבצע, אין לי עדיין את הפרוט המלא, אבל יהיו בדיקות של גננות ושל מורים, במטרה גם להגן עליהם, וגם למנוע מורים וגננות מדבקים במערכת.

איתמר גרוטו: לגבי הקצב של הפתיחה.

איתמר גרוטו: אנחנו מדברים על יום ראשון הקרוב – 18 לספטמבר, פתיחה של גילאים 0-6, כלומר, כל גני הילדים, מתוך הנחה שאנחנו נגיע למצב שבו רמת התחלואה, כמו שהגדרנו, דרך אגב.

איתמר גרוטו: ההתקדמות של קצב התחלואה, היא אכן לפי מה שאנחנו מעריכים עד עכשיו.

איתמר גרוטו: כך שהערכה שלי, כשמדברים על מודל קצב התחלואה, בהנחה של יהיה איזה שינוי דרמטי, אנחנו נגיע למדד של 2,000 מאומתים עם מקדם הדבקה 0.8%, אנחנו דיי קרובים עם זה כבר עכשיו, ואנחנו בהחלט מאמינים שזה מה שיקרה.

איתמר גרוטו: הערכת העבודה שלנו היא שפתיחת הגנים תתאפשר ביום ראשון.

איתמר גרוטו: שבועיים לאחר מכן, פתיחה של כיתות א'-ד', בהנחה שאנחנו נמשיך בירידת התחלואה.

איתמר גרוטו: אני צופה שזה יקרה, כך שנוכל לפתוח את כיתות א'-ד'.

איתמר גרוטו: וכיתות ה'-י"ב, יש תאריך, לא סיכמנו עדיין עם משרד החינוך באופן סופי, אבל כמובן שהכוונה שלהם בשלב יותר מאוחר.

איתמר גרוטו: שם אנחנו רואים באמת, וכל המומחים מדברים על שקבוצת הגיל הזו, היא קבוצת הגיל, כפי שאמרתי, המסוכנת ביותר.

איתמר גרוטו: אני רק אציין, לחלק 10-18, נתתי נתון כללי.

איתמר גרוטו: אני אחלק את זה 10-13 – 8.6%, 14-18, זה קצת פחות, 7.8%.

איתמר גרוטו: בגיל 10, באמת רואים קפיצה גדולה בהדבקה, ולכן, זה מצדיק את החתך הזה של א'-ד'.

איתמר גרוטו: דבר אחרון, בנושא של השלכות ארוכות הטווח.

איתמר גרוטו: גם מחקר שהתפרסם לאחרונה, וגם אנחנו רוצים להתחיל מחקר בארץ.

איתמר גרוטו: אבל מחקרים בעולם מראים שיש להם השלכות ארוכות טווח.

איתמר גרוטו: נכון שהמחלה איננה קשה בילדים.

איתמר גרוטו: לשמחתנו, לא רואים כמעט חולים קשים בקרב ילדים, וגם לא נפטרים.

איתמר גרוטו: אבל עם זאת, אנחנו יודעים שיש השלכות ארוכות טווח למחלה, אם זו פגיעה ניאורולוגית, פגיעה בכושר הגופני, אלה דברים שאנחנו רואים אותם, ורואים לא מעטים מאלה שנדבקים, גם כאלה שלא יודעים שהודבקו, כלומר, שהיו הסימפטומטיים לגמרי.

איתמר גרוטו: לכן, צריך לחשוב גם על הנקודה הזאת, בסוף, כמובן שהמטרה שלנו היא להגן על בריאות הילדים.

יוראי להב-הרצנו: פרופ' גרוטו, תודה רבה על הדברים.

יוראי להב-הרצנו: יש לי מספר שאלות.

יוראי להב-הרצנו: האם מבחינת ההיערכות שלכם, אין דיפרנציאציה בין ערים אדומות לערים ירוקות בכל מה שקשור?

איתמר גרוטו: הפתיחה לא תהיה במערכת החינוך בערים האדומות.

איתמר גרוטו: בסוף, הממשלה היא הגורם שמחליט, יותר נכון קבינט הקורונה.

איתמר גרוטו: אבל זה בהחלט משהו שלא ייפתח בערים האדומות.

איתמר גרוטו: יש מספר ערים אדומות שהולך ויורד כל הזמן.

