הוועדה המיוחדת להתמודדות עם סמים ואלכוהול, כנסת 23, פרוטוקול מספר 20, 2020-10-14 08:30

מיכל וונש: בוקר טוב לכולם, תודה שאתם כאן, גם מי שהיה אתמול.

מיכל וונש: אנחנו בעצם החלטנו בכוונה לפצל את הדיון כיוון שהיו דברים שרצינו להיכנס לעומק בכל אחד מהנושאים הללו, אז תודה למי שטורח בוקר אחרי בוקר להצטרף אלינו.

מיכל וונש: אני מעריכה מאוד.

מיכל וונש: הנושא הבוקר הוא העלייה בעישון הנרגילות או בכלל, קודם כל העישון בנרגילות וגם העלייה סביב התקופה הזאת שאנחנו קוראים לה משבר הקורונה, למרות שכל בוקר מי שפה, שומע אותי אומרת את זה, אנחנו נחיה עם זה עוד הרבה מאוד זמן.

מיכל וונש: אני חושבת שזו מציאות חדשה שחייבים להכיר אותה ככזו.

מיכל וונש: בהמשך לדיון שקיימנו אתמול בנושא העלייה בשימוש בסיגריות אלקטרוניות בקרב בני נוער וצעירים, ממשיכים היום דיון נוסף בנושא הזה של העלייה בשימוש בנרגילות באופן כללי ובקרב בני הנוער בפרט, התופעה שמקבלת משנה תוקף בתקופת הקורונה שבה אנחנו נמצאים, וגם כמובן נוגעת לכלל אזרחי מדינת ישראל ללא הבדלי דת, גזע, מין, גיל.

מיכל וונש: בני נוער, כמובן שזה גם גיל.

מיכל וונש: אני מתנצלת מראש שהיום אנחנו חייבים לסיים ב-9:30 ולכן אני מקווה שכל מי שנרשם לדבר, ידבר, ואם יש דברים נוספים שלא נגיע אליהם, אני מבקשת להתנצל מראש.

מיכל וונש: אני אחסוך בדבריי, ממש אקצר.

מיכל וונש: הנתונים למיטב הבנתי, ואני מבקשת שגורמי המקצוע שנמצאים פה יוסיפו או יתקנו:

מיכל וונש: נזקי עישון הנרגילה דומים ואף חמורים מנזקי עישון הסיגריות.

מיכל וונש: כך למשל, הזמן הממוצע לעישון סיגריה הוא כשבע דקות לעומת הזמן של עישון נרגילה, שנע לתקופה ארוכה יותר, בין שעה לשלוש שעות.

מיכל וונש: בעוד שסיגריה, מדובר בה בשאיפה שהיא יחסית שטחית, בנרגילה השאיפה היא ארוכה ועמוקה.

מיכל וונש: למרות נזקי הבריאות הקשים, וזה מאוד מדאיג אותי, ובדומה להשפעות הנובעות מעישון סיגריות רגילות, מקובל להאמין כי עישון נרגילה מזיק פחות מאשר עישון סיגריות, ולעיתים הוא נתפס כאלטרנטיבה בריאה יותר.

מיכל וונש: בשונה מטבק המיועד לסיגריות, שעליו ניתן למצוא מידע רב על התכולה, לא מספיק אבל לפחות קיים על תכולה ורעילות, טבק הנרגילה מיובא והכיתוב עליו ברובו בשפה הערבית וכמעט אינו כולל מידע.

מיכל וונש: בנוסף, אריזות הטבק הן לרוב צבעוניות.

מיכל וונש: דיברנו על זה קצת אתמול בהקשר של האריזות האחידות ובאמת ההשפעה של זה.

מיכל וונש: אריזות צבעוניות מציגות תמונות של פירות שונים בהתאם לטעם הטבק, ובכך בעצם מפחיתות את תפיסת המציאות של השימוש בטבק הזה.

מיכל וונש: השימוש שנעשה בנרגילה הוא לרוב חברתי, ואני חושבת שגם צריך לתת על זה את הדעת בהקשר של התקופה הזאת שאנחנו יודעים שאין גם תחלופה בעצם להיעדר המסגרות.

מיכל וונש: חברתי, נעשה בקבוצה תוך העברת הפיה.

מיכל וונש: בתקופה הזאת ספציפית ההשלכות על כך.

מיכל וונש: אני יודעת שהגיעו אלי נתונים מסוימים, אני לא הצלחתי לאמת אותם, לגבי אחוזי ההדבקה מן הסתם, לפי השכל הישר, הרבה יותר משמעותיים בתקופת הקורונה.

מיכל וונש: אנחנו יודעים שזה מאוד מאוד משמעותי.

מיכל וונש: אני אשמח אם יש נתונים למי מגורמי המקצוע הספציפיים לגבי זה.

מיכל וונש: עישון נרגילות בקרב בני נוער – נכון לשנת 2017, אלה הנתונים המעודכנים ביותר שאנחנו מצאנו, 21% מהתלמידים דיווחו שהם התנסו בעישון נרגילה.

מיכל וונש: בנים מדווחים כמעט פי שניים לעומת בנות לעישון נרגילה.

מיכל וונש: אני מניחה שיש נתונים מעודכנים יותר ושאנחנו נקבל אותם בקרוב.

מיכל וונש: תלמידים מהמגזר הערבי מדווחים בשכיחות גבוהה בהרבה על עישון נרגילה, ועל זה אני רוצה גם שנדבר קצת, על מה קורה בנושא ההסברה, לעומת תלמידים מהמגזר היהודי.

מיכל וונש: ישנה עלייה מדאיגה מאוד בקרב גילאי 15 עד 17.

מיכל וונש: דיברנו על זה גם אתמול.

מיכל וונש: 15 עד 17 זה ממש הכניסה, החשיפה לחומרים ממכרים ובכך גם מגדילים את הסיכוי בכלל להתמכרות לאורך זמן, מ-4.3% של מעשנים ב-2019 ל-5.6% באפריל 2020.

מיכל וונש: זה עלייה שאנחנו כן יודעים עליה, בעישון נרגילה, ועד 8.1% בספטמבר 2020.

מיכל וונש: אז אלה כן נתונים מעודכנים.

מיכל וונש: בהחלט נתונים מדאיגים.

מיכל וונש: אני רואה פה גם אחריות מאוד מאוד גדולה שלנו לקיים את הדיון הזה וגם לשדר את הדחיפות הזאת שאני יודעת שאני חשה אותה.

מיכל וונש: אני מודה לכל מי שנמצא פה על הקו ויודעת שאתם עושים באמת לילות כימים בנושא הזה.

מיכל וונש: אנחנו חייבים להנגיש את הנושא הזה בצורה יותר טובה דווקא בתקופה הזאת.

מיכל וונש: למרות שלכאורה יש דברים חשובים יותר, אין דבר דחוף יותר בעיניי.

מיכל וונש: אני חושבת שהתקופה הזאת מאתגרת את כולנו.

מיכל וונש: ההשלכות הבריאותיות החמורות על אזרחי ישראל ועל בני הנוער בפרט שמעשנים נרגילות, מדאיג בעיקר שההשלכות המסוכנות שיש לנרגילה לא נמצאות בתודעת האזרחית ובני הנוער בצורה מספקת, ובכך גם יש מה לעשות בפרט בתקופה הזאת שבני הנוער נמצאים במעין ואקום דיגיטלי שאפשר אולי לנצל אותו ליוזמות הסברתיות יותר משמעותיות.

מיכל וונש: אני אשמח אם כל גורם שנמצא איתנו יציג את הפערים כפי שהוא רואה אותם, ספציפית לתקופה הזאת, גם כאלה שהם בעצם מהווים הזדמנות לתיקון ושינוי לטווח רחוק יותר, בתקווה שנוכל גם להעלות פה פתרונות ראויים, ארוכי טווח, מתוך התקופה הנוכחית והאתגרים שאנחנו נמצאים בהם.

מיכל וונש: כמובן שגם פתרונות שיכולים לבוא מהכיוון של הפיקוח הפרלמנטרי ו/או החקיקתי.

