הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 66, 2020-10-12 10:00

יוסף ג'בארין: בוקר טוב לכולם.

יוסף ג'בארין: היום יום שני כ"ד בתשרי התשפ"א ,12 באוקטובר 2020, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה בנושא "מסגרות יום לפעוטות - מתווה חזרה לפעילות".

יוסף ג'בארין: זו ישיבה משותפת לוועדה שלנו ולוועדה לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה בראשות חברת הכנסת יפעת שאשא-ביטון.

יוסף ג'בארין: אנחנו דנים באחת הסוגיות המורכבות והקשות מבחינת האזרחים בעניין ההתייחסות והמתווים – שקיימים או שלא קיימים – לגילאי לידה עד שלוש.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שהגיע הזמן, כשאנחנו לקראת יציאה מהסגר השני, אני מקווה, הגיע הזמן לעשות סדר במדיניות ההתמודדות עם הקורונה ככל שהיא נוגעת למעונות היום.

יוסף ג'בארין: עולה השאלה האם לא ניתן להגדיר את מעונות היום כמסגרות חיוניות, כך לא נצטרך כל פעם שיש החלטה על סגר, והחלטה על הגבלות – שהמסגרות הללו על מאות אלפי הילדים שבהן ישלמו את המחיר.

יוסף ג'בארין: מדובר במחיר נפשי, בריאותי, מצב של "להיות ולא להיות" עם כל קשיי ההסתגלות שמוכרים לנו.

יוסף ג'בארין: הקושי הוא גם עבור ההורים.

יוסף ג'בארין: הורים שעובדים בעבודה חיונית מתקשים לצאת לעבודה כשאין מסגרות עבור ילדים בגיל זה.

יוסף ג'בארין: וגם הרבה אנשים שהוחרגו מהסגר יש להם ילדים בבית.

יוסף ג'בארין: אני מקבל כל הזמן פניות של הורים גם בעניין הקשיים הנפשיים והפסיכולוגיים של הילדים, של הפעוטות שלהם.

יוסף ג'בארין: בנוסף, הם לא מצליחים לעבוד מהבית כשהילדים מסביב.

יוסף ג'בארין: יש גם את ההצדקה האובייקטיבית של ההחלטה לא להפעיל את המסגרות הללו.

יוסף ג'בארין: כמובן שזה כל מה שמתקשר לסוגיה של רמת התחלואה אם בכלל היא קיימת.

יוסף ג'בארין: מה עם הנתונים?

יוסף ג'בארין: אני מקווה שנציגי משרדי הבריאות והרווחה יוכלו להגיד לנו מהם נתוני התחלואה לפחות לגילאי 0–3.

יוסף ג'בארין: כמה הדבקות היו במעונות היום, האם הייתה בכלל הצדקה לסגור את מעונות היום בהתחשב בנזק העצום שנגרם לילדים וגם להורים.

יוסף ג'בארין: חשוב לנו, כמובן, שתהיה תקופת הסתגלות להורים עם הפתיחה הצפויה.

יוסף ג'בארין: זה נושא קריטי עבור הילדים אבל גם עבור ההורים שרוצים להיכנס בקפסולות.

יוסף ג'בארין: יש לאפשר להם תקופה של הסתגלות.

יוסף ג'בארין: חשוב לנו לשמוע ממשרד האוצר כיצד הם מטפלים בסוגית המעונות הפרטיים.

יוסף ג'בארין: אנחנו מקבלים כל הזמן פניות מהשטח על מצוקה כלכלית איומה, כמובן שזה נמשך מתחילת המשבר.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד שאני מקווה שכשתהיה החלטה על חזרה של גילאי 0–3 למסגרות נוכל לראות שיש מסגרות שיכולות לתפקד.

יוסף ג'בארין: אני חושש לעתידן וגורלן של המסגרות הללו.

יוסף ג'בארין: חברתי, חברת הכנסת שאשא-ביטון, יושבת-ראש הוועדה המיוחדת לענייני נגיף הקורונה, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, אני מצטרפת לדבריך ולא אחזור עליהם.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר שאנחנו יודעים ממחקרים שמגיעים לאחרונה שהנזק בסגירת מערכת החינוך לגיל הרך עולה בעשרות מונים על התועלת.

