ועדת הכספים, כנסת 23, פרוטוקול מספר 131, 2020-10-13 10:03

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: יש בקשה להצעה לסדר.

משה גפני: בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

מיקי לוי: בוקר טוב.

מיקי לוי: ברוך הבא.

מיקי לוי: בעניין הצעת החוק שעברה בקריאה ראשונה, רשות שדות התעופה, ומונחת על שולחן ועדת הכספים מה-7 בספטמבר.

מיקי לוי: אני רוצה להזכיר לוועדה הזו שאנחנו היינו מעורבים בהעברת שניים וחצי מיליארד שקלים מרשות שדות התעופה לאוצר ו-1.2 מיליארד שקלים שהעברנו חלקו לרשויות המקומיות שמסביב לשדה התעופה.

מיקי לוי: בנוסף בדקתי ומצאתי שהעובדים ויתרו מתחילת המשבר על 10 אחוזים ממשכורתם ובהמשך על 15 אחוזים והבכירים ויתרו על 25 אחוזים ממשכורתם.

מיקי לוי: כרגע נקלעה רשות שדות התעופה למצב של חוסר יכולת להמשיך ולהתקיים ועד שהשמים ייפתחו צריך להמשיך לקיים את המערכות, את המסועים, את המסלולים וכל מה שנמצא מסביב.

מיקי לוי: בדברי החוק שאנחנו העברנו בקריאה ראשונה כתוב "נטילת מלוות שיאפשרו את המשך פעולתה בתקופת משבר זו".

מיקי לוי: כמובן שהאוצר נמצא גם הוא במשבר ולא יכול להעביר כסף.

מיקי לוי: הם עושים אתו מלוות.

מיקי לוי: לכן הצעת החוק, אחרי שהיא עברה כבר בקריאה ראשונה, נמצאת על השולחן שלנו בוועדה ואני מבקש מאדוני אם אפשר עוד השבוע להמשיך ולקדם אותה כדי שנוכל להביא אותה לקריאה שנייה ושלישית, כדי שרשות שדות התעופה לא תיקלע למשבר.

משה גפני: הצעת חווק ממשלתית.

מיקי לוי: זאת הצעת חוק ממשלתית.

משה גפני: מתי היא עברה?

מיקי לוי: היא עברה ב-7 בספטמבר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נשים את זה בישיבה הקרובה בעזרת השם.

מיקי לוי: תודה רבה אדוני.

משה גפני: יש התנגדויות להצעת החוק הזאת?

משה גפני: אני לא מצוי בעניין.

מיקי לוי: אין התנגדויות ואין כלום.

מיקי לוי: האוצר מטעמיו הוא לא הבין אותה וזה חבל כי אם בחודש הבא לא יהיה שכר ויהיו בעיות תחזוקה, לא נוכל לפתוח את השדה אם ייפתחו השמים.

מיקי לוי: מוטב שעה אחת קודם כי גם הם צריכים לעשות צעדים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: ביקשת וכבר אני שם את זה על סדר היום.

מיקי לוי: תודה רבה אדוני.

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הראשון בסדר היום - הצעת צו נכי המלחמה בנאצים (שינוי שיעור התגמולים), התש"ף-2020, צו רדיפות הנאצים (שינוי שיעור התגמולים), התש"ף 2020 והצעת תקנות נכי המלחמה בנאצים (טיפול רפואי) (תיקון), התש"ף-2020.

גליה מאיר אריכא: שלום.

גליה מאיר אריכא: נעים מאוד להיפגש אחרי הרבה זמן.

גליה מאיר אריכא: אנחנו כאן לצערי בהרכב מצומצם.

גליה מאיר אריכא: עופרה רוס עזבה.

גליה מאיר אריכא: אנחנו עכשיו תחת המשרד לשוויון חברתי.

גליה מאיר אריכא: כמו שאתם רואים, רוב הנפשות הפועלות נשארו ואנחנו כאן לצורך עדכון מקבלי התגמולים החודשיים.

גליה מאיר אריכא: מדברים על כל האוכלוסיות שמקבלות תגמולים אצלנו.

ינון אזולאי: אגב, היה ויכוח אם לעבור למשרד לשוויון חברתי או לא.

ינון אזולאי: היום, אחרי שזה עבר, אתם אומרים שזה בסדר או לא בסדר?

גליה מאיר אריכא: אנחנו עדיין בשלבי הכרות מאוד ראשוניים.

ינון אזולאי: יש קשיים?

ינון אזולאי: יש בעיות בהעברות?

מיקי לוי: אחלה תשובה דיפלומטית.

משה גפני: איזה ויכוח?

משה גפני: המדד החברתי הוא מדד מצוין.