איתמר גרוטו: היו למעלה מ-100 ערים אדומות, היום אנחנו פחות מ-40 ערים אדומות, ואני מניח, שעד יום ראשון, מספר הערים האדומות יילך ויירד.

יוראי להב-הרצנו: זאת אומרת, שאם אני מבין מה שאתה אומר, יהיה מתווה שעושה הפרדה בין ערים אדומות, ירוקות, צהובות, כחולות, סגולות בכל הקשור - - -

איתמר גרוטו: לא יהיה בין אדום לבין ירוק.

איתמר גרוטו: לאדום יהיו מגבלות, ושאר המקומות יוכלו להמשיך להתקדם לפי הקצב של קבינט הקורונה.

יוראי להב-הרצנו: בנוגע להפרדה הדיכוטומית בין לידה עד כיתה ד', ובין כיתה ה' עד כיתה י"ב.

יוראי להב-הרצנו: למה יש את החתך הזה מבחינה בריאותית?

יוראי להב-הרצנו: ברמה הנפשית, החרך הכי בעייתי או מורכב בחייו של בן נוער, הוא דווקא בין כיתה ט' לכיתה י', ולכן, אני לא מצליח להבין למה ההפרדה היא עד כיתה ד', ומכיתה ה', עד – זאת אומרת, לא דומה תלמיד כיתה ה', לתלמיד כיתה י"ב, מבחינת הצרכים שלו גם הלימודיים, גם הפדגוגיים, גם הבריאותיים נפשיים.

יוראי להב-הרצנו: האם לקחתם את זה בחשבון כאשר עשיתם את ההפרדה הזאת של לידה עד ד', וה'-י"ב?

איתמר גרוטו: לקחנו בחשבון.

איתמר גרוטו: שוב פעם, אנחנו מדברים על שבעצם, בסופו של דבר, הסיכון עולה עם הגיל, אבל זה לא רק הנתון היחיד.

איתמר גרוטו: יש קפיצה גדולה בגיל 10.

איתמר גרוטו: יחד עם זאת, צריך לקחת בחשבון, שגם בסוף הסיכון הוא מצטבר.

איתמר גרוטו: אנחנו מנסים לצמצם את הצטברות הסיכונים ביחד.

איתמר גרוטו: יש לנו כל מיני סיכונים שיכולים לבוא מכל מיני כיוונים.

איתמר גרוטו: ברור, ככל שאנחנו מוסיפים עוד שכבה, זה מעלה את הסיכון.

איתמר גרוטו: לכן, חשבנו שנכון יהיה לחתוך את זה בכיתה ד', וגם עד גיל 10, זה גיל שבו אי אפשר להשאיר את הילדים בבית לבד, וגם לפי החוק.

איתמר גרוטו: ואחר כך, להמשיך הלאה, להתקדם.

איתמר גרוטו: יכול להיות שאולי יהיה איזשהו פיצול נוסף.

איתמר גרוטו: אבל כרגע אנחנו מסתכלים על זה כמקשה אחת.

איתמר גרוטו: בכל מקרה, צריך לזכור שכל שינוי, בעצם, בתוך המתווה הזה, גורר אחריו שינויים אחרים שיהיה בתמורה לדבר הזה.

איתמר גרוטו: בסוף, אנחנו לוקחים את זה, ומחשבים את הסיכון כתוצאה מפתיחת העסקים, המסעדות, בתי המלון וכו', וכל דבר כזה מוסיף.

איתמר גרוטו: בסוף, גם הממשלה צריכה לעשות פה איזון, מצד אחד הסיכונים, מצד שני, הערכים – זאת אומרת, מה יותר חשוב.

איתמר גרוטו: אני לא נכנס כמובן לזה, ואין לי אמירה בהקשר הזה.

איתמר גרוטו: בסוף, זו צריכה להיות החלטה של הקבינט.

איתמר גרוטו: מה יותר חשוב כרגע לפתוח את המסחר?

איתמר גרוטו: או לפתוח את בתי הספר?

איתמר גרוטו: או לפתוח את המסעדות בבתי הספר – אלה שאלות שצריך זמן לקבוע וזה ברמה הלאומית מול משרד הבריאות שקובע.

רם שפע: נחזור לחברי הכנסת.