יפעת שאשא ביטון: יש גם מסמך של האוניברסיטה העברית שמתייחס לכך שצריך להחזיר באופן מידי את המסגרות לגיל הרך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתמקד כאן בגילאי 0–3 אבל בהחלט אפשר לכלול בכך גם את הגנים.

יפעת שאשא ביטון: הילדים, על פי המחקרים הנזכרים, מדביקים פחות ונדבקים פחות בצורה משמעותית.

יפעת שאשא ביטון: אין שום היגיון אפידמיולוגי להשארתם בבית.

יפעת שאשא ביטון: מה גם שאנחנו מרבים לדבר על שגרת חיים לצד הקורונה, נגיף שהולך להישאר כאן לא מעט זמן.

יפעת שאשא ביטון: לא נוכל להשאיר את ההורים בבית ואת הכלכלה סגורה במשך כל כך הרבה זמן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדרוש שהמערכות תיפתחנה לאלתר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם נבקש שההחלטות לא יגררו עד לרגע האחרון.

יפעת שאשא ביטון: יש נטייה בניהול המשבר הזה לחכות עם כל ההחלטות עד ערב לפני הפתיחה או עד הבוקר של הפתיחה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים שהדברים ייסגרו כבר עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: אתמול שמענו את ראש שירותי בריאות הציבור אומרת שלא בטוח שהמערכות תיפתחנה בשבוע הבא, מה שמאוד מטריד אותי ועוד הורים רבים.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שנציגי משרד הבריאות יבקשו מנציג משרד שיכול לתת את ההסברים האפידמיולוגיים למה אנחנו לא יכולים לראות את המערכות פתוחות.

יפעת שאשא ביטון: אשמח שנשמע בצורה מפורטת מה הסיבה שהילדים שלנו שלא תורמים שום דבר לעלייה בתחלואה, אבל השארתם בבית גורמת נזק אדיר לכלכלה, למה אנחנו לא יכולים לפתוח את המסגרות עבורם.

יוסף ג'בארין: בהחלט שאלות נוקבות ומהותיות לדיון הזה.

יוסף ג'בארין: נפתח עם חברי הכנסת.

יוסף ג'בארין: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

קארין אלהרר: שלום לכולם ותודה עבור עריכת הדיון החשוב.

קארין אלהרר: מעבר לעובדה שהמשק מפסיד, תמיד אפשר להגיד שהפסדים כלכליים לא גוברים על שיקול של חיים.

קארין אלהרר: אבל אני לא מכירה נתוני הדבקה משמעותיים בגילאי 0–3, ומעבר לזה חשוב לי שנדבר על השוק השחור שנוצר.

קארין אלהרר: הורים שעובדים לא יכולים לומר לבוס שאין להם מה לעשות עם הילד, זה לא תופס.

קארין אלהרר: בימים של משבר כלכלי אם אתה לא רוצה לעבוד אז יש ארבעה שמחכים להחליף אותך.

קארין אלהרר: כתוצאה מכך נוצר שוק שחור שלא מקפיד על תו סגול, שלא בודק נתוני הדבקה.

קארין אלהרר: האם אנחנו רוצים באמת לשמור על הסדר ולדאוג שלא תהיה הדבקה או שמה שחשוב לנו יותר זה פשוט לגזור גזרות שהציבור כבר לא עומד בהן.

קארין אלהרר: זה לרוחב כל החיים שלנו, בתעסוקה, בהפגנות, כל דבר שהממשלה הזאת מחוקקת הוא ללא חשיבה האם הציבור יכול לעמוד בגזירה.

קארין אלהרר: ההורים לא יכולים לעמוד בדבר הזה.

קארין אלהרר: אני חושבת גם על הילדים: אין להם חברים, הם תקועים בבית, אלו לא גילאים שיכולים ללכת לפגוש חברים מתחת לבית.