ינון אזולאי: אני מדבר על העברת הרשות למשרד אחר.

ינון אזולאי: רציתי לשמוע אם זה היה נכון או לא היה נכון.

משה גפני: שאלה טובה.

משה גפני: חשבתי שאתה מדבר על המדד החברתי.

משה גפני: את המדד החברתי עשינו בשעתו ונאבקנו עליו.

משה גפני: הוא מצוין.

ינון אזולאי: עצם ההעברה למשרד, מעניין לשמוע.

משה גפני: אני דווקא ישבתי עם השרה.

גליה מאיר אריכא: אני יכולה להגיד לך שבאמת השרה שלנו רואה את הנושא הזה בסדר החשיבות ולעניות דעתי ניכר ששמים על סדר היום את הנושאים החשובים והנכונים בטיפול בניצולי שואה.

גליה מאיר אריכא: כרגע המשרד כרשות, כרגע אנחנו סוג של יצור כלאיים כי עדיין כל מנגנון הטיפול נמצא באוצר.

גליה מאיר אריכא: כלומר, המהלך עדיין לא הושלם.

גליה מאיר אריכא: באופן טבעי זה לא דבר שהוא בריא לארגון.

גליה מאיר אריכא: כרגע יש גם סכסוך עבודה של העובדים.

ינון אזולאי: זה פוגע בניצולי השואה?

גליה מאיר אריכא: לא.

גליה מאיר אריכא: אנחנו נמצאים עבור ניצולי השואה וכולנו גורמי המקצוע עדיין מטפלים בניצולים ומכירים היטב את העבודה.

גליה מאיר אריכא: נעשה הכול כדי שהרציפות הטיפולית תישמר.

גליה מאיר אריכא: אני מאוד מקווה שבאמת עצמאות הרשות תישמר, על אף שלא ניתן לנו מעמד רשמי של יחידת סמך, בזמנו דובר על כך, ושדה פקטו בכל מקרה תישמר עצמאות הרשות.

ינון אזולאי: תישמר גם הרציפות השלטונית.

גליה מאיר אריכא: תישמר הפעילות הייחודית עבור ניצולי השואה.

שלומית ארליך: כאשר מגיעה אלינו בקשה לעדכון שיעורי התגמולים, אתם מביאים את זה בשתי פעימות – פעימה של הוראת שעה ופעימה של קבע.

שלומית ארליך: הפעם הבאתם את זה רק בפעימה אחת.

גליה מאיר אריכא: נכון.

גליה מאיר אריכא: אני אתן איזשהו בריף קצר.

גליה מאיר אריכא: העדכון נעשה בהתאם למדד שנקרא מדד השכר בסקטור הציבורי הקהילתי שנחשב מדד מאוד מקיף כי הוא לוקח בחשבון את כל המגזר הציבורי הרחב, שלטון מקומי וחברות ממשלתיות.

גליה מאיר אריכא: הוא לוקח בחשבון את כל רכיבי השכר ברוטו לחודש.

גליה מאיר אריכא: החיסרון בצדו הוא שהוא מפרסם יחסית באיחור.

גליה מאיר אריכא: אנחנו מדברים כאן על מדד אוקטובר 2019 שהתפרסם סופית ביוני 2020.

גליה מאיר אריכא: היו הרבה דיונים בוועדה ואנחנו לא רוצים לוותר על המדד הזה לטובת ניצולי השואה.

גליה מאיר אריכא: מה שכן, העדכונים מגיעים לכאן רטרואקטיבית.

גליה מאיר אריכא: כאן הצווים לא כוללים הוראת שעה משום שמדובר במדד אחד, מדד אוקטובר.

גליה מאיר אריכא: אנחנו לא באים עם מדד אפריל.

גליה מאיר אריכא: בקרוב, אני מקווה, נגיע עם מדד אפריל ואם יהיה מדד חיובי, כי אז נצטרך להגיע לעדכון נוסף.

גליה מאיר אריכא: כרגע זאת תקופת עדכון אחת רטרואקטיבית מאוקטובר 2019 ולכן אין צורך בהוראת שעה.

גליה מאיר אריכא: העלות הכוללת הרטרואקטיבית של עדכון התגמולים מאוקטובר 2019 עד נניח סוף השנה, עד דצמבר 2020, עומדת על 58 מיליון שקלים.

משה גפני: זה הולך לעדכון עבור ניצולי השואה.

גליה מאיר אריכא: עבור ניצולי השואה.

גליה מאיר אריכא: העלות של התוספת שמאשרים כאן עכשיו, 58 מיליון שקלים.