רם שפע: תודה רבה על הנוכחות.

רם שפע: אפרת, אנחנו יודעים שגם את פה.

עופר כסיף: אני חוזר למה שאמרתי בהתחלה לסדר-היום, בהקשר לדברים שנאמרו עד עכשיו.

עופר כסיף: אני מבקש מאוד, אם אפשר לקבל על זה החלטה היום, בעיקר, אם באמת מתחילים באיזשהו גיבוש מתווה לפתיחת מערכת החינוך לגווניה, לא משנה כרגע באיזה שלב.

עופר כסיף: שמענו את יפה בן דוד.

עופר כסיף: לא שמענו את נציגי ההורים, אולי אחר כך ידברו.

עופר כסיף: אני חוזר שוב.

עופר כסיף: אם אנחנו רוצים מתווה שהוא לא יהיה סתם בסדר-היום, אלא שהוא באמת יפעל - זה חייב להיעשות בשיתוף פעולה הדוק מתוך הסכמות בין כל הגורמים שנוגעים בדבר, קרי, הורים, מורים, תלמידים.

עופר כסיף: ולכן, אני יודע, שמעתי את זה, ואני אומר את זה שוב, בעיקר, בעקבות הדברים שאמרה קודם יפה בן דברים, ודברים שנשמע מההורים.

עופר כסיף: אני מציע כבר לגבש צוות עוד השבוע.

עופר כסיף: אנחנו בתחילת השבוע.

עופר כסיף: יש את האפשרות לעשות את זה תוך יום, יומיים, שכבר התכנס צוות שיישבו בו נציגים של ההורים, המורים, ואיפה שאפשר גם התלמידים, ואנשי המקצוע כמובן, משרד הבריאות, וכן הלאה, כדי לגבש מתווה שכולם יוכלו לחיות אתו.

עופר כסיף: נניח שהתקבל מתווה שמשרד הבריאות יקבל, או יעצב, או ימליץ עליו וכן הלאה.

עופר כסיף: ונניח, גם המתווה הזה יהיה מקובל כדוגמה אני אומר, על ההורים.

עופר כסיף: אבל אם צוותי ההוראה, וכמובן, שאני כולל בזה גם את הגננות, לא יקבלו את זה, אז המתווה לא יוכל לעבוד.

עופר כסיף: כנ"ל, אם המורים יקבלו, וההורים לא יקבלו - חייבים להגיע למתווה מוסכם אחרת זה לא יעבוד.

עופר כסיף: לכן אני לא חוזר סתם כדי לנג'ס, אלא כדי שיהיה באמת ברור שחייבים לגבש איזשהו גוף שביחד ינהל דיאלוג ויגיע למתווה מקובל.

עופר כסיף: דבר אחד נוסף, או שני דברים בקצרה.

עופר כסיף: דובר לא פעם ולא פעמיים, ש-300 אלף תלמידים לפחות, חסרים אמצעי קצה או תשתיות.

עופר כסיף: אני שואל בעיקר את הייעוץ המשפטי בהקשר הזה, האם אין פה פגיעה אמתית בחוק חינוך חובה?

עופר כסיף: ייתכן שיש פה פגיעה בחוק חינוך חובה.

קרן ברק: אולי תגישו בג"צ.

עופר כסיף: אני באמת שואל, כי אנחנו מדברים פה על כמות אדירה.

עופר כסיף: דרך אגב, גם אם תלמיד אחד לא היה לו, זה היה גרוע מספיק.

עופר כסיף: אבל קל וחומר, כאשר מדובר על כאלה מספרים, ובעיקר שאנחנו מדברים גם על אותם אוכלוסיות שהכי נפגעות מלכתחילה.

עופר כסיף: הפערים בחינוך – ישראל מובילה בפערים בחינוך עוד לפני המגפה, לפני הדוחות של ה-OECD וגם דוחות אחרים.

עופר כסיף: המציאות הזאת שכל כך הרבה תלמידים שאין להם אמצעי קצה ותשתיות, ואנחנו יודעים שזה מגדיל עוד יותר את הפערים, היא מציאות בלתי נסבלת והיא פוגעת לכאורה בחוק חינוך חובה.

עופר כסיף: דבר אחרון, בקצרה.