קארין אלהרר: מאוד הצטערתי לשמוע אתמול את פרופסור אלרועי, אני חושבת שזה משגה חמור, לא המשגה הראשון שהממשלה תעשה.

קארין אלהרר: אני קוראת לממשלה לוותר על המשגה הזה.

קארין אלהרר: יש גבול למה שיטילו על הציבור, תודה רבה.

יוסף ג'בארין: תודה, חברת הכנסת אלהרר.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב, בבקשה.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני באופן עקבי התנגדתי לסגירת מערכת החינוך לגיל הרך, לכל גילאי 0–6.

אנדרי קוז'ינוב: יש נתונים לגילאי 3–5 אבל אני מניח שהנתונים לגילאי 0–3 נמוכים עוד יותר.

אנדרי קוז'ינוב: בחישוב גס מדובר בהדבקה של 0.025% לפי כל מחוז ומחוז והילדים שנמצאים בו עד גיל 6.

אנדרי קוז'ינוב: זה לא מספרים שמצדיקים את שיתוק המשק.

אנדרי קוז'ינוב: מלבד זאת, מלכתחילה, חודשים אנחנו מדברים על זה שאם אנחנו נכנסים לסגר אנחנו צריכים לראות איך מפצים את הגנים ואת ההורים.

אנדרי קוז'ינוב: המדינה די נטרלה את עצמה וזרקה את האחריות על בעלי הפעוטונים ועל ההורים.

אנדרי קוז'ינוב: מי משלם?

אנדרי קוז'ינוב: מי מחזיר את הכסף?

אנדרי קוז'ינוב: על מי האחריות?

אנדרי קוז'ינוב: משרד המשפטים הציג מתווה שאומר בדיוק את זה – שהמדינה מתנערת מאחריות.

אנדרי קוז'ינוב: בנוסף, כרגע, עם כל הסגר והרצון של הממשלה לאפשר עבודת עובדים חיוניים, פיתחו שיטה של שמרטפיות.

אנדרי קוז'ינוב: זרקו את האחריות לשלטון המקומי.

אנדרי קוז'ינוב: עם כל הרצון וכל הניסיון האדיר של השלטון המקומי לתת פתרונות, הפתרון של שמרטפיות פשוט לא עובד.

אנדרי קוז'ינוב: אתן לדוגמה את בית החולים שיבא: יש להם שמרטפייה עבור ילדי עובדים חיוניים.

אנדרי קוז'ינוב: השמרטפייה יכולה לטפל ב-30 ילדים, הילדים שנכנסים לשם נכנסים על סמך הגרלה בין העובדים.

אנדרי קוז'ינוב: מה עם כל שאר הילדים?

אנדרי קוז'ינוב: השלטון המקומי לא יכול ליצור מערכת לימודית חילופית למערכות המדינה.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו צריכים לראות איך פותחים את זה מידית, באמת שאין הצדקה אפידמיולוגית להשאיר את המערכת סגורה.

אנדרי קוז'ינוב: בסבב הראשון נסגרו 2,000 גנים מתוך 10,000.

אנדרי קוז'ינוב: איך אנחנו מקלים עליהם, בסבב הראשון דיברו על הורדת הארנונה ועכשיו אנחנו כבר לא שומעים על זה.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו עומדים בפתחה של מציאות בעייתית, מדובר בשוק שחור של גני ילדים, זה לא דבר שמתקבל על הדעת והמדינה לא יכולה להתנער מטיפול בסוגיה זו.

אנדרי קוז'ינוב: בנוסף, יש להתייחס לסוגיה שאנחנו דנים בה כבר חצי שנה, איך מתייחסים למערכת זו לא כעסק אלא כמערכת חינוך אינטגרלית לכל דבר ועניין.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת וואליד טאהא, בבקשה.

וליד טאהא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאנחנו נמצאים מול סיטואציה שכל-כולה אבסורד.

וליד טאהא: מצב אחד אנחנו משאירים את הילדים מגיל לידה ועד בכלל בבתים, מצד שני כל האימהות יוצאות לעבודה כאילו אין ילדים בבתים.