משה גפני: לא מקובל לאשר רטרואקטיבית אבל כאן זה באמת מקרה שבו לא הניצולים אשמים.

גליה מאיר אריכא: נכון.

משה גפני: אשמה המערכת.

ינון אזולאי: למה זה קרה שזה בא עכשיו?

משה גפני: לא יודע.

משה גפני: לא הביאו.

גליה מאיר אריכא: זה האופי של המדד.

גליה מאיר אריכא: המדד הזה, בגלל שהוא לוקח בחשבון את כל הרכיבים ואת כל התוספות.

משה גפני: היה אפשר להביא קודם.

גליה מאיר אריכא: אם תסתכל בפרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, תראה שהפרסום הסופי שלו קרוב לחצי שנה, אם לא יותר.

גליה מאיר אריכא: גם משרד הביטחון פועל לפי אותו מנגנון.

אופיר כץ: גם אם זאת חצי שנה, עדיין אנחנו הרבה אחרי חצי שנה שעברה.

משה גפני: זה טבע בריאתו של המדד החברתי.

אופיר כץ: אבל גם אחרי החצי שנה, עדיין אנחנו כמה חודשים אחרי.

משה גפני: נכון, אבל גם המערכות עבדו.

אופיר כץ: אני לא בא בביקורת.

אופיר כץ: אני רוצה להבין את זה.

אופיר כץ: אולי אפשר לעשות את זה בצורה מהירה.

גליה מאיר אריכא: התהליך הוא שקודם כל יש עבודה פנימית אצלנו, נדרשת עכשיו גם הסכמה של שר האוצר למנגנון החדש ולאחר מכן זה מובא לוועדת כספים.

גליה מאיר אריכא: אני אתן דוגמאות איך זה בא לידי ביטוי בתגמולים כי אני יודעת שלרוב זה מה שמעניין את הוועדה.

גליה מאיר אריכא: אם ניקח למשל תגמול מינימום של ניצול שמקבל – תגמול המינימום עד עכשיו עמד על 2,400 שקלים ועלה בעקבות תוספת שכר בספטמבר ל-2,420 וכרגע הוא יעמוד על 2,453 שקלים.

גליה מאיר אריכא: כלומר, תוספת של 33 שקלים לחודש.

גליה מאיר אריכא: זה במינימום.

גליה מאיר אריכא: אם אנחנו מדברים על תגמול מקסימום של 100 אחוזים, התוספת היא של 83 שקלים לחודש ואם זה תגמול שהוא נזקק, תגמול למעוטי הכנסה, התוספת תנוע בין 82 שקלים ל-136 שקלים לחודש.

גליה מאיר אריכא: אנחנו רואים שככל שאחוזי הנכות גדלים, גם ההעלאה היא יותר גבוהה.

גליה מאיר אריכא: מדובר גם במי שמקבל בחוק ההטבות קצבה חודשית.

אופיר כץ: הסכום יעלה?

גליה מאיר אריכא: אותה העלאה.

גליה מאיר אריכא: כל הניצולים שמקבלים קצבה חודשית.

אופיר כץ: לפי איזה מדד זה מתעדכן?

אופיר כץ: הרי שנים זה לא מתעדכן.

גליה מאיר אריכא: כפי שקבוע בחוק.

תאה אדרי: זה תמיד יתעדכן בחודש ינואר לפי מדד המחירים לצרכן.

אלכס קושניר: לפי איזה מדד?

תאה אדרי: על פי חוק זה מתעדכן לפי מדד המחירים לצרכן בחודש ינואר.

אלכס קושניר: וזה התעדכן בחודש ינואר?

תאה אדרי: כל פעם שיש העלאה במדד, אנחנו מעדכנים.

אלכס קושניר: אדוני היושב ראש, אני לא יודע אם אתה מעורה בנושא הזה עליו אני הולך לדבר, אבל בגדול היום בישראל קיימות שתי קבוצות של ניצולי שואה.

משה גפני: בניצולי שואה עשיתי דוקטורט.

משה גפני: למדתי כאן.

אלכס קושניר: בכל מקרה, אני אשמח להשלים את דבריי.

אלכס קושניר: ההבדל היחיד בין שתי הקבוצות האלה הוא שנת עלייה.

אלכס קושניר: יש הבדל בין מי שעלה לפני שנת 1953 לבין מי שעלה אחרי שנת 1953.

אלכס קושניר: לפי דעתי ההבדל הוא אבסורדי.

אלכס קושניר: למה דווקא לפי שנת עלייה?

אלכס קושניר: הפער הוא כל כך גדול שאלה שעלו לפני שנת 1953 מקבלים קצבה חודשית בסביבות 2,400 שקלים אם אני לא טועה, ולעומת זאת אלה שעלו אחרי שנת 1953 מקבלים קצבה שנתית של 3,900 שקלים.