מיכל וונש: ראשונה בעצם תציג לנו פרופ' אליאס, ראש המחלקה להנדסת בניין במכללה האקדמית ע"ש סמי שמעון.

מיכל וונש: יש מחקר מיוחד שרצית להציג.

מיכל וונש: אפשר להעלות בבקשה את המצגת.

מיכל וונש: בוקר טוב.

ופא אליאס: בוקר טוב לכולם, נושא עישון נרגילה, התחלתי לעבוד על הנושא הזה בשנת 2008.

ופא אליאס: זיהיתי תופעה מאוד מסוכנת שהתחילה הרבה בחברה הערבית ואחר כך התחילה להתפשט, אז אמרתי, זו תופעה, זו אפידמיה ואם לא נטפל בה, נגיע למצב כל כך מסוכן, והנה, אנחנו רואים את התוצאה.

ופא אליאס: גם השתתפתי בישיבה לפני הרבה שנים.

ופא אליאס: דיברנו הרבה אבל זה לא מספיק לדבר.

ופא אליאס: האתגר זה לעשות ולא לדבר.

ופא אליאס: (הצגת מצגת) כפי שאמרה חברת הכנסת, אנחנו רואים מגמת עלייה בעישון הנרגילה.

ופא אליאס: במגזר הערבי העלייה היא יותר גדולה במיוחד בקרב בני נוער, תלמידי כיתה י"א-י"ב.

ופא אליאס: במגזר הערבי עד 42% מבני הנוער מעשנים נרגילות.

ופא אליאס: מבחינת הנזק, אנחנו רואים שאנשים לא תופסים שעישון שעה אחת של נרגילה זה שווה ערך ל-200 סיגריות.

ופא אליאס: כשמעשנים נרגילות, יושבים ומעשנים הרבה זמן.

ופא אליאס: זה לא חצי שעה, במיוחד בימים אלו.

ופא אליאס: אנשים לא תופסים שעישון הנרגילה גורם לירידה חדה ברמת החמצן בגוף ועלייה ברמת חד-תחמוצת הפחמן, דבר שגורם לאפוקסיה.

ופא אליאס: אני ראיתי בעיניים שלי כמה אנשים שהתעלפו.

ופא אליאס: איך עלה הנושא בראש שלי לחקור אותו?

ופא אליאס: אחרי שראיתי אנשים שהתעלפו אחרי עישון נרגילה.

ופא אליאס: ירידה בחד-תחמוצת הפחמן וכל הנושא של האפוקסיה, יש לו השפעות מאוד גדולות בכלל על הרבה מדדים בריאותיים בגוף.

ופא אליאס: אחד הדברים שעניינו אותי, בכלל איך זה משפיע על הנהיגה, כי אני עוסקת בכלל בתאונות דרכים.

ופא אליאס: זה היה מאוד חשוב לי.

ופא אליאס: אמרתי, כל האנשים האלה באים לחתונות, באים למסעדות, באים לבתי הקפה, מעשנים נרגילות וחוזרים הביתה.

ופא אליאס: ריבונו על עולם, איך יגיעו הביתה שלמים ובריאים כאשר הם במצב כזה נוראי מבחינת מחסור ברמת החמצן בגוף שלהם?

ופא אליאס: המחקר שלי הראה שאנשים אחרי עישון נרגילה, הסיכוי להיות מעורב בתאונות דרכים הוא הרבה יותר גבוה.

ופא אליאס: ממה שהיום אנחנו יכולים לראות, לא מספיק שיש לנו נגיף קורונה והנגיף פוגע בריאות, אנחנו רואים עלייה בגלל המצב הנוכחי והתפשטות נגיף הקורונה, וכל הנושא של הסגר ואין לנו מסגרות שיעסיקו את האנשים.

ופא אליאס: נהפוך הוא, אנשים היום יושבים בבית, אפילו אין תעסוקה ואז אנחנו רואים עלייה חדה, עד 8.1%.

ופא אליאס: זה נתונים מספטמבר בעישון נרגילה.

ופא אליאס: הבעיה שלנו, מי מעשן נרגילה.

ופא אליאס: סיגריות, כל החיים שלי התביישתי לעשן סיגריה כאישה.

ופא אליאס: זה לא כל כך היה מקובל בימים שלי לראות אישה מעשנת.

ופא אליאס: גם לא הייתי מוכנה לראות את הבת שלי מעשנת, לא רק מבחינת בושה.

ופא אליאס: אני יודעת שזה מזיק לבריאות.

ופא אליאס: לעומת זאת, יש מקובלות חברתית.

ופא אליאס: הנה, יש לנו תמונה.

ופא אליאס: בכל העולם אני רואה את התמונה הזאת.

ופא אליאס: יש בתי קפה מלאים ומסעדות וברים פה בישראל, במגזר הערבי, באות נשים, מעשנות לבד נרגילה.

ופא אליאס: מעשנים בכל מקום.

ופא אליאס: אין בושה, הכול מקובל, ומה שמפריע לי, שאני רואה ילדים בני 13–14 שמעשנים עם ההורים שלהם, זאת אומרת, זה מקובלות חברתית.

ופא אליאס: אם יש מקובלות חברתית, הבעיה שלנו, איך לעשות התערבות.

ופא אליאס: זה קשה.

ופא אליאס: זה מקשה על ההתערבות שלנו, המקובלות החברתית.

ופא אליאס: היום אם פותחים בית קפה ואם בבית הקפה לא מגישים נרגילות, בית הקפה לא יצליח, ייסגר לגמרי.

ופא אליאס: אם בר, לא מגישים נרגילות, הבר הזה לא יעבוד.

ופא אליאס: זאת אומרת, עישון הרגילה הפך לתנאי להצלחת מסעדות, בתי קפה וברים.

ופא אליאס: פה הבעיה.

ופא אליאס: מה עוד יותר מפריע לי ברמה האישית?

ופא אליאס: אסור לעשן סיגריה במסעדה או בבר או בבית קפה.

ופא אליאס: עם זאת, כולם יושבים עם נרגילות ומעשנים.

ופא אליאס: אנשים לא תופסים מה ההשפעה הבלתי הפיכה של הנרגילה, ומכאן מתחיל הסיפור.

ופא אליאס: הייתי בסן פרנסיסקו.

ופא אליאס: אסור לעשן בכל מקום.

ופא אליאס: הלכתי לאיזשהו מקום, קוראים לו קנזמן, כולם מעשנים נרגילה בפנים, בבית הקפה.

ופא אליאס: בכל המקומות זה מקובל, זה לא מזיק לבריאות, כאילו.

ופא אליאס: זו הבעיה.

ופא אליאס: לקראת הדיון של היום, אמרתי, בואו נראה מה קורה בקשר לכל הנושא של ההידבקות בגלל עישון הנרגילה.

ופא אליאס: עישון הנרגילה יכול להדביק בכל מיני צורות במצב שלנו.

ופא אליאס: יושבים הרבה אנשים ביחד כי זה אירוע חברתי, אז זה יכול לעבור דרך האוויר.

ופא אליאס: עוד יותר גרוע, אתה מעביר את הנרגילה מפה לפה בלי לנקות.

ופא אליאס: זה המקום הכי מוצלח להעברת הנגיף.

ופא אליאס: אני ראיתי מקרה בגרמניה, מה קרה באירוע שהיה בבר או מסעדה של נרגילה, בית קפה.

ופא אליאס: שם 80 אנשים נדבקו בנגיף הקורונה, כאשר 24 ילדים קטנים, ו-70 אנשים נכנסו לבידוד בגלל הנרגילה.

ופא אליאס: אנשים לא מודעים לסכנות של עישון הנרגילה.

ופא אליאס: היום, מה אני רואה?

ופא אליאס: כל החנויות שמוכרות טבק, הכול פתוח.

ופא אליאס: דברים חיוניים סגורים והטבק פתוח.

ופא אליאס: זה הדבר הכי חיוני היום.