עופר כסיף: פנו אליי אנשים, לגבי אפשרות של מורים להגיע לבתיהם של ילדים שסובלים ממוגבלויות.

עופר כסיף: ספציפית, פנה אליי מישהו מאזור חיפה, שיש לו בן שסובל משיתוק מוחין, ולא אפשרו למורה להגיע אליו הביתה.

עופר כסיף: האם לדבר הזה יש מענה?

עופר כסיף: מענה, לא של אחד או שניים, אלא מענה ברור בתוך איזשהו מתווה, כי גם הילדים האלה סובלים ונפגעים יותר מהאחרים.

רם שפע: תודה רבה, חבר הכנסת כסיף.

רם שפע: בבקשה, חבר הכנסת הרצנו.

יוראי להב-הרצנו: תודה, אדוני היושב-ראש, הלקח המרכזי מהסגר הראשון, הוא שהממשלה לא לקחה את הזמן להיערך כמו שצריך עם אסטרטגיית יציאה.

יוראי להב-הרצנו: אני חושש מהדברים שאנחנו שומעים פה ממשרד החינוך, שהשגיאה הולכת וחוזרת פעם נוספת.

יוראי להב-הרצנו: אני מאוד מוטרד, שלא הוצג בפני הציבור, ובפני חברי הוועדה, וחברי הכנסת את המתווה, או את ההתארכות של המשרד לפתיחת שנת הלימודים שמתוכנתת לפי פרופ' גרוטו והפרסומים בתקשורת ביום ראשון הקרוב.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מצליח להבין את זה.

יוראי להב-הרצנו: הדברים של יפה בן דוד, וגם מהדברים שאני מקבל ממועצת התלמידים והנוער הארצית, מטרידים אותי עוד יותר, כי אני מבין, שגם אם יש היערכות בתוך משרד החינוך פנימה, היא לא מבוצעת יחד עם ההנהלה, יחד עם המורים, יחד עם התלמידים.

יוראי להב-הרצנו: כל מתווה שלא לוקח בחשבון שיח משמעותי, לא כעלה תאנה, שיח משמעותי עם המנהלים, ועם המורים ועם נציגי התלמידים – לא שווה.

יוראי להב-הרצנו: לכן אני לא מצליח להבין.

יוראי להב-הרצנו: היה תענוג להקשיב לחברת הכנסת קטי שטרית, שהיא מדברת, ורואים שזה ממש חדוות יצירה.

יוראי להב-הרצנו: היא מדברת על כל הדברים שיכולים לעשות – לצאת מהקופסא, לגלות יצירתיות, לראות איך אנחנו עוברים את המשבר הזה, אבל זה לא תפקידנו.

יוראי להב-הרצנו: התפקיד של חברי הכנסת הוא לא להמליץ המלצות בנוגע לתכניות לימודיות או פדגוגיות.

יוראי להב-הרצנו: מי שאמור לפקח שהדברים האלה באמת קורים במשרד החינוך.

יוראי להב-הרצנו: ולכן, אני קורא מכאן, ומצטרף לקריאה של חברתי, חברת הכנסת פרומן.

יוראי להב-הרצנו: אני קורא למשרד החינוך להציג בפני הציבור בוועדת החינוך, כי פה המקום לדון על כך.

יוראי להב-הרצנו: מה המתווה של חזרה.

יוראי להב-הרצנו: מה מספר המתווים?

יוראי להב-הרצנו: על מה הם עובדים?

יוראי להב-הרצנו: מי הגורמים שהם משתפים פעולה כדי לגבש מתווה נכון ומוצלח?

יוראי להב-הרצנו: בעיקר, בוא נלמד מהטעויות של העבר, ונראה איך מייצרים אסטרטגיית יציאה גם במערכת החינוך.

יוראי להב-הרצנו: שנית, נלמד מדברים שלא עבדו ביציאה האחרונה שלנו מהסגר הראשון.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני רוצה לפנות להנהגת המורים הארצית.

מירום שיף: צהריים טובים.

מירום שיף: בתחילת הדברים שלי, אני רוצה להגיד משהו.

מירום שיף: אני שמעתי את יפה בן דוד.

מירום שיף: אני רוצה להגיד לכם, שאני הסכמתי איתה עם רוב הדברים שהיא אמרה.