אלכס קושניר: עכשיו מסתבר שהעדכון, מדד העדכון, מדד הייחוס הוא שונה.

אלכס קושניר: שם זה מדד המחירים לצרכן וכאן זה הסקטור הציבורי.

אלכס קושניר: זאת אומרת, זאת אפליה על אפליה.

אלכס קושניר: אני מציע אנחנו כאן בוועדה גם נדון בכך ונכניס את אותה קטגוריה של אלה שעלו אחרי שנת 1953 ונשווה את התנאים שלהם לאלה שעלו לפני שנתת 1953 כי האפליה הזאת היא על פי שנת עלייה ואני לא מצליח להבין למה.

משה גפני: אני רוצה לומר לך שאני מקבל את זה.

משה גפני: זה ברור לגמרי.

משה גפני: הסיבה שעשו את זה משנת 1953 במדדים שונים וכל מה שנלווה היא כי פשוט לא היה כסף.

משה גפני: אין לזה כל הצדקה.

משה גפני: דיברנו על זה כמה פעמים.

משה גפני: אני לא יכול לבוא בטענות רבות מכיוון שאני נמצא כאן כמה שנים בתוך העניין הזה של נכי רדיפות הנאצים ויש פער עצום בין מה שהיה לפני כמה שנים, מה שהקציבו לנכי רדיפות הנאצים, לבין מה שקורה היום.

משה גפני: יש הבדל דרמטי.

משה גפני: הרנטה הגרמנית הייתה בשיא הפסגה ורצו להיות כמוה.

משה גפני: היום בדיוק הפוך.

משה גפני: אנחנו קראנו לשגריר ואמרנו שמאז מדינת ישראל נותנת כל כך הרבה כסף – לא כל כך, כך צריך להיות – הרנטה הגרמנית לא הדביקה את הפער הזה.

משה גפני: לכן ביקשנו שהם ייקחו את כל הדברים האלה שאנחנו כאן נתנו.

משה גפני: זאת אומרת, אני לא יכול לבוא בטענות מכיוון שהמדינה הוסיפה במשך כל הזמן הזה הרבה מאוד כסף בנושאים שונים.

משה גפני: אני מקבל את מה שאתה אומר ואנחנו נצטרך לקיים על זה דיון כדי לראות שבאמת אפשר לעשות את זה.

משה גפני: זה דבר נכון.

ינון אזולאי: אתה ליווית את הנושא הרבה שנים ואתה לא יכול לבוא בטענות.

ינון אזולאי: אלכס ואני לא ליווינו את זה הרבה שנים ואנחנו יכולים לבוא בטענות.

אלכס קושניר: תפקידנו לבוא בטענות.

ינון אזולאי: אני שותף לדבריו.

משה גפני: זה לא לבוא בטענות.

משה גפני: זה לבקש את הצדק והצדק בעניין הזה הוא נכון.

ינון אזולאי: זה דבר שהוא לא הגיוני.

ינון אזולאי: אפילו שאתה מעלה את זה במדד, אתה משנה להם גם את המדד של אלה לאלה.

ינון אזולאי: 3,900 שקלים, זה במשך שנים.

ינון אזולאי: אני מכיר כאלה, גם הסבתא שלי מקבלת אותו הדבר כבר כמה שנים, וכשמסתכלים על זה, יש כאן איזשהו עוול זועק ואני מסכים עם כל מילה שאלכס אמר.

אלכס קושניר: עוד דבר.

אלכס קושניר: אני מסתכל עכשיו על החלטת הממשלה שעל פיה הוכן המסמך הזה, החלטת ממשלה 99, ואני רואה שגם חוק ניצולי שואה עבר לאחריות של השרה לשוויון חברתי.

אלכס קושניר: זאת אומרת, היא יכולה להתקין תקנות.

אלכס קושניר: אני מציע שאולי נזמין אותה לכאן ונדבר אתה.

משה גפני: היא אמרה לי שהיא רוצה לבוא.

משה גפני: חשבתי שהיא תבוא היום.

משה גפני: בסדר.

אלכס קושניר: אנחנו נקיים דיון על זה?

משה גפני: אני מקווה.

משה גפני: אני לוקח את זה ברצינות.

משה גפני: אני אדבר עם השרה.

משה גפני: יכול להיות שהיא יכולה לעשות את זה בתקנות ואם לא, נצטרך לתקן את החוק.

משה גפני: אני לא יודע.

משה גפני: אני לא רוצה סתם לומר.

משה גפני: אני אומר את זה בזהירות.