ופא אליאס: בדוח שכתב ד"ר וול מארצות הברית, הוא אומר שהנזק של הנרגילה לריאות דומה לנזק של הקורונה, כאשר אומר, בואו תסתכלו, יש לנו נזק כפול.

ופא אליאס: אנשים מעשנים נרגילה כשכבר הריאות שלהם ניזוקות והם בבעיה, ועוד מדביקים אותם בקורונה.

ופא אליאס: הם לא יצאו מהמחלה הזאת.

ופא אליאס: באמת אני חושבת שהישיבה היא ממש בזמן.

ופא אליאס: אנחנו במצב מאוד מסוכן עם היעדר מודעות לגמרי על הסכנות של עישון הנרגילה.

מיכל וונש: אכן.

מיכל וונש: בגלל זה אנחנו מקיימים את הישיבה הזאת.

מיכל וונש: פרופ' אליאס, אם אני יכולה רק לבקש קצת להתקדם כי אני רוצה גם ששאר הגורמים יספיקו להתייחס.

ופא אליאס: עישון הנרגילה בדרך כלל הוא כחלק מאירוע חברתי, מעשנים בקבוצות.

ופא אליאס: עישון הנרגילה נתפס כפחות מזיק.

ופא אליאס: המחשבה השוררת בקרב המעשנים, שהנרגילה עצמה והעישון דרך הבקבוק, הבעיה שאנשים חושבים שהבקבוק הזה מנקז ומנקה.

ופא אליאס: זו תפיסה לא נכונה.

ופא אליאס: אין מודעות.

ופא אליאס: צריכים הרבה הסברה על מנת לשנות את התפיסה.

ופא אליאס: זה לא קל.

ופא אליאס: תודה רבה.

מיכל וונש: תודה רבה, פרופ' אליאס.

מיכל וונש: מאוד מאוד חשוב, אני מסכימה לחלוטין, גם הנושא של ההסברה שאני מבקשת שהגורמים הרלוונטיים יתייחסו אליה, וגם באמת הנושא של רישוי העסקים הללו, שצריך לחשוב איך יתכן שאנחנו ממשיכים להרשות אותם.

מיכל וונש: אני אשמח להתייחסות מה עושים גם עם הדבר הזה.

מיכל וונש: הדבר הכי חשוב זה באמת ההסברה והעלאה לתודעה גם של הציבור הכללי ובטח ובטח של בני הנוער שאינם מודעים.

מיכל וונש: נמצאת איתנו שירה כסליו.

מיכל וונש: שירה, אם אני יכולה רק לבקש להוסיף על מה שאולי עוד לא עלה, אם יש או נתונים או משהו חשוב נוסף שהתייחסו שאר הגורמים.

מיכל וונש: בוקר טוב שירה.

שירה כסלו: בוקר טוב, אני רוצה להוסיף משהו אחד לסקירה המאוד ממצה שפרופ' אליאס סקרה, וזה חלון ההזדמנויות שיש כרגע בתקופת הקורונה.

שירה כסלו: דובר בבעיה מול בני הנוער, זה שהם מתחילים את ההתנסות שלהם וההתמכרות שלהם בגיל מאוד צעיר אבל את ההשלכות הבריאותיות הם יראו רק בעוד 30–40 שנה, ולכן גם מאוד קשה להם, כי בני נוער, ובטח עוד מעט דביר יגיד את זה, אנחנו מסתכלים על הכאן ועכשיו שלנו.

שירה כסלו: אנחנו לא הולכים בהתנהגות שלנו וחושבים על מה יקרה לנו בעוד 30–40 שנה, כמעט כמו הפנסיה, אבל אז מגיעה הקורונה, והקורונה כאן כבר תקופה ואנחנו גם מבינים שהיא תהיה גם תקופה, ובעצם יש פה חיבור בין נזק מיידי שאנחנו יכולים לראות.

שירה כסלו: לדוגמא, בשאלות שאנחנו שואלים בני נוער כששואלים אותם אם הם מפחדים מהקורונה, הם אומרים שהם מפחדים על ההורים שלהם כי ההורים שלהם מעשנים, זאת אומרת שהם כבר יודעים לעשות את הקשר בין העישון של ההורים שלהם לבין הסכנות של הקורונה.

שירה כסלו: אם נחבר את זה רגע לנרגילות ואפילו ג'וינטים, כל מה שאנחנו מעבירים מפה לפה וחווית העישון שלנו, בעצם אנחנו יכולים לייצר בהעברת המסר שלנו לבני הנוער חוויה של סכנה מיידית בגלל החיבור בין העישון וקורונה.

שירה כסלו: לדעתי זו נקודה שכשאנחנו נדבר על המסרים שצריך להעביר, אנחנו צריכים לתפוס אותה ולהתעסק בה.

מיכל וונש: תודה רבה, שירה.

מיכל וונש: חשוב מאוד בהחלט ההזדמנות שלצד המשבר, אז תודה שאת מזדהה איתה עבורנו.

מיכל וונש: אשמח אם הגורמים הרלוונטיים יתייחסו גם לכך ומה אנחנו כבר עושים, אם אנחנו כבר עושים.

מיכל וונש: נמצאת איתנו פאולה ממשרד הבריאות.

מיכל וונש: אני לא יודעת אם יש לך מה להוסיף דווקא בהקשר הזה, אבל אני אשמח לשמוע אם יש איזושהי התארגנות מסוימת או מיוחדת מטעם משרד הבריאות.

מיכל וונש: בוקר טוב, פאולה.

פאולה רושקה: שלום לכולם ובאמת תודה רבה על הסקירה המאוד חשובה של פרופ' אליאס.

פאולה רושקה: אנחנו היום בדיוק יושבים יחד עם נציגים של הרשות למניעה ושל משרד החינוך, וקידום בריאות במשרד כדי בעצם לעודד עוד פרסום והעלאת המודעות של הנזקים של כל מיני חומרים כמו שאמרנו, סיגריות, כולל נרגילות.

פאולה רושקה: לפני כמה שנים העלינו מידע על זה באתר של המחלקה.

פאולה רושקה: אנחנו נעדכן אותו סביב הקורונה.

פאולה רושקה: גם היה מאוד חשוב לדעתי, ונדבר גם במשרד, שהמסרים שדרך המשרד מועברים, לחבוש מסכה, לריחוק חברתי, יהיה גם תוספת של עישון.

פאולה רושקה: לא לעשן בתקופה הזאת, לא להתחיל לעשן בגלל הסיכון.

פאולה רושקה: זה לדעתי משהו מאוד חשוב שצריך להוסיף למידע.

מיכל וונש: פאולה, קודם כל אני אשמח לקבל את התוצאות של הפגישה הזאת ומה הולכים לעשות אופרטיבית, אם תוכלי לדווח לוועדה.

מיכל וונש: בדיוק מה שאמרת עכשיו נוגע להזדמנות שיש לנו לחדד את הסכנות שבעישון, אבל הייתי אומרת שחייבים גם לא לומר עישון באופן כללי, כיוון שחלק ממה שעולה פה ועלה מהסקירה הבאמת מקיפה, זה המיספרספציה שיש או אי ההבנה שיש, תפיסה שגויה שיש לגבי הנרגילות, שלא שמות אותם באותו מקום בהכרח של העישון, אז לא לומר באופן כללי עישון, אלא לפרט בצורה מאוד מאוד מפורטת את הדרכים השונות שאנחנו מדברים עליהם, כולל הסכנות הנוספות שיש דווקא בנרגילה בתקופה הזו.

פאולה רושקה: העישון של נרגילה דומה קצת לבינג' דרינקינג של אלכוהול.

פאולה רושקה: הנזקים מאוד מצטברים.

פאולה רושקה: זה גם הולך יחד עם אלכוהול.

פאולה רושקה: אנחנו יודעים שבקבוצה כשמעשנים נרגילה, גם שותים אלכוהול, אז יש פה סיכון נוסף של נרגילה ואלכוהול ביחד, שזה עוד דבר שמחמיר את התוצאות השליליות.