מירום שיף: היה דבר מאוד חשוב שהיא אמרה בדברים, שאנחנו כולנו לא יודעים.

מירום שיף: באמת, לא יכול להיות שאף אחד מאיתנו לא מכיר את מתווה החזרה ללימודים.

מירום שיף: הגיע הזמן, שנשב כולנו באותו שולחן עגול, ביחד, נקבל החלטה עם משרד החינוך, שהוא זה שצריך להובי את התהליך הזה, עם משרד הבריאות.

מירום שיף: איך עוזרים למערכת חינוך שנראית בפס שונה ממה שיצאנו ממנה.

מירום שיף: הרי כולנו מבינים שאם נעשה את אותו דבר שעשינו עד היום, אין שום סיכוי שמשהו השתנה.

מירום שיף: אני, לפחות, לא מכיר שום שינוי שהולכים לעשות אותו.

מירום שיף: הדבר היחיד שאני מכיר אותו – שהולכים לעשות עד היום, הוא שמביאים אותנו בלוחות זמנים רחוקים, לא ברור איך רוצים להחזיר ילדים מכיתות ה'-י"ב -10 לינואר?

מירום שיף: מה יקרה ב-10 לינואר?

מירום שיף: יהיה הרבה יותר שפעת של החורף?

מירום שיף: יהיה יותר קורונה?

מירום שיף: למה שהמערכת תיפתח שם בצורה כזאת, בכלל בצורה הזאת?

מירום שיף: צריך, לא רק להחזיר את הגנים בשבוע הבא למערכת החינוך.

מירום שיף: צריך להחזיר גם את בית ספר היסודי, כולל כיתות א'-ו' למערכת החינוך.

מירום שיף: יש לנו כאן ילדים שנמצאים בבית, רובם נמצאים הרבה מאוד זמן בבית.

מירום שיף: חלקם מנותקי קשר.

מירום שיף: מנהלים אומרים, אנחנו מנותקי קשר עם הילדים.

מירום שיף: אם אפשר להמשיך עם הדבר הזה, שאנחנו רואים ילדים רגועים בתוך הזום, צריך לצאת מהמקום הזה שרואים ילדים בתור זום.

מירום שיף: צריך לאפשר - - - בחזרה, לא להחזיר את זה בצורה לא אחראית את מערכת החינוך.

מירום שיף: זו לא חכמה לחזור כל פעם על אותו דבר, ולהגיד, אני מחזיר את זה לפי כיתות, לפי גילאים.

מירום שיף: לא, יותר מורכב להחזיר ילד בכיתה ב', ואחר כך לשלוח אותו למחוננים עם כל העיר.

מירום שיף: אז את המחוננים בוא נעשה בזום.

מירום שיף: אבל את הילד ואת הכיתה שלו, בוא נעשה בכיתה שונה, ואחרי זה, נשלח אותו לצהרון עם אותה כיתה, ונשפה את הרשות המקומית שיעשו את זה בצורה נכונה, ולא לייצר עוד דיבורים.

מירום שיף: לתת פתרון להסעות, למנוע את כל הדברים שגורמים לכל התחלואה.

מירום שיף: לדרוש מכולנו קצת יותר.

מירום שיף: כולנו טיפה נוותר על הדברים האלה.

מירום שיף: בסוף, אסור לנו לוותר על הילדים בסיכון.

מירום שיף: לוותר על המשפחות בסיכון.

מירום שיף: לוותר על הצוותים החינוכיים שבסיכון.

מירום שיף: זה לא דבר שאפשר, צריך לתת לאנשים האלה פתרון.

מירום שיף: זה אנשים, זה ילדים, שמגיע להם ללמוד כמו כל האזרחים.

מירום שיף: הם לא יכולים.

מירום שיף: הם לא יכולים לסכן את הבריאות שלהם.

מירום שיף: הגיע הזמן שמי שאנחנו דורשים את זה מאוגוסט, הגיע הזמן, שהילדים האלה נראה את המתווה של החזרה ללימודים.

מירום שיף: אי אפשר הכול לעשות מהיום להיום.

מירום שיף: אני בכלל לא מצליח להבין את המערכת הזאת תתכונן לדבר הזה, שאף אחד לא מכיר את המתווה.