שגית אפיק: יש הרבה הצעות חוק כאלה לאורך השנים.

גליה מאיר אריכא: אני רוצה לציין שבשנים האחרונות היו התפתחויות מאוד משמעותיות בתחום ניצולי השואה.

גליה מאיר אריכא: כמו שיושב ראש הוועדה ציין, אנחנו אפילו עקפנו את הרנטה הגרמנית.

גליה מאיר אריכא: כלומר, המצב התהפך.

אלכס קושניר: עבור אלה שעלו לפני שנת 1953.

גליה מאיר אריכא: אתה צודק.

גליה מאיר אריכא: עבור אלה שעלו לפני שנת 1953.

משה גפני: לא חשוב, אבל בסך הכול הכללי זה נכון.

אלכס קושניר: זה לא בסך הכול הכללי.

אלכס קושניר: יש כאן אנשים.

משה גפני: אין ויכוח.

אלכס קושניר: ניצולי שואה.

משה גפני: לא התווכחנו אתך על זה.

גליה מאיר אריכא: אין ויכוח.

משה גפני: אני רק מספר לך היסטורית מה היה.

אלכס קושניר: זה רק מחזק את מה שאני אומר.

אלכס קושניר: יש כאן קבוצה אחת שהיא כמובן זכאית ואני בעד לתת לה ויש עוד קבוצה אחרת.

אלכס קושניר: אנחנו כל כך רחוקים מהרנטה הגרמנית.

גליה מאיר אריכא: אתה צודק אבל לצורך הבנת תמונת המצב הכללית.

גליה מאיר אריכא: אם עד לפני כמה שנים התקציב שהוקצב לניצולי שואה עמד על מיליארד שקלים, היום הוא עומד על למעלה מחמישה מיליארד שקלים.

גליה מאיר אריכא: זה יכול ללמד משהו על התייחסות המדינה, שינוי ביחס המדינה בשנים האחרונות כלפי ניצולי השואה.

גליה מאיר אריכא: עוד דבר אחד אני רוצה לציין.

גליה מאיר אריכא: הנושא של ניצולים שעלו אחרי אוקטובר 1953, זה נושא שהועלה במפורש על ידי השרה, נושא שהיא ראתה לנכון לקדם אותו ואני יודעת שהיא גם פנתה בנושא למשרד האוצר כך שזה בהחלט נושא שנמצא על הפרק.

ינון אזולאי: אתם מבינים שיש כאן עוול.

ינון אזולאי: אין מילה אחרת.

ינון אזולאי: זה עוול.

גליה מאיר אריכא: אנחנו מבינים שיש מקום להמשיך להעלות את הקצבה.

ינון אזולאי: למה את לא קוראת לזה עוול?

ינון אזולאי: למה את לא קוראת לזה אפליה?

גליה מאיר אריכא: אני רואה את ההתקדמות.

ינון אזולאי: עזבי את ההתקדמות.

אלכס קושניר: אדם שעלה בשנת 1954, לא מעניין אותו שתקציב ניצולי השואה הכללי עלה.

אלכס קושניר: באמת זה לא מעניין אותו.

משה גפני: רבותיי, אנחנו חוזרים על עצמנו.

משה גפני: בואו נסכם.

אלכס קושניר: בסדר אבל בוא נקיים דיון על זה.

משה גפני: רגע.

משה גפני: קודם בואו נסכם.

משה גפני: אנחנו מקבלים את הגישה הזאת שהיא נכונה.

משה גפני: אני מבקש לבדוק במשרד שמופקד על זה, לפחות נראה מה עמדת השרה, אם היא חושבת לעשות משהו בעניין הזה, אם הוא רוצה להביא חוק ממשלתי, האם היא רוצה להביא תקנות.

משה גפני: שגית, מספיקות תקנות?

שגית אפיק: ל-1953?

שגית אפיק: צריך חוק.

משה גפני: הוועדה מבקשת לדעת מה עמדת המשרד בעניין הזה.

משה גפני: בכל מקרה, אנחנו נצטרך ככל הנראה להכין חוק.

אלכס קושניר: יש לי מוכן.

אלכס קושניר: אני יכול לתת לך.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אתה יודע שלהכין חוק צריך לקבל אישור של האוצר וצריך לעבור ועדת שרים.

משה גפני: אני לא יודע אם אתה יודע, אם היית כאן פעם בקואליציה מהסוג הזה שיש היום.

אלכס קושניר: מעולם לא הייתי בקואליציה, אדוני.

אלכס קושניר: אמנם הייתי מנכ"ל משרד כשהייתה קואליציה אבל זה משהו אחר.

משה גפני: נקדם בעניין הזה בזהירות.