מיכל וונש: אני אומר מהכיוון של ההתמכרויות, שכפי שאת יודעת אני תמיד בוחרת לחזור אליו כי אני חושבת שזו פריזמה מאוד חשובה להסתכל דרכה על כל הנושאים הללו.

מיכל וונש: מה שאת אומרת ביתר שאת, כיוון שאנחנו יודעים שבגילאים 15 עד 17, אלה הגילאים שנחשפים לראשונה ובסופו של דבר התמכרויות קורות אמנם יותר מאוחר אבל אלה הגילאים הקריטיים להנגיש את המידע.

מיכל וונש: אני מאוד מבקשת להתעדכן לגבי תוצאות הפגישה שלכם ובאמת לקבל עדכון לגבי ההסברה או הקמפיין הזה שאתם תצאו אליו יחדיו עם המשרדים האחרים.

מיכל וונש: אני שמחה לשמוע שזה קורה כבר היום.

מיכל וונש: מוועדת המעקב הערבית העליונה נמצא מנכ"ל אגודת הגליל, אחמד שייח מוחמד.

אחמד שייח מוחמד: בוקר טוב לכולם, אני מברך את המעשה.

אחמד שייח מוחמד: זה מאוד חשוב מה שקורה בתוך החברה הערבית.

אחמד שייח מוחמד: אנחנו באגודה עוקבים אחרי כל מה שקורה מבחינת עישון בחברה.

אחמד שייח מוחמד: יש לנו סטטיסטיקה של יותר מ-15 שנה שבה אנחנו רואים את ההתפתחות בעישון הנרגילה בקרב צעירים, בקרב נשים, בקרב כל האוכלוסייה.

אחמד שייח מוחמד: אנחנו רושמים לעצמנו שהאחוז מכפיל את עצמו כל שלוש שנים בקרב נשים.

אחמד שייח מוחמד: בקרב צעירים עוד יותר חזק, אז אנחנו רואים את הבעיה.

אחמד שייח מוחמד: אנחנו מאתרים את הקמפיין גם של משרד הבריאות, אזור ללא עישון, ועוקבים אחרי מה שקורה.

אחמד שייח מוחמד: לא רואים מה שנעשה, שזה נכון וזה מספיק.

אחמד שייח מוחמד: אנחנו מבקשים להתערב עוד יותר מצד משרד הבריאות כדי למגר כמה שאפשר את הנושא ולתת את ההדרכה המותאמת בתוך בתי הספר, ולהתחיל מהגיל הצעיר.

אחמד שייח מוחמד: אנחנו רואים שנכנסים לעישון נרגילה, כמו שאמרה פרופ' ופא, מתחילים כבר בגילאים מאוד מאוד צעירים.

אחמד שייח מוחמד: בחטיבות ביניים מתחילים בכיתה ה'.

אחמד שייח מוחמד: זה מאוד מדאיג אותנו ואני מקווה שמתוך הישיבה הזאת נוכל ביחד - - -

מיכל וונש: אתם משתתפים בישיבה שדווח עכשיו עליה שמשרד הבריאות מקיים ביחד עם משרד החינוך, ביחד עם הגורמים השונים?

אחמד שייח מוחמד: לצערי לא הוזמנו.

אחמד שייח מוחמד: אנחנו נשמח להיות חלק.

מיכל וונש: גם אני מאוד אשמח, פאולה, אם אפשר לדאוג, כיוון שאני חושבת שזה קולות מאוד חשובים לכלול אותם גם כדי להכווין ולהבין איך וכיצד נכנסים לבתי הספר להסברה בצורה הטובה ביותר.

מיכל וונש: אני לא יודעת מי הגורם האחראי על ההזמנה, אבל פאולה, אם תוכלי לסייע לנו להעביר את הבקשה הזאת, אני חושבת שהיא מאוד מאוד חשובה.

אחמד שייח מוחמד: גם את הנושא של רישוי עסקים, זה מאוד חשוב.

מיכל וונש: נכון.

מיכל וונש: אנחנו מייד נקבל על זה התייחסות.

אחמד שייח מוחמד: מאוד חשוב כי הגוף המפקח הוא השלטון המקומי.

אחמד שייח מוחמד: הוא נותן את הרישיון.

אחמד שייח מוחמד: אין לנו בשלטון המקומי יחידות לבריאות הציבור, מה שביקשנו כבר מזמן ממשרד הבריאות כפיילוט לנסות לפתח את מחלקות התברואה בתוך היישובים הערביים, ומחלקות לבריאות הציבור שייקח לעצמו גם את הנושא של העישון ומודעות לעישון, מודעות לחומרה, יעשה את המעקבים, יפקח על החנויות שמוכרות את החומר.

אחמד שייח מוחמד: אנחנו מבקשים שתהיה התערבות רב-מערכתית מקרב כל גורמי האכיפה כדי למגר כמה שאפשר את הנושא.

מיכל וונש: אני מצטרפת לבקשה הזאת של שיתוף הפעולה הזה הבין-משרדי, שאני חושבת שהוא עולה שוב ושוב בכל ההקשרים בוועדה הזו.

מיכל וונש: יש כל כך הרבה מה שניתן לעשות ביחד, אם נשכיל לעשות את זה, אז תודה רבה לך.

מיכל וונש: יש לנו כן את משרד הפנים, את חוה שנמצאת איתנו.

מיכל וונש: אני מאוד אשמח לשמוע מבחינת באמת רישוי העסקים שדיברנו עליהם, כיוון שזה עוד כיוון נוסף מעבר להסברה.

מיכל וונש: אני אשמח לשמוע מה קורה היום, מה ניתן לעשות או צריך לעשות אחרת.

מיכל וונש: בוקר טוב, חוה.

חוה מונדרוביץ: בוקר טוב.

חוה מונדרוביץ: אני ראש אגף בכיר לרישוי עסקים במשרד הפנים.

חוה מונדרוביץ: עד לאחרונה עסק טעון רישוי הוגדר כמי שמוכר מוצרי טבק, אז למשל אם היו חנויות שמכרו נרגילות ללא מילוי של טבק, הן לא היו נדרשות ברישיון עסק.

חוה מונדרוביץ: לאחרונה תוקן צו רישוי עסקים וכל מה שמוגדר כמוצר עישון כולל כלי הקיבול, גם אם הוא לא מוכר טבק, אבל נגיד אפילו סיגריות אלקטרוניות שלא מכילות טבק או נרגילות, נדרשות ברישיון עסק.

חוה מונדרוביץ: כיוון שזה שינוי שהוא חדש יחסית, נתנו הוראת מעבר לחצי שנה לעסקים שלא היו תלויים רישוי.

חוה מונדרוביץ: יהיה להם חצי שנה זמן היערכות לכך.

חוה מונדרוביץ: חצי השנה עוד לא עברה.

חוה מונדרוביץ: יש לדעתי עוד כארבעה חודשים עד שתעבור החצי שנה שבהם יש להם את זמן ההיערכות.

מיכל וונש: זאת אומרת שאין שום אכיפה כרגע.

חוה מונדרוביץ: כרגע אין שום אכיפה על מכירת נרגילות, אלא אם כן הם חנות שמוכרת גם את המילוי, שזה טבק.

חוה מונדרוביץ: היה מוגדר מכירת מוצרי טבק, אז רק מי שמוכר טבק היה נדרש ברישיון.

חוה מונדרוביץ: דבר נוסף שלא נדרש ברישיון, אם יש מקומות שמעשנים שם, זאת אומרת, שלא מוכרים אלא מגיע כל אחד עם הנרגילה שלו והמילוי שלו.

חוה מונדרוביץ: גם המקום הזה אינו טעון רישיון עסק, אז חשוב לחדד שזה רק המקום שמוכר.

מיכל וונש: איך זה שמקום כזה אינו טעון רישיון עסק?

מיכל וונש: אנחנו לא מאפשרים לעשן במסעדות אבל מאפשרים לכל אחד לפתוח מקום שמותר לבוא אליו ולעשן בו?

חוה מונדרוביץ: אני מניחה שחוק העישון או איך שהוא נקרא, הוא מסדיר את הנושא הזה של העישון, איפה מותר ואיפה אסור.