מירום שיף: אין לי בכלל מושג איך זה הולך לקרות כל הדבר הזה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: דברים כל כך נכונים.

רם שפע: אני מתקשה להבין את העמדה של משרד החינוך.

רם שפע: פרופ' חגי לוין, נשמח לשמוע אותך, כמי שיושב גם כחלק מהצוות המייעץ.

חגי לוין: תודה רבה, יושב-ראש הוועדה.

חגי לוין: קודם כל, צריך להגיד את האמת – אין פתרון בית-ספר, זה אתגר מאוד גדול בישראל ובעולם.

חגי לוין: אנחנו הנחנו נייר עמדה בפני הוועדה של איגוד רופאי בריאות הציבור, ושותפים נוספים – צוות רב מקצועי.

חגי לוין: אני גם מאוד מסכים עם הדברים שאמר מירום לפניי.

חגי לוין: בכל זאת, נקודת הפתיחה שלנו צריכה להיות – האם לסגור את מערכת החינוך, זאת השאלה.

חגי לוין: כי אנחנו לא צריכים לשאול האם לפתוח, אלא האם לסגור.

חגי לוין: התשובה לשאלה הזאת היא לא, בשום פנים ואופן לא.

חגי לוין: אי אפשר לגדל דור אבוד.

חגי לוין: אנחנו חייבים קודם כל להבין שילדים צריכים את מערכת החינוך, וזו צריכה להיות נקודת הפתיחה.

חגי לוין: בכל דבר, צריך להציג את הנתונים על הנזק החמור שנגרם לילדי ישראל בכל הגילאים כתוצאה מאי פעילות מערכת החינוך.

חגי לוין: אז זו צריכה להיות נקודת הפתיחה.

חגי לוין: על נקודת הפתיחה הזאת, צריך להציב מטרות ריאליות.

חגי לוין: לא נוכל למנוע הדבקות באופן מוחלט, לא במערכת החינוך, ולא מחוץ למערכת החינוך.

חגי לוין: המגפה כאן.

חגי לוין: היא תהיה אתנו עוד הרבה זמן.

חגי לוין: צריך לייצר תנאים שמצמצמים את הסיכון.

חגי לוין: איך מצמצמים את הסיכון?

חגי לוין: קודם כל, מתמקדים בהתפרצויות.

חגי לוין: מבינים, שהמטרה שלנו היא למנוע התפרצויות רחבות היקף, את זה אפשר לעשות על ידי מניעה של ערבוב של ילדים ומורים ממסגרות רבות.

חגי לוין: את זה אפשר לעשות על-ידי תיעוד של מי היה, איפה.

חגי לוין: אפשר לעשות את זה על-ידי בדיקות ניתור של סגלי ההוראה.

חגי לוין: אפשר לזהות איך אנחנו מונעים התפרצויות, ואיך אנחנו מפיקים לקחים מתוך התפרצויות שהתקיימו.

חגי לוין: דבר שני, זה להגן על אוכלוסיות בסיכון.

חגי לוין: אז כן, זו לא צריכה להיות סיסמה.

חגי לוין: צריך לאתר ולהבין מיהם האוכלוסיות בסיכון, בעיקר, מורים מסוימים, ואיך אנחנו מגינים עליהם.

חגי לוין: צריך כל הזמן לזכור, לילדים הסיכון כתוצאה מקורונה הוא נמוך ביותר, אפסי ממש.

חגי לוין: הסיכון לעומת זאת, כתוצאה מסגירת מערכת החינוך, הוא קטסטרופלי, אז צריך את המשוואה.

חגי לוין: הבחירה פה היא בין פתרונות רעים, צריך להבין את זה, ולא למכור אשליות.

חגי לוין: ולא לחשוב בשיטת אקורדיון – אנחנו נסתדר בהמשך.

חגי לוין: לא נסתדר בהמשך.

חגי לוין: גם בעוד כמה שבועות, תהיינה אותן דילמות.

חגי לוין: לכן, צריך למצוא פתרונות איפה שאפשר, וזה בנייר עמדה שלנו.

חגי לוין: למצוא את הפתרונות.

חגי לוין: שומעים את יפה בן דוד, מאה אחוז, אז למצוא את הפתרונות איך כן אפשר ללמוד במסגרות מחוץ לבית ספר, ובאוויר הפתוח, כי שם הסיכון הכי נמוך.