וליד טאהא: יש מצב של סגר במדינה שחל רק על הילדים מגיל לידה ועד כל גיל אחר וכל האימהות שצריכות לצאת לעבודה, ולא משנה מה הגדרת העבודה שלהן – רופאות, מורות בחינוך מיוחד שפועל תמיד, כל עבודה אחרת – צריכות לצאת לעבוד ומי ידאג לילדים?

וליד טאהא: מי ידאג לביטחונם בבתים?

וליד טאהא: אנחנו במצב של סגר רק על הילדים וכל המבוגרים מסתובבים חופשי.

וליד טאהא: אנחנו מסתובבים ונתקלים בפקקי תנועה כאילו אין סגר.

וליד טאהא: בנוסף, תחום גילאי לידה עד שלוש מתנהל עכשיו כולו בתוך שוק שחור.

וליד טאהא: הגיע הזמן, אדוני היושב-ראש וגבירתי יושבת-ראש ועדת הקורונה, שהגיל הזה יהיה כפוף לאחריות משרד החינוך.

וליד טאהא: חינוך מתחיל בגיל לידה, לא מתחילים את החינוך בגיל שלוש.

וליד טאהא: על כן, הגיע הזמן שכולם ילחצו שהאחריות על הילדים צריכים להתחיל עם גיל הלידה.

וליד טאהא: יש מצב אבסורדי ויש מצב של התעמרות באימהות העובדות.

וליד טאהא: צריך לפעול באופן מידי להחזרת הלימודים אולי עד כיתה ו'.

וליד טאהא: לא הוכח שהגילאים הללו מהווים סכנה לאף אחד, למה צריך להעניש את ההורים ולהשאיר את כל הילדים בבית בזמן שאין מענה בטיחותי להישארותם בבית.

וליד טאהא: צריך להתחיל לפעול מהר ככל האפשר.

וליד טאהא: לוח הזמנים להחזרת הילדים למסגרות הוא לוח זמנים שאינו מטיב עם האימהות והמשפחות, יש לפעול מידית להחזיר את הילדים והתלמידים למסגרות, תודה לכם.

יפעת שאשא ביטון: תודה לחבר הכנסת טאהא, אני רוצה לומר: שמת את כל מה שאנחנו רוצים לטפל בו בסל אחד.

יפעת שאשא ביטון: אני מציעה שנתחיל צעד-צעד כי גם כך זה מורכב.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הערתך על החזרת בתי הספר – לטעמי יש לשחרר עוד הרבה דברים שאין שום היגיון לסגור אותם.

יפעת שאשא ביטון: בשולחן הזה נתמקד בעניין של המעונות והגיל הרך.

יוסף ג'בארין: חברת הכנסת אימן ח'טיב יאסין, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אתה לא רואה אותי.

יוסף ג'בארין: אני מתנצל, גבירתי, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: טוב, זה מאוד סימבולי שהדיון הזה מתקיים בוועדה לזכויות הילד.

יוליה מלינובסקי: מה שקורה פה זה פגיעה בזכויות הילדים, זכויות בסיסיות לחינוך, לחברים, לפנאי, להתפתחות, לבריאות וכן הלאה.

יוליה מלינובסקי: הפגיעה היא גם בהורים.

יוליה מלינובסקי: יש אימהות שעובדות והאב שומר על הילדים במקום לעבוד, כך עושה בעלי ברגע זה.

יוליה מלינובסקי: זה לא פשוט כי תוך כדי הוא גם כן עובד.

יוליה מלינובסקי: כל המדינה נמצאת עכשיו בסיטואציה הזו.

יוליה מלינובסקי: אנחנו רואים את הנתונים וכבר אי-אפשר להסתיר, אחת הבעיות היא שכל פעם מפחידים ועושים דברים מתחת לשטיח אבל האמת תמיד יוצאת.

יוליה מלינובסקי: יש מחקרים בינלאומיים ויש מחקרים בארץ והמומחים מתחילים לדבר.

יוליה מלינובסקי: ברור שצריך לפתוח בחוכמה וברור שצריך לתת מענה לצוותים החינוכיים.