מיכל וונש: אסור לעשן בשום בית קפה, בשום מסעדה.

מיכל וונש: אסור לעשן בפנים.

חוה מונדרוביץ: זה מה שמסדיר את הנושא של העישון.

חוה מונדרוביץ: רישיון העסק מסדיר רק את הנושא של המכירה.

חוה מונדרוביץ: במקום שמוכרים, שואלים אותי, אפשר לעשן?

חוה מונדרוביץ: אבל אם אסור לעשן במקום שמוכרים, אז לא, לא ניתן לעשן.

חוה מונדרוביץ: צריך יהיה שהמקום שמוכר יהיה מקום סגור, בנפרד מהמקום שמעשנים בו.

חוה מונדרוביץ: רק האזור של המכירה הוא זה שטעון רישוי עסק.

מיכל וונש: אז מי נותן רישוי לבתי הקפה של הנרגילות?

חוה מונדרוביץ: אם מוכרים שם, אז הוא נדרש ברישיון עסק.

חוה מונדרוביץ: אם זה מקום שכל אחד מביא את הנרגילה והמילוי מהבית, זה לא מקום שנדרש ברישיון עסק.

מיכל וונש: יש עוד עסקים שאינם נדרשים ברישיון עסק?

חוה מונדרוביץ: כן, יש עוד הרבה עסקים.

חוה מונדרוביץ: לא כל דבר נדרש ברישיון עסק.

חוה מונדרוביץ: יש הרבה מאוד חנויות שלא נדרשות ברישיון עסק, נעליים וצעצועים.

מיכל וונש: היות ומדובר במוצר מזיק לבריאות, זאת אומרת, היית חושב שלפחות יש כללים מסוימים שחייבים להזהיר, שילדים מתחת לגיל מסוים, אסור לאפשר להם להיכנס.

מיכל וונש: זה פרוץ לחלוטין.

חוה מונדרוביץ: אני לא מכירה את חוק העישון.

חוה מונדרוביץ: אני מניחה שבחוק העישון יש את ההגבלות האלה.

מיכל וונש: אין לנו פה את משרד המשפטים או מישהו מהגורמים המשפטיים.

מיכל וונש: את מתארת לי בעצם באמת מערב פרוע בנושא הזה.

מיכל וונש: תודה על כך.

מיכל וונש: הנושא הזה של האכיפה של הוראת המעבר של חצי שנה, העובדה שדווקא בתקופה הזאת אנחנו במן אתגר כפול ומכופל בנוגע לחפיפה הזאת שבין הבריאות או הקורונה לעישון, האם אתם נוקטים באיזה שהם מימדים של הסברה, בקרוב מאוד נכנס, הסיבה שזה נכנס, או שפשוט ממתינים שיפקע הזמן ובעוד חצי שנה יתחילו לאכוף?

חוה מונדרוביץ: שלחנו לכל מחלקות רישוי עסקים בכל 257 הרשויות המקומיות את השינוי לצו רישוי עסקים ועל כך שעליהם להיערך למפות ברשות המקומית שלהם את כל אותם עסקים שעד היום לא נדרשו ברישיון עסק ומעכשיו יידרשו.

חוה מונדרוביץ: אגב, לפי משרד הבריאות זה כנראה לא מאוד הרבה.

חוה מונדרוביץ: רוב החנויות שמכרו מוצרי טבק, מכרו גם את הנרגילות או את הסיגריות האלקטרוניות.

חוה מונדרוביץ: אין הרבה מאוד כאלה שמוכרות רק את מוצרי העישון ללא מוצרי הטבק, אז לא מדובר בהמון.

חוה מונדרוביץ: מי שכן מכר מוצר טבק לפני כן, עדיין היה טעון ברישיון.

חוה מונדרוביץ: החידוש הוא שמי שגם מוכר מוצר עישון שאינו מכיל טבק, יידרש ברישיון.

חוה מונדרוביץ: העברנו מסמך לכל הרשויות המקומיות שעליהן להיערך לעשות את המיפוי שאכן חצי שנה מיום שנכנס השינוי בצו רישוי עסקים, החנויות האלה יידרשו ברישיון עסק.

מיכל וונש: הבנתי.

מיכל וונש: אוקיי, תודה רבה.

מיכל וונש: אני מבינה ששלמה שטיין נמצא איתנו ויכול אולי להשלים את הפער לפחות בנתונים או הידע שיש לי, לשאלות שהעליתי.

מיכל וונש: שלמה, בוקר טוב.

שלמה שטיין: בוקר טוב לכולם.

שלמה שטיין: כמה דברים כמובן יש לי להשלים בהמשך לכמה עניינים שנאמרו כאן.

שלמה שטיין: אם אני אתייחס קודם כל ברשותך לפרופ' אליאס, למצגת הנהדרת שהיא הכינה, אז קודם החנויות של הטבק, ועוד פעם, אני מייצג את עיריית תל אביב.

שלמה שטיין: אני סגן מנהל אגף הפיקוח בעיריית תל אביב.

שלמה שטיין: יכול להיות שעמיתיי מרשויות מהמגזר הערבי היו נותנים תשובות אחרות, אבל חנויות טבק לא אמורות להיות פתוחות בימים האלה.

שלמה שטיין: היא חנות לכל דבר וחנות צריכה להיות סגורה.

שלמה שטיין: אין פה מחלוקת.

שלמה שטיין: בתל אביב חנויות שמוכרות טבק, סגורות.

שלמה שטיין: מי כן מוכר טבק?

שלמה שטיין: המרכולים שקיבלו אישור לעבוד, והקיוסקים, ושם הם צריכים לעבוד תחת המגבלות ששירה עבדה עליהם כל כך קשה בזמנו, לבטל את המוצר, את הפרסום, את השיווק, כל מה שנוגע לכך.

שלמה שטיין: אז קודם כל חנויות טבק, לפחות בערים שלא מהמגזר הערבי, לא עובדות.

שלמה שטיין: לגבי בתי קפה ומסעדות, גם כאן אני נזהר.

שלמה שטיין: אמנם אנחנו תל אביב-יפו.

שלמה שטיין: באזור יפו יש יותר מקומות לעישון נרגילה.

שלמה שטיין: גם באזור נווה שאנן, איפה שמתרכזים הזרים שחיים בתל אביב.

שלמה שטיין: גם שם יש נרגילות.

שלמה שטיין: בבתי קפה ומסעדות רגילים בעיר אין מכירת נרגילות וגם אסור לעשן בהן לא סיגריות ולא נרגילות ולא סיגריות אלקטרוניות ולא שום מוצר עישון מכל דבר אחר.

שלמה שטיין: אני יודע מוועדה שהיינו לאחרונה וגם שירה נכחה וגם אפי שפר שנמצא איתנו, על העניין התרבותי במגזר הערבי.

שלמה שטיין: אני חושב שעמיתיי במגזר הערבי שנמצאים כאן איתנו בדיון הזה לא כל כך התייחסו לזה.

שלמה שטיין: לבוא עכשיו למועדון שמעשנים בהם בלבד ולהגיד לחבר'ה, אוקיי, מהיום אסור לכם לעשן יותר, זה אומר לשלוח את החבר'ה האלה לרחוב, כי אין מקום שמאחד אותם.

שלמה שטיין: אני יודע שבוועדה שאני הייתי היו נציגות של שני ישובים מהמגזר הערבי.

שלמה שטיין: נכון שיש חוק והכול טוב ויפה, אבל יש שונות בין איך שהמגזר היהודי רואה את זה, שמעשנים בשביל הכיף, לבין המגזר הערבי שזה גם עניין כנראה של משהו תרבותי.

שלמה שטיין: אני קטונתי מלייצג את המגזר.

שלמה שטיין: מה שכן אני יכול להתייחס, קודם כל כפי שגם אמרה חוה, העניין של איסור עישון לא קיים בצו רישוי עסקים.

שלמה שטיין: בזמנו כשהתגברה התופעה של מקומות עישון נרגילות, הלכנו לכיוון של מכירת טבק לעישון בנרגילות.