חגי לוין: להסדיר תעדוף – מה המטרות שלנו בחינוך, אנחנו נשמור על קשר חברתי, רגשי של הילדים.

חגי לוין: להבין שזאת משימה, משימות חינוכיות – משרד החינוך יגדיר.

חגי לוין: אבל לדעת לתעדף, לדעת מה כן, ומה לא.

חגי לוין: לדעת גם על מה לוותר בכל המסגרות.

חגי לוין: וכתוצאה מהעקרונות הללו, וגם של – חנוך לנער לפי דרכו של דיפרנציאליות, לפי מידת הסיכון בשכונות שונות, באזורים שונים.

חגי לוין: ברור לחלוטין, שבאופן מידי, בהקדם האפשרי, אבל תוך ראייה קדימה שלא מפתיעה ברגע האחרון.

חגי לוין: לפתוח את הגנים מיד, בהקדם האפשרי, כי כל יום שעובר מזיק לילדים.

חגי לוין: למצוא פתרונות לילדי בית הספר היסודי, במיוחד א'-ד', שצריך עכשיו לתכנן להם, ולשבת ביחד כל הגורמים, מהממשלה ברשויות המקומיות – ההורים, הילדים והמורים, ולמצוא פתרונות מקומיים, כי אפשר להשאיר את מערכת החינוך סגורה, כי זה פוגע בבריאות הילדים, לא משיקולים כלכליים, פשוט משיקולים של טובת הילדים שהיא זאת שצריכה לעמוד לנגד עינינו כל הזמן.

חגי לוין: אשמח אם ד"ר אסנת קידר, תוכל להוסיף על הדברים שאמרתי.

חגי לוין: תודה רבה.

אסנת קידר: אני אשמח שכולם יקראו את המסמך שעבדנו עליו, כי הוא מציג הרבה מאוד עקרונות שמחברים בין הבריאות והחינוך, וקוראים לחזרה בטוחה.

אסנת קידר: אנחנו קראנו לו – "כשחינוך ובריאות נפגשים".

אסנת קידר: רציתי להדגיש שבעניין של אוכלוסיות לסיכון, השתתפתי לפני כמה שבועות בישיבה שהייתה לגבי אוכלוסיות בסיכון.

אסנת קידר: עלה עניין של הילדים וגם של המורים.

אסנת קידר: חגי התייחס למורים.

אסנת קידר: אני רציתי להתייחס דווקא לילדים, ולהגיד, שאני חושבת שהתייחסות לילדים בסיכון היא מאוד חשובה.

אסנת קידר: אני, עד כמה שראיתי, יש מצב היום שיש הרבה משפחות שבוחרות להשאיר את הילדים בבית מכל מיני סיבות.

אסנת קידר: אבל אני חושבת שברגע שמערכת החינוך נפתחת, זו זכות של חובה לילדים ליהנות מכל היתרונות של מערכת החינוך, בין השאר, בגלל הנזקים שחגי דיבר עליהם.

אסנת קידר: הייתי שמחה לשמוע אם יש כבר פתרון שנותן מערכת שמגדירה מיהו ילד בסיכון על-פי מסמכים שפורסמו, כמו שאנחנו מגדירים ילדים שהם אלרגיים ומקבלים סייעת, יש לזה מנגנון מסודר.

אסנת קידר: מכיוון שמדובר על חוק חינוך חובה – הייתי מציעה שיוקם מנגנון מסודר, שיקבע מיהו ילד שהוא בסיכון על סמך המלצה של רופא, או הילד הזה באמת יקבל את כל התמיכה שהוא נשאר בבית.

אסנת קידר: אבל לא להגיע למצב שמשפחות מחליטות את מי הן משאירות בבית, וזה יכול לפגוע בילדים.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני מתחבר, וגם למה שאמר פרופ' לוין, בהחלט מכל הזוויות.

רם שפע: אגב, לגבי ילדים בסיכון, ובכלל גם ילדים שמוגדרים כחולים, יש לנו פה דיון מחר.

רם שפע: ואם לא מחר, אנחנו עסוקים בזה כבר רבות, על תכנית שלבים, ועל הטיפול של מערכת החינוך באותם ילדים.