יוליה מלינובסקי: מישהי שהיא גננת או סייעת או מורה בקבוצת סיכון – צריך לתת לזה מענה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו חייבים להגיע למתווים הללו בהידברות עם אנשי המקצוע ולא לעשות זאת במחשכים, לסגור דילים וטריקים.

יוליה מלינובסקי: אנחנו מדברים על הגיל הרך, ילדי כבר עברו גיל זה, הילדה הקטנה שלי בכיתה ג' והילד הגדול שלי בין 13.

יוליה מלינובסקי: ברור שהבעיה הכי קשה זה הגיל הרך, אתה לא יכול להשאיר אותם לבד.

יוליה מלינובסקי: אמש ישבתי עם הבת שלי בת השמונה על מערכת השעות לשבוע החדש.

יוליה מלינובסקי: רציתי שנתכונן ונבין איך היא לומדת.

יוליה מלינובסקי: היא הסתכלה עלי במבט שהוא מתוסכל ומבוגר.

יוליה מלינובסקי: היא אומרת: "אמא, אני רוצה ללכת לבית הספר".

יוליה מלינובסקי: זה משהו שנדיר לשמוע מילד קטן בשגרה.

יוליה מלינובסקי: זה מתסכל את הילדים.

יוסף ג'בארין: היא הספיקה ללמוד קצת בספטמבר?

יוליה מלינובסקי: קצת.

יוסף ג'בארין: בערים האדומות שנת הלימודים כלל לא נפתחה.

יוליה מלינובסקי: מאוד קל לסגור הכול ולהוריד את התחלואה.

יוליה מלינובסקי: אגב, בדרך לכנסת שמעתי מבזקי חדשות וגיליתי שבביתר עילית מערכת החינוך נפתחה.

יוליה מלינובסקי: אם מישהו חושב שמדינת ישראל היא מדינה אחת לכל אזרחיה – לא כך.

יוליה מלינובסקי: בביתר עילית מערכת החינוך נפתחה ומשטרת ישראל מתעלמת מזה, הכול בסדר שם.

יוליה מלינובסקי: אנחנו חייבים לתת את הדעת על כך.

יוליה מלינובסקי: אגב, ילדים בני 13, נערים, חווים המון תסכול.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, בואו ננסה להתמקד בגיל הרך.

יוליה מלינובסקי: אנחנו ננסה אבל דבר גורר דבר.

יוליה מלינובסקי: אנחנו משאירים אותם לבד ולא יודעים מה עובר עליהם, לא יודעים מה הם עושים ובמה הם מתעסקים יום שלם.

יוליה מלינובסקי: אני דיברתי עם פסיכולוגית ילדים, היא אומרת שהיא מפוצצת בעבודה.

יוליה מלינובסקי: אם הקטנים עוד לא יכולים להתבטא, הגדולים סובלים מדיכאונות, בעיות נפשיות.

יוליה מלינובסקי: היא אשת מקצוע 20 שנים ועוד לא עבדה כה קשה כפי שהיא עובדת בתקופה זו.

יוליה מלינובסקי: אנחנו חייבים כמובן בדיון לתת את הדעת על הגיל הרך.

יוליה מלינובסקי: ברור שיהיה שוק שחור, כשמשהו נעשה בלא שכל אז אנשים תמיד ימצאו פתרונות.

יוליה מלינובסקי: אז יהיה בשחור, יהיו מספרות בשחור, ימכרו בגדים בשחור, יהיה מסחר בשחור.

יוליה מלינובסקי: אני מודה לשני מנהלי הדיון על קיומו, אנחנו חייבים לתת את הדעת גם על הנערים כי הגיל הזה בו נבנית אישיותם וזה יכול להשפיע לטווח הארוך, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה לחברת הכנסת מלינובסקי, אני רק אומר לכם שתוך כדי שאנחנו מדברים כאן פרופסור גרוטו הכריז שביום ראשון יחזרו ללימודים סדירים.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שאכן זה יהיה כך.

יפעת שאשא ביטון: נחכה שיעלו נציג של משרד הבריאות כדי שנוכל לברר זאת.