שלמה שטיין: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שאדם שמגיע למקום לעשן נרגילה, הוא לא מביא איתו את הטבק מהבית אלא בעצם הוא כביכול שוכר נרגילה ב- Xשקלים לפרק זמן שהוא שוכר אותה, ובעצם בתוך הנרגילה הוא מקבל טבק.

שלמה שטיין: אנחנו הלכנו על כיוון של מכירת טבק לעישון בנרגילות.

שלמה שטיין: על הבסיס הזה דרשנו רישיון עסק.

שלמה שטיין: על הבסיס הזה גם תבענו על ניהול עסק ללא רישיון וגם הגענו לביצוע צווי סגירה לעסקים שלא עמדו בתנאים ולא הגישו בקשות, ובית משפט קבע צו סגירה וקנסות בהתאם.

שלמה שטיין: זו נקודה אחת שאנחנו בתל אביב די נלחמנו בתופעה הזו.

שלמה שטיין: אני יכול להגיד שבחוק למניעת עישון במקומות ציבוריים, בסעיף 1 לחוק שהוא בעצם מכוון אותנו לתוספת בחוק, ששם כתוב המקומות שאסורים לעישון, יכול להיות שיש בו איזושהי לקונה.

שלמה שטיין: סעיף 11 בתוספת מדבר על מקומות שאסור בהם לעשן, וזה בעצם מתייחס למקומות שמוכרים שם מזון.

שלמה שטיין: כל מקום שמוכרים בו מזון, אסור לעשן בו.

מיכל וונש: אתה מבהיר לי באמת את הלקונה.

שלמה שטיין: אני מתחבר למה שחוה אמרה מקודם.

שלמה שטיין: אם אנחנו מגיעים היום למקום שהחבר'ה רק יושבים ומעשנים ואין מכירת מזון מכל סוג שהוא, מקסימום יש מקומות שמגישים קפה ותה או דברים כאלה בחינם - - -

מיכל וונש: או אלכוהול לפי מה שאנחנו שומעים פה.

שלמה שטיין: לא, לא, חד משמעית.

שלמה שטיין: אם יש אלכוהול, אסור לעשן.

מיכל וונש: הבנתי.

שלמה שטיין: אנחנו בתל אביב הגשנו מעל 90 דוחות במקומות כאלה שחשבו גם אלכוהול וחשבו לעשות טוסטים ודברים כאלה.

שלמה שטיין: מקומות כאלה נאכפו על אי מניעת עישון ומעשני הנרגילות קיבלו דוחות.

שלמה שטיין: אסור חד משמעית לעשן, אבל יש לנו בעיה עם המקומות שבהם מעשנים בלבד בלי מכירת מזון.

שלמה שטיין: המקומות האלה לפי סעיף 11 לתוספת, שמדבר על עיקר עיסוקיו הגשת מזון או משקאות, אנחנו לא יכולים בשלב הזה לגעת בו.

שלמה שטיין: כביכול אין הפרה של החוק של מניעת עישון.

שלמה שטיין: אני לא יכול לקנוס לא את בעל העסק ב-5,000 שקל ולא את המעשן ב-1,000 שקלים.

מיכל וונש: הבנתי.

מיכל וונש: זה הבהרה מאוד מאוד חשובה.

מיכל וונש: אני גם חושבת שבנושא של ההבדלים התרבותיים, בגלל זה גם ביקשתי מפאולה רושקה או מהגורם המזמין לכלול את כולם סביב שולחן הדיונים הללו, כיוון שצריך באמת לטרגט את המסרים בצורה הנכונה על מנת להיות אפקטיביים, וחשוב מאוד לשמוע את מגוון הקולות על מנת לייצר את המסרים הרלוונטיים לצרכי הסברה מוצלחת, לייצר הסברה אחידה כשיש הבדלים תרבותיים כפי שאנחנו אולי מודעים יותר או פחות.

מיכל וונש: אגב, אני לא יודעת אם במגזר החרדי אנחנו מצליחים להגיע.

מיכל וונש: אם התופעה קיימת, אין לי מושג.

מיכל וונש: אני חושבת שחשוב מאוד לכלול את כל הקולות הרלוונטיים.

מיכל וונש: אני יודעת שבנושא שלמשל דיברנו עליו אתמול, הסיגריות האלקטרוניות, יש אתגר מאוד מאוד גדול במגזר החרדי למשל, ושם צריך להשתמש באמת בקולות מתוך הקהילה על מנת להבין כיצד מייצרים הסברה נכונה לקהילה.

מיכל וונש: פאתן מהאגודה למלחמה בסרטן נמצא איתנו?

מיכל וונש: אני מבקשת לשמוע גם אולי התייחסות מתוך האגודה למלחמה בסרטן, אבל אם אפשר עם הקשר של הדברים שעלו פה בנוגע גם למגזר הערבי.

פאתן ג'טאס: בוקר טוב לכם.

פאתן ג'טאס: בעצם מעניין מאוד מה ששמעתי כאן, הרבה דברים מעניינים.

פאתן ג'טאס: אני שמח על הדיון הזה, הוא מאוד חשוב.

פאתן ג'טאס: לפי דעתי צריכים להדגיש כמה נקודות.

פאתן ג'טאס: לפי כל הנתונים שכולם מכירים אותם, אין עניין תרבותי של החברה הערבית עם נרגילה.

פאתן ג'טאס: בוא נתחיל מכאן.

פאתן ג'טאס: נרגילה הייתה בפלסטין לפני קום המדינה, אבל מאז קום המדינה אף אחד לא עישן נרגילה עד אמצע שנות ה-90.

פאתן ג'טאס: משם התחיל עישון הנרגילה אחרי ההסכם עם ירדן.

פאתן ג'טאס: שאף אחד לא ידבר על עניין תרבותי.

פאתן ג'טאס: העניין התרבותי הזה נולד בישראל.

פאתן ג'טאס: כולנו נולדנו כאן וכל העניין התרבותי נמצא כאן.

פאתן ג'טאס: אין גבול לנרגילה.

פאתן ג'טאס: זה לא יעצור על הפתח של יפו ולא יעבור לתל אביב.

פאתן ג'טאס: אין דבר כזה ולא יהיה דבר כזה.

פאתן ג'טאס: את זה אמרתי עוד לפני יותר מ-15 שנה.

פאתן ג'טאס: תיכנס לנהריה.

פאתן ג'טאס: זו עיר יהודית?

פאתן ג'טאס: על שפת הים אתה לא תמצא כמעט מסעדה ללא נרגילה.

פאתן ג'טאס: גם אוכל, גם אלכוהול, גם נרגילה.

פאתן ג'טאס: בחיפה, עיר צפונית, אותו דבר.

פאתן ג'טאס: על מה אנחנו מדברים?

פאתן ג'טאס: עם כל מה שקורה היום עם הקורונה, עכשיו אנחנו רואים גם את הרשויות לאכיפה.

פאתן ג'טאס: אם אוכפים יכולים למצוא את הבחורה שיושבת על שפת הים ולהוציא אותה משפת הים, לא יכולים לסגור בתי נרגילה שהם נותנים את הכול ללא שום רישיון?

פאתן ג'טאס: צריכים לשים את הדברים בדיוקם כאן.

פאתן ג'טאס: משרד הבריאות לדעתי לא עושה את עבודתו נאמנה.

פאתן ג'טאס: תשאלו את משרד הבריאות מתי היה קמפיין על נרגילה.

פאתן ג'טאס: לדבר על קמפיין על נרגילה בחברה הערבית זה קשה עוד יותר.

פאתן ג'טאס: כשעושים קמפיין, תתייעצו עם אנשי המקצוע בחברה הערבית.

מיכל וונש: זה בדיוק מה שאנחנו מנסים להגיד.

פאתן ג'טאס: זה גם בשבילכם, המחוקקים.

פאתן ג'טאס: עניין הלקונה, שכל אחד יכול למצוא אותם ולדבר עליהם כאילו שנרגילה זה לא טבק.