רם שפע: יש שם צרות צרורות הרבה יותר גדולות מהשאלה איך מגדירים.

רם שפע: זה בהקשר אחר.

רם שפע: אני גם שומע שהם מאיימים בשביתה, ובכלל, לצערי אנחנו גם באזור מסתבכים.

פיצ'י גבריאל דובינר: למה?

פיצ'י גבריאל דובינר: למה לא נותנים לשמוע - - - אני אומר לכם את האמת, אתם פוגעים בילדים.

פיצ'י גבריאל דובינר: אתם פוגעים ב-300 אלף ילדים.

רם שפע: פיצ'י, ידידי, אתה היחיד שמתפרץ.

רם שפע: אף אחד לא מתפרץ חוץ ממך.

רם שפע: הרבה אנשים רוצים את זכות הדיבור.

רם שפע: מה לעשות, יש הרבה אנשים שרוצים לדבר.

רם שפע: אני מניח שאתה מבין, שהעובדה שאתה צועק על חברי הכנסת, לא מוסיפה לא כבוד לך.

רם שפע: בוודאי לא הייתה אפשרות שנוכל לשמוע דברי טעם בפעם הבאה.

רם שפע: מה לעשות.

רם שפע: יש הרבה מאוד אנשים שמייצגים הרבה מאוד כיוונים.

רם שפע: בהקשר הזה אני מסיים.

רם שפע: אני חושב שכולם יודעים כמה אנחנו מכבדים את כולם.

רם שפע: יש פה ראשי מועצות שלא הצליחו לקבל את זכות הדיבור.

רם שפע: יש פה את המשנה למנכ"ל משרד הבריאות, שדיבר אחרי שעה וארבעים.

רם שפע: בקיצור, הכול בסדר.

רם שפע: תודה רבה, לכל מי שהשתתף, גם לחברי הכנסת הרבים שהיו פה, וגם לנוכחים בזום.

רם שפע: אני מתנצל כרגיל, כפי שאתם רואים.

רם שפע: יש הרבה מאוד אנשים בזום שרוצים לדבר.

רם שפע: אין לי יכולת לתת לכולם לדבר.

רם שפע: תראו, אני חייב להגיד משהו עם יד על הלב.

רם שפע: הייתי בטוח – אינה, את הנציגה פה של משרד החינוך, אבל אני לא מפנה את האצבע שלי אליך.

רם שפע: הייתי בטוח שיגיע לפה משרד החינוך, אחרי כמה חודשים של הפקת לקחים, אבל בוודאי כמה שבועות, ותציגו לוועדה מתווים, אלטרנטיבות לאיך אפשר לחזור למערכת החינוך – מה קורה בגנים, בתקווה, ביום ראשון.

רם שפע: מה אתם חושבים על היסודי.

רם שפע: מה אתם חושבים על העל-יסודי.

רם שפע: הייתי מצפה שאם את לא תציגי מתווים, אז לפחות תגידי.

רם שפע: יש לנו שלושה מתווים, השר יציג את זה מחר, יציג את זה מחרתיים.

רם שפע: אני לא מצליח להבין, ואני מקבל פה הודעות הזויות מכל מי שאני מכיר – איך זה יכול להיות.

רם שפע: אני חייב להגיד שיש לי גם רעיונות.

רם שפע: אני לוקח לעצמי כמה שעות, ביחד עם הצוות שלי, כדי לחשוב איך אנחנו יכולים לעזור להוביל מציאות שבה משרד החינוך יציג מתווה לכל מדינת ישראל, איך חוזרים ללמוד פה.

רם שפע: לא יכול להיות שאנחנו שומעים אמירות מקבינט הקורונה, שילדים יחזרו ללמוד בינואר, ואין לזה התייחסות.

רם שפע: ואין לזה חלופות, ואין מענים.

רם שפע: אני פשוט לא מצליח להבין את זה, ואני מאוד מאופק, כיוון שאני מכבד אתכם.

רם שפע: הדיון הזה, ממש לא תם.

רם שפע: יש עוד הרבה מאוד דברים לעשות בנושא הזה.

רם שפע: אני מבטיח לכם שאנחנו נמשיך לדבר.

רם שפע: תודה רבה לכולם.

רם שפע: הדיון מסתיים.

רם שפע: הישיבה נעולה.