יוסף ג'בארין: נשמע קודם את נציגת משרד הבריאות ואז חברי הכנסת יוכלו להפנות אליה שאלות.

יוסף ג'בארין: דוקטור הדר ירדני, בבקשה.

הדר ירדני: שלום לכולם, נמצאת פה גם דוקטור דינה צימרמן שהיא מבריאות הציבור והיא מוכנה לתת לכם את הנתונים שביקשתם קודם.

הדר ירדני: אני יכולה לספר לכם מה קורה עם מעונות יום שיקומיים שמעולם לא הפסיקו לפעול.

יוסף ג'בארין: דוקטור צימרמן היא מנהלת המחלקה לאם ולילד במשרד הבריאות.

יוסף ג'בארין: בבקשה.

דינה רחל צימרמן: אני לא יכולה להתייחס להכרזה המדוברת כי בדיוק שמעתי את זה יחד איתכם.

דינה רחל צימרמן: אתייחס לאמירות לגבי הדבקה של ילדים בגיל הנדון.

דינה רחל צימרמן: יש 5,650 מקרים של הדבקה שקרו בגילאי 0–3, אז אי-אפשר להגיד שילדים בגיל הזה לא נדבקים.

יוסף ג'בארין: חיזרי שוב על הנתון, בבקשה.

דינה רחל צימרמן: העניין הוא לא האחוז של הילדים - - -

אימאן ח'טיב יאסין: זה כן חשוב.

דינה רחל צימרמן: אני אסביר.

דינה רחל צימרמן: המספר הוא 5,650 מתחילת המגיפה ועד לסגירת המעונות בספטמבר 2020.

דינה רחל צימרמן: אז ילדים יכולים להידבק.

יפעת שאשא ביטון: מה שמדהים במשרד הבריאות זה שכשנוח להם זה באחוזים וכשנוח להם זה במספרים.

דינה רחל צימרמן: ילדים יכולים גם להדביק.

יוליה מלינובסקי: מתוך כמה, גבירתי.

יוליה מלינובסקי: מתוך כמה ילדים בסך הכול נובע המספר שנקבת?

יוסף ג'בארין: המספר הזה הוא ממרץ 2020 עד ספטמבר 2020 לגילאי לידה עד שלוש?

דינה רחל צימרמן: כן, ילדים שנדבקו בגילאי 0–3.

דינה רחל צימרמן: היו טענות שילדים בגיל הזה לא יכולים להידבק.

יוסף ג'בארין: דינה, בצדק מבקשים חברי הכנסת להבין יותר את הנתונים.

יוסף ג'בארין: קודם כל, את מדברת על מקרים של 0–3?

דינה רחל צימרמן: נכון, זה הגיל של מעונות.

יוסף ג'בארין: והמספר שנקבת, מתוך כמה הוא בסך-הכול?

דינה רחל צימרמן: אני רוצה להדגיש לא את האחוז - - -

יוסף ג'בארין: מדובר במאות אלפים, נכון?

דינה רחל צימרמן: האחוז השתנה אבל צריך לזכור שכל - - -

אנדרי קוז'ינוב: גם אדם אחד שחוזר לביתו יכול להדביק, מה זה רלוונטי?

אנדרי קוז'ינוב: על אדם אחד שחוזר ומדביק סוגרים עכשיו את כל המדינה?

קארין אלהרר: כמה ילדים במעונות?

דינה רחל צימרמן: אנחנו מדברים כעת על הניסיון להוריד את רמת התחלואה בכל המדינה.

יפעת שאשא ביטון: דינה, ברשותך, אני יודעת שיש לכם אג'נדה ברורה ואת רוצה להציג אותה, אנחנו נאפשר לך זאת.

יפעת שאשא ביטון: אבל, ישנן גם שאלות של חברי הוועדה שהן שאלות ענייניות.

דינה רחל צימרמן: אבל אני לא שומעת אותן כי כולם מדברים יחדיו.

יפעת שאשא ביטון: נעשה סדר גם בזה.

יפעת שאשא ביטון: נשאל את שאלותינו ונאפשר לך גם להציג את תפיסתך.