פאתן ג'טאס: נרגילה זה מוצר של טבק.

פאתן ג'טאס: ככה גם מוגדר בחוק.

פאתן ג'טאס: אם יש לקונות, צריכים לסגור אותם.

פאתן ג'טאס: הדבר החשוב, מי אוכף?

פאתן ג'טאס: אמרתי את זה כמה פעמים.

פאתן ג'טאס: אם משאירים את האכיפה על הנרגילה בידי רשויות מקומיות, אנחנו נישאר באותו מקום, לא נתקדם לאף מקום כי פשוט מאוד שם זה נכשל דווקא בעניין העישון בכלל ועניין עישון נרגילה.

פאתן ג'טאס: אם אני מדבר ספציפית על החברה הערבית, כאן בעצם האכיפה, אם תישאר בידי השלטון המקומי, הם לא יכולים לעשות את זה מכל מיני בחינות.

פאתן ג'טאס: אפשר לדבר הרבה על הדבר הזה, למה הם לא יכולים לעשות את זה, לכן צריך להביא את כל עניין האכיפה לגורם יותר ארצי שאין לו תלות, לא מכיר את פלוני ולא מכיר את אלמוני, שיכול אכן לאכוף באופן מסודר ולעשות אכיפה מסודרת לכל העניין הזה.

פאתן ג'טאס: אכן מה שאמרה פרופ' ופא, שיש עישון נרגילה היום יותר גם בסגר, את זה רואים, אבל בסופו של דבר העניין הבריאותי עם כל השנה הקשה שעוברת עלינו, לצערי הוא לא עלה בבחינת רשויות המדינה למקום הנכון שלו, שניקח כולנו את האחריות איך אנחנו עוצרים את המגיפה של העישון הזה וכמה הוא הורג.

פאתן ג'טאס: אנשים סופרים כמה אנשים מתים מקורונה כל יום.

פאתן ג'טאס: כל יום בישראל 22 איש מתים מעישון ולכן צריכים להביא את זה למקום הנכון לדעתי.

מיכל וונש: אנחנו מדברים על כ-8,000 אנשים בשנה.

מיכל וונש: נכון, אתה צודק.

מיכל וונש: הוועדה הזאת מתעסקת בנושא דווקא בתקופה הזאת, כי אני חושבת שיש לנו הזדמנות לצד המשבר הגדול באמת.

מיכל וונש: המשבר הזה גם לא מבחין בינינו, יהודים, ערבים, דתיים, שאינם דתיים.

מיכל וונש: אני חושבת שהאחריות הקולקטיבית שלנו היא לשבת סביב השולחן ובאמת לנצל את ההזדמנות, ופה יש כפי שכבר אמרו כמה גורמים, הזדמנות גם בנושא הנרגילה, בעצם לכרוך יחד את סכנת הקורונה ביחד עם סכנת העישון באופן כללי והנרגילה באופן ספציפי, ויש לנו משימה מאוד חשובה לייצר מסרים הסברתיים דווקא בתקופת החירום הזאת.

מיכל וונש: אני מסכימה איתך לחלוטין ואני מאוד מקווה שאני אקבל דיווח בהמשך לפגישה שמתקיימת, שגם הקולות שלך יכללו בדיון שמתקיים במשרד הבריאות על מנת לצאת בקמפיין ממש דחוף דווקא בתקופה הזאת.

מיכל וונש: אני שוב פונה לפאולה לדאוג לכלול את הקולות שאנחנו שומעים פה היום סביב השולחן לגבי הלקונות.

מיכל וונש: אני פה מתוודעת ללקונות שנמצאות בחוק ולוקחת על עצמי את האחריות לסתום את הפרצות האלה כפי שהן מתגלות.

מיכל וונש: יום אחרי יום אנחנו מגלים פה פרצות שונות וזה בהחלט התפקיד שלי.

מיכל וונש: זה חלק מהמטרה של הישיבות הללו.

מיכל וונש: לגבי האכיפה, אני לא יכולה לא להסכים איתך.

מיכל וונש: חייבים לתת גם את הכלים לאכיפה וגם שהגורמים הנכונים יהיו אלה שמוסמכים לאכוף.

מיכל וונש: לצערי אין לנו פה נציגים מהמשטרה.

מיכל וונש: אנחנו כן נעשה את הבדיקה של הוועדה אל מול הגורמים הרלוונטיים כדי לברר מה חסר להם על מנת שהם יכנסו כגורמים אוכפים גם בנושא הזה.

מיכל וונש: אני כן רוצה לבקש מדביר, נציג התלמידים ובני הנוער שנמצא איתנו גם הבוקר.

מיכל וונש: דביר, ממש בקצרה כיוון שאנחנו קצרים מאוד בזמן הבוקר, עם דברים שלא עלו עד כה, שאתה חושב שחשוב שנשמע ונשמיע מכיוונם של בני הנוער.

דביר בן זאב: בוקר טוב, אני כן רוצה רק לנצל פה את המקום ולהביע את הערכתי לכל האנשים שנמצאים בזום כבר כמה שבועות ובאמת דואגים לנוער ולמוגנות שלו.

דביר בן זאב: זה לא מובן מאליו.

דביר בן זאב: אני באמת אמקד את דבריי לעניין הפרקטי, ואני רואה שצריך, מה שנקרא, לירות בשני כיוונים.

דביר בן זאב: היום כשאני מגיע לבית קפה, אני יכול לקחת תפריט שאני מכיר את זה מאז שאני ילד, ולבחור, ובתפריט שאני אבחר, יהיה לי שם תפריט נרגילות בטעמים, שהוא מאוד מעוצב מגניב, מאוד מאוד קורא לי לבוא, ושם אותי בתפריט שמגיל קטן אני מתחנך לבוא ולקרוא אותו ולקחת.

דביר בן זאב: כיום מה שנוצר, זה שאני ונוער שיגיע לבית קפה, ברגע שהדבר הזה נמצא לי בתוך התפריט, יהיה לזה לגיטימציה שאין לשום מכשיר עישון אחר, כי זה נמצא בתוך תפריט שאני מתחנך מילד קטן לקחת, שזה משהו שהוועדה לפי דעתי חייבת לשים עליו דגש.

דביר בן זאב: נרגילה לא נתפסת כמשהו מזיק.

דביר בן זאב: משרד הבריאות חייב לצאת במיוחד עכשיו, במיוחד בתקופה של הסגר כמו שהציגה פרופ' אליאס, שיש עלייה ל-8.1% של מעשנים, שאנחנו גם יודעים שאם זה בקרב בני הנוער ובתקופה הזאת של ה-15 עד 17, ברגע שאתה התנסית פעם אחת, הסיכוי להתמכרויות בהמשך ולחשיפה לחומרים מסוכנים, עולה.

דביר בן זאב: זה משהו שחייבים לשים עליו דגש ולפעול כמה שיותר מהר, לכן אני קורא למשרד הבריאות לצאת באיזשהו פרויקט הסברה לאומי שהוא קריטי לעניין הזה.

דביר בן זאב: עכשיו גם הגיע לי הנתון שחבר'ה שמעשנים נרגילה, אם הם יעלו אחרי זה על הכביש, הסיכוי שלהם לעשות תאונת דרכים, מוגבר, שזה אבסורדי כי זה מסכן לא רק אותם, זה מסכן את הסביבה שלהם.

דביר בן זאב: אלכוהול, אסור לנהוג בכביש, אבל נרגילה אתה יכול לעשן.

דביר בן זאב: כרגע פרופ' אליאס הציגה שיש קשר ישיר לסכנה והעלאה מוגברת לתאונות דרכים.

דביר בן זאב: פשוט הם יכולים לצאת לכביש ולנהוג, לכן אני גם חושב שצריך לשים על העניין הזה את הדגש.

דביר בן זאב: בכיוון השני, יש איזשהו משפט של מנהיג מהמהפכה הצרפתית, ז'ורז' ז'אק דנטון, שהוא אמר פעם שלאחר הלחם, החינוך הוא צורך האומה.