אופיר כץ: אם מדברים על עוולות, אני רוצה להוסיף עוד עוולה.

משה גפני: אני לא רואה את זה כעוולה.

משה גפני: אני רואה את זה כמציאות שהמדינה התקדמה מאוד מאוד.

משה גפני: כפי שהיא אמרה, אנחנו נמצאים עם למעלה מחמישה מיליארד שקלים וזה נכון.

משה גפני: זאת לא עוולה.

משה גפני: זה דבר שמהלך השנים נשאר כך.

אופיר כץ: שיש מקום לתקן את זה.

משה גפני: כן.

משה גפני: צריך לתקן את זה.

אופיר כץ: הנושא עליו אני מדבר שהוא כן עוולה בעיניי הוא הנושא של אותם יוצאי בגדד שעברו את פרעות פרהוד ב-1941 והיה להם מאבק מאוד מאוד גדול כדי שיכירו בהם בחוק נכי נרדפי הנאצים אבל לצערי הם לא כלולים.

שגית אפיק: הם לא הצליחו.

אופיר כץ: הם לא הצליחו וזה הגיע גם לבית המשפט שקבע שאין באמת איזושהי הוכחה שהפרעות שהיו שם, בהם נרצחו מאות, נאנסו, נבזזו, 50,000 איבדו את בתיהם והקשר היה כמובן בין השייח' של בגדד לבין גרמניה, הפעילו שם אמצעי תקשורת ופורסם הספר של היטלר.

אופיר כץ: לפני כן היו יחסי ידידות מאוד מאוד טובים בין המוסלמים ליהודים.

אופיר כץ: אני מכיר את הסיפורים לא מבית הספר או מאיזשהו גורם ממלכתי במדינה אלא אלה סיפורים ששמעתי מסבתא שלי שאז הייתה ילדה.

אופיר כץ: היא סיפרה איך הם התחבאו כשהיו הפרעות.

אופיר כץ: הם היו בהלם כי באמת היו להם יחסים טובים עם המוסלמים אבל הנאצים החדירו שם את התעמולה שלהם וזה השפיע על המוסלמים.

אופיר כץ: שכנים מוסלמים נאלצו להחביא אותם, העבירו אותם מבית לבית ועזרו להם.

אופיר כץ: היה בזה מאבק מאוד מאוד גדול שכמו שאמרה שגית, הוא לא הצליח או הצליח בצורה מזערית וחלקית.

אופיר כץ: אני הגשתי הצעת חוק בנושא אבל לא בפן הכלכלי.

שגית אפיק: היה ניסיון של שר האוצר הקודם.

אופיר כץ: אני הגשתי הצעת חוק שעוסקת בהכרה כי באמת לרוב יוצאי בגדד מאוד חרה, מעבר לפיצוי החודשי, שלא הוכרו בזה.

שגית אפיק: יכלו להכיר בהם אם היו מכירים שחלים עליהם אותם כללים.

אופיר כץ: יש להם הנחה בתרופות ודברים כאלה.

אופיר כץ: מה שבאמת היה חשוב להם זאת ההכרה.

אופיר כץ: הגשתי הצעת חוק שבכל שנה בסביבות שבועות יהיה טקס בכנסת - ולשמחתי ביוני האחרון אכן היה הטקס הראשון – ושזה ייכנס גם למוסדות הלימוד, בזה יש תמיכה רחבה, אישור וזה יעבור.

אופיר כץ: חורה לי שיש עדויות וחומרים שנאספו, ואכן כל השינוי הזה וכל הפרעות האלה היו בגלל השפעת הנאצים, אבל מדינת ישראל התעלמה מכך.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: את יכולה להתייחס לזה?

גליה מאיר אריכא: כן.

גליה מאיר אריכא: קודם כל, מדובר באמת באירוע יוצא דופן בהיסטוריה של העם העיראקי.

גליה מאיר אריכא: אגב, גם אני באופן אישי שמעתי סיפורים מסבתא שלי על האירוע הטראומתי הזה.

גליה מאיר אריכא: אכן בין הגורמים לאירוע הזה, בין היתר, הייתה תעמולה גרמנית שהייתה בעיראק.

גליה מאיר אריכא: עדיין, כפי שקבע בית המשפט העליון, זה לא מגיע לדרגה של זכאות לקצבה.

משה גפני: למה בית המשפט קבע את זה?

אופיר כץ: בשורה התחתונה, כי אין קשר שזה קרה להם בגלל הנאצים.

גליה מאיר אריכא: יש לזה הרבה סיבות משפטיות אבל בגדול כי זה לא עונה על אחת מהעילות וזאת לא הוראה שנתנה גרמניה הנאצית.

גליה מאיר אריכא: בגדול זאת לא הוראה שנתנה גרמניה הנאצית לבצע מעשי אלימות ביהודים.

גליה מאיר אריכא: יש פסק דין בנושא.

גליה מאיר אריכא: אנחנו בכל זאת, מתוך רצון להכיר בסבל וכן ראינו בזה התנכלות אנטישמית יוצאת דופן בתקופת מלחמת העולם השנייה, פנינו לשר האוצר ויש החלטה מינהלית של שר האוצר שנותנת הכרה ומעניקה את המענק השנתי בסכום של כ-4,000 שקלים ופטור בתרופות, אבל באמת זאת לא הכרה בחקיקה אלא זה במסגרת החלטה מינהלית.

משה גפני: אני רוצה התייחסות גם על זה.

משה גפני: יכול להיות שצריך להעלות את העניין הזה.

משה גפני: אני לא עסקתי בזה.

משה גפני: זה שבית המשפט קבע שלא נמצאה אחת העילות שצריכה להיות, צריך התייחסות לכך ויכול להיות שצריך להעלות את כל הדברים האלה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בבקשה, קולט אביטל.

קולט אביטל: בוקר טוב ותודה רבה אדוני היושב ראש.

משה גפני: אני מקיים את הבטחתי.

קולט אביטל: יש לי שלוש הערות קצרות.

קולט אביטל: קודם כל לגבי העדכון.

קולט אביטל: אני יודעת שהאוצר העניק לזה סכום לא מבוטל אבל בכל זאת כאשר אנחנו מדברים על יוקר המחייה בארץ, ואנחנו יודעים שמחירם של חלק גדול מהמוצרים הוכפל, זה קצת מצחיק וזה לא בדיוק עוזר כאשר אדם מקבל עוד 33 שקלים לחודש.

קולט אביטל: אני הייתי מבקשת – אולי אדוני היושב ראש עכשיו זה כבר מאוחר מדי – להבא לנסות בכל זאת לא לעשות את זה בצורה אוטומטית כזאת אלא לחשוב אם יש צורך, ויש צורך, ואם יש צורך - להעלות בצורה משמעותית ולא ב-33 שקלים עד 80 שקלים לחודש, שזה בקושי נותן לניצול שואה לקנות עוד שלושה לחמים לחודש.

קולט אביטל: אני רוצה להתייחס לנושא של 1953.

קולט אביטל: חלק גדול מאתנו ניסינו במשך הרבה מאוד שנים להביא לידי תיקון החוק, חוק נרדפי הנאצים, ומי שבדרך כלל התנגד, זה משרד המשפטים בגלל שהוא קשר את החוק הזה להסכם עם גרמניה.

קולט אביטל: בכל זאת, אדוני היושב ראש, להזכיר לכולנו שהיה איזה תיקון כי ב-2014 כן הוחלט במסגרת החוק שעבר בכנסת לאפשר גם לאלה שהגיעו אחרי 1953 והיו בגטאות ובמחנות – אנחנו מדברים על המעגל הראשון – כן לקבל.

קולט אביטל: חלקם או רובם כבר מקבלים את השוואת התנאים.

קולט אביטל: הבעיה הגדולה, ואני רוצה להזכיר אותה, היא לגבי ההגדרות.

קולט אביטל: ההגדרה של אלה שהגיעו מברית המועצות לשעבר שנחשבים לפליטי שואה ולכן אלה מקבלים את ה-3,900 שקלים.

קולט אביטל: זאת אומרת, הם לא הוכרו כזכאים ועבורם אנחנו צריכים להמשיך לעבוד.

קולט אביטל: הנושא האחרון אותו אני רוצה להעלות.

קולט אביטל: אני רוצה לומר שאנחנו כמו כולם חיים בלי תקציב.

קולט אביטל: כל ארגוני הניצולים שעוזרים יום יום לניצולים, השנה לא קיבלו פרוטה.

קולט אביטל: אנחנו מתקרבים לסוף השנה ומצבנו מאוד לא קל.

קולט אביטל: אנחנו רוצים היום, דווקא בזמן הקורונה, לסייע לניצולים.

קולט אביטל: חלק מהארגונים עומדים להיסגר בגלל שעד היום הזה לא היה קול קורא ולא הייתה חלוקת תקציבים כפי שאולי משרדים אחרים עושים זאת עם התקציב של שנה שעברה, אחד חלקי 12.

קולט אביטל: אני מבקשת שנשים לב גם לזה.

קולט אביטל: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: קולט, אני הבטחתי לך שאת תדברי כאן ואת חלק מהעניין.

משה גפני: אני מקבל את הדברים שאמרת.