דביר בן זאב: אנחנו רואים את זה באלימות נגד נשים, אנחנו רואים את זה באלימות נגד בעלי חיים ואנחנו צריכים לראות את זה גם בחשיפה לחומרים מסוכנים והתמכרויות.

דביר בן זאב: משרד החינוך חייב להתחיל לחנך ולא רק ללמד.

דביר בן זאב: הוא חייב להתחיל לחנך להשפעות של החומרים המסוכנים, להשפעות של הנרגילה.

דביר בן זאב: הוא חייב לתת הסברה ולהכניס כבר מגילאי הנוער בשביל שיוכלו להבין את ההשפעה, כי המצב נכון לכרגע, ההנחה הרווחת בקרב בני הנוער, שזה לא מסוכן.

דביר בן זאב: יש לזה איזשהו מקובלות חברתית.

דביר בן זאב: יושבים, עושים את זה בחבר'ה.

דביר בן זאב: אתמול גם אמרתי שהג'ול, זה היה מן שילוב של סיגריות ונרגילה, בגלל זה זה כל כך תפס.

דביר בן זאב: הנרגילה זה משהו שנתפס בתור חובה בגיל הנוער ולכן משרד הבריאות חייב להתחיל לצאת כבר מאתמול בקמפיין הסברה רחב, כי כל זמן שזה לא קורה, עוד בני נוער מתנסים ועוד בני נוער משפיעים על העתיד שלהם בחשיפה באופן ישיר.

דביר בן זאב: משרד החינוך חייב להתחיל לחנך לכל הנושאים, כמו שאמרתי, גם על האלימות בנשים וגם לבעלי חיים וגם לדבר על ההשפעה ההרסנית של חומרים מסוכנים, במיוחד של הנרגילה ובמיוחד שהתפיסה בקרב בני הנוער, שזה לא מסוכן בכלל.

דביר בן זאב: אנחנו רואים את זה, הם עושים את זה עם ההורים שלהם והם עושים את זה בבתי קפה, ולכן מבחינתי מהוועדה הזאת צריכה לצאת קריאה חד וחלק למשרד החינוך להתחיל ליישם חינוך לנושאים האלה, ולמשרד הבריאות לצאת באיזשהו קמפיין - - -

מיכל וונש: תודה, דביר.

מיכל וונש: אני חושבת שקרן ממשרד החינוך נמצאת איתנו כאן.

מיכל וונש: משרד הבריאות נמצא כאן.

מיכל וונש: הקריאה הזאת היא בהחלט גם יוצאת מדביר והיא יוצאת מהוועדה הזאת לקראת פגישתכם היום.

מיכל וונש: קרן, אם יש מה להוסיף מכיוון משרד החינוך, מה שנעשה עכשיו, שרלוונטי, אז אני אשמח לשמוע ממש בקצרה.

קרן רוט איטח: רק בקצרה אני אוסיף.

קרן רוט איטח: אני אמשיך במה שדביר אמר.

קרן רוט איטח: אני חושבת שאנחנו עושים הרבה מאוד פעילויות חינוכיות ולא רק מלמדים.

קרן רוט איטח: גם מלמדים וגם מלמדים למידה רגשית-חברתית.

קרן רוט איטח: יש לנו תוכניות מאוד מפורטות כולל מותאמות לחברה הערבית בנושא של מניעת עישון, בדגש החל מכיתות ה'-ו', מרכז למידה שפיתחנו יחד עם משרד הבריאות והאגודה למלחמה בסרטן.

קרן רוט איטח: אנחנו עושים הרבה מאוד עבודה מותאמת לנתונים ולצרכים שמאותרים.

קרן רוט איטח: כמובן שיש עוד הרבה מה לעשות ואנחנו היום באמת כפי שאתמול ציינתי וכמו שפאולה הזכירה, נתכנס ונעשה את הדיוקים לתקופת הקורונה.

מיכל וונש: אני ממש אשמח לקבל מכך עדכון.

מיכל וונש: מה שאני רוצה רק אולי לחדד, זה גם את ההפרדה בין סוגי העישון השונים, שנרגילה כנראה באמת סובלת מתת תפיסה לא נכונה לגביה.

מיכל וונש: אני רוצה לומר שאני בטוחה שנעשית עבודה חשובה וטובה, אבל השאלה היא לגבי ההנגשה לבני הנוער, האאוטריץ' לבני הנוער.

מיכל וונש: אני חושבת ששם צריכה להיעשות חשיבה מחודדת דווקא לתקופה הזאת שנמצאים בני הנוער בזום כל הזמן, ויש אפשרות באמת לא לחכות חודשים לפתח מערכי שיעור מיוחדים אלא דווקא לנצל את העובדה שהם נמצאים בזום.

מיכל וונש: אני חושבת שיש לנו פה הזדמנות פז לקשור את כל הגורמים.

מיכל וונש: אני מאוד מחכה לשמוע את העדכון מהפגישה שלכם היום ולשמוע מה קורה.

קרן רוט איטח: אני חייבת לציין פה שהסיפור של החינוך לא יעבוד אם לא תהיה אכיפה ולא תהיה רגולציה הרבה יותר הדוקה, כיוון שמה שלא נעשה בתוך בתי הספר, אם זה לא יפגוש מציאות אחרת, זה לא יעזור, כי ברגע שזה יהיה מונגש ונגיש לבני הנוער, אנחנו בבעיה.

קרן רוט איטח: המסרים הם כפולים.

מיכל וונש: כן, זה תמיד נכון, אבל קודם כל אנחנו צריכים לסמוך עליהם ולהנגיש להם את הידע הראשוני גם לגבי ההשלכות והסכנות וגם לגבי באמת מיס-פרספציות שככל הנראה יש לגבי ספציפית אנחנו נחשפים פה לגבי נרגילה והסכנה שבה וההשלכות שלה.

מיכל וונש: אני מתנצלת בפני שאר הגורמים.

מיכל וונש: אני חייבת לסיים כיוון שיש לי ועדה אחרת שאני בעצם מנהלת אותה ואני חייבת להיות בה.

מיכל וונש: אם יש דברים שמי מהגורמים הנוספים רצו להבהיר בהקשר הזה, אז בבקשה תעבירו לנו אותם עוד היום.

מיכל וונש: בחלק מהדברים שנאמרו פה גם עלו הלקונות, ובעצם הפרדוקס ברישוי העסקים שבתוכם מותר לכאורה להשתמש בחומר שהוא כל כך מסכן, ממכר, עם השלכות ארוכות טווח.

מיכל וונש: אני שוב מדגישה את חלון ההזדמנות שכולם מזהים אותו.

מיכל וונש: דיברו עליו.

מיכל וונש: אני מבקשת מכולנו ביתר שאת דווקא בתקופה הזאת לנצל את ההזדמנויות שלצד המשבר הגדול שאנחנו נמצאים בו.

מיכל וונש: אני אומר שזה עולה גם בוועדות השונות.

מיכל וונש: אנחנו נמצאים גם במשבר חברתי-נפשי שבני הנוער הם שיקוף שלו.

מיכל וונש: הם שיקוף של מה שקורה בחברה ויש לנו ביתר שאת אחריות וגם ביתר שאת הזדמנות להגיע אליהם בקריאה מאוד משמעותית לגבי ההתנהגויות המסוכנות והחומרים המסכנים והממכרים ומה הם.

מיכל וונש: פה עולים יום אחרי יום נקודות חשובות מאוד ואני פונה אליכם, כל גורמי המקצוע שנמצאים פה איתנו.

מיכל וונש: אני מודה לכם כמובן על העשייה שלכם.

מיכל וונש: אני מבקשת עדכון מפאולה אחרי הפגישה כדי להבין את הקמפיין שאיתו אתם תצאו לדרך בהקשר הזה, בתקופת הקורונה.

מיכל וונש: אני מודה לכולם על ההשתתפות, ולפרופ' אליאס באמת על הפריסה המאוד נרחבת של הנתונים שאספת עד כה, ונתראה שוב בהמשך.

מיכל וונש: תודה רבה לכולם.