משה גפני: אני לא מתכוון לעכב מכיוון שהתוצאה היא תוצאה, כפי שאת אמרת אותה.

משה גפני: אנחנו צריכים לאשר קודם כל את העדכון.

משה גפני: נצטרך לחשוב על כל המערכת הזאת דווקא בתקופה הזאת כאשר לצערנו הרב יש פחות ניצולים.

משה גפני: יכול להיות שאנחנו צריכים יותר לעשות את הדברים האלה.

משה גפני: הנושא של הארגונים עלה כאן בדיון ואני חושב שזה נכון.

משה גפני: צריך למצוא את הדרך אבל אני לא יודע בתקופה הזו בה אנחנו מצויים עכשיו, כשאין תקציב ויש ארגונים שונים והארגונים עליהם דיברת הם ארגונים מאוד חשובים, אני מקווה שיהיה תקציב למדינה ואז יהיה יותר קל לעסוק בעניין הזה.

משה גפני: אני מקבל את ההערות שהערת אבל אני בכל זאת רוצה קודם כל לאשר את העדכון ואני רוצה גם את התייחסות השרה לגבי הנושאים שהועלו כאן.

משה גפני: קולט אביטל, אני מודה לך.

משה גפני: מי מקריא את הצווים?

עמיחי פישמן: אני אקריא אותם.

עמיחי פישמן: עורך דין בלשכה המשפטית, הרשות לזכויות ניצולי השואה.

עמיחי פישמן: בתוקף סמכותי לפי סעיף 5 לחוק נכי המלחמה בנאצים תשי"ד-1954 (להלן – החוק) ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מצווה לאמור: בסעיף 1 לחוק בהגדרת השכר הקובע, במקום "167 אחוזים" יבוא "170.7 אחוזים".

עמיחי פישמן: בסעיף 4א(ב) לחוק, במקום "2,380 שקלים חדשים" יבוא "2,433 שקלים חדשים".

עמיחי פישמן: בסעיף 4ב(ג) לחוק –

עמיחי פישמן: בפסקה (2), במקום "96.7 אחוזים" יבוא "98.9 אחוזים".

עמיחי פישמן: בסעיף 4ג(א) לחוק, במקום "212.9 אחוזים" יבוא "217.6 אחוזים".

עמיחי פישמן: בסעף 4ד(א) לחוק:

עמיחי פישמן: בפסקה (2), במקום "160.2 אחוזים" יבוא "163.

עמיחי פישמן: 8 אחוזים".

עמיחי פישמן: בסעיף, 13א(ב) לחוק, במקום "151.6 אחוזים" יבוא "155 אחוזים".

עמיחי פישמן: בסעיף 13א(ב)(1) לחוק –

עמיחי פישמן: בפסקה (2), במקום "137.1 אחוזים" יבוא "140.2 אחוזים".

עמיחי פישמן: תחילתו של צו זה ביום ב' בתשרי תש"ף, 1 באוקטובר 2019.

עמיחי פישמן: בתוקף סמכותי לפי סעיף 4(ה) לחוק נכי המלחמה בנאצים תשי"ז-1957 (להלן – החוק) ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מצווה לאמור: בסעיף 1 לחוק, בהגדרת השכר הקובע, במקום "206.7 אחוזים" יבוא "211.3 אחוזים".

עמיחי פישמן: בסעיף 4א(1) לחוק, במקום "2,380 שקלים חדשים" יבוא "2,433 שקלים חדשים".

עמיחי פישמן: בסעיף 4א(א) לחוק, במקום "212.9 אחוזים" יבוא "217.6 אחוזים".

עמיחי פישמן: תחילתו של צו זה ביום ב' בתשרי תש"ף, 1 באוקטובר 2019.

עמיחי פישמן: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 5, 24 ו-27 לחוק נכי המלחמה בנאצים תשי"ד-1954 (להלן – החוק) ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מתקינה תקנות אלה: תקנה 14א(א) –

עמיחי פישמן: במקום "137.7 אחוזים" יבוא "140.8 אחוזים".

עמיחי פישמן: תחילתן של תקנות אלה ביום ב' בתשרי התש"ף, 1 באוקטובר 2019.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מי בעד אישור התקנות והצווים כפי שהקריא אותם עורך דין עמיחי פישמן מהרשות לזכויות ניצולי שואה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: אושר

משה גפני: התקנות והצווים אושרו פה אחד כפי שהובאו.

משה גפני: אני מבקש את התייחסות השרה ושל המשרד.

משה גפני: נראה איך אנחנו מתקדמים עם הנושאים שהועלו כאן על ידי החברים.

משה גפני: תודה רבה.