יפעת שאשא ביטון: אני אעיר שזה קצת תמוה שמשרד הבריאות כשנוח לו עובד באחוזים וכשנוח לו הוא עובד נומינלית.

יפעת שאשא ביטון: הכול משתנה בהתאם לאג'נדה המשתנה.

יפעת שאשא ביטון: על מנת שכולנו נדבר את אותה השפה, נתייחס רגע לשאלות שעלו כאן.

יפעת שאשא ביטון: את אומרת שהמספר שנקבת מתייחס לגילאי לידה עד שלוש מחודש מרץ ועד סוף ספטמבר?

דינה רחל צימרמן: עד ה-24 בספטמבר.

דינה רחל צימרמן: אני מדברת על התשובות החיוביות בתוך בדיקות.

דינה רחל צימרמן: יש לי גם את האחוזים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח לשמוע גם את האחוז למרות שברור לנו שהוא אחוז קטן.

יפעת שאשא ביטון: אתם סופרים את זה מסך כל הילדים במעונות?

יפעת שאשא ביטון: כמה ילדים מתוך המאומתים הם במעונות?

דינה רחל צימרמן: אני מדברת כאן על הגיל של מעונות.

יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים כמה מתוך הילדים הללו היו במעונות בפועל?

יפעת שאשא ביטון: אם לא אז האחוז עוד יותר קטן.

דינה רחל צימרמן: המקור של ההדבקה לא תמיד ברור.

דינה רחל צימרמן: אין לי את הנתונים על כמה שהיו בכל התקופה כי חסר הרבה מידע אודות מקום ההדבקה.

דינה רחל צימרמן: אתן דוגמה של מה שקרה בתוך שבוע מפתיחת המעונות בסוף אוגוסט עד ה-6 בספטמבר: היו 103 מקרים שקרו במעונות.

יפעת שאשא ביטון: דינה, זה לא מדויק, ילד לא הגיע לגן, תוך יום הוא נדבק, יכול להיות שהוא נדבק לפני כן.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו רוצים להשוות, אנחנו יכולים לראות כמה ילדים בגיל הזה נדבקו לפני שהיו מעונות ולהבין אם באמת יש הבדל ואם המעון - - -

יבגני סובה: יש בסך הכול 350,000 ילדים עד גיל שלוש.

יבגני סובה: כמה יש במסגרות, זו השאלה שצריך לשאול.

יבגני סובה: כמה יש במסגרות וכמה נדבקו.

יבגני סובה: זה בזבוז זמן, תסדרי מולה את המספרים, מדובר בסך הכול באחוז וחצי, כמה מהם בתוך המסגרות?

יפעת שאשא ביטון: יבגני, מיד תרד לסוף דעתי.

יפעת שאשא ביטון: בקיצור, אנחנו לא באמת יודעים כמה נדבקו בתוך המעונות.

דינה רחל צימרמן: זה לא נכון.

דינה רחל צימרמן: אני רוצה להגיד שיש להבדיל בין האחוזים של בדיקות חיוביות לפי הגיל, שאז לא תמיד יודעים איפה הוא נדבק.

דינה רחל צימרמן: אם אני אומרת לך שהיו 103 מקרים בתוך שבוע, אני מתכוונת שבחקירה האפידמיולוגית בדקו מאיפה הילד נדבק וזה היה ברור שזה היה במעונות.

דינה רחל צימרמן: אין שום הדבקות - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים להשוות את מספר הילדים שנדבקו באותו השבוע או באותה תקופה של המעונות לילדים שנדבקו כשלא היו במעונות?

יפעת שאשא ביטון: שאלה שנייה: לפי מה שאת אומרת, אנחנו יכולים לקחת את המספר של 5,000 נדבקים ולהתייחס אליו ביחס לכל אוכלוסיית הילדים - - -

יבגני סובה: אחוז וחצי בסך הכול מכלל הילדים עד גיל שלוש.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו גם צריכים לראות - - -

יבגני סובה: - - - ל-5%, זו השאלה.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו גם צריכים לראות דיפרנציאלי.

אנדרי קוז'ינוב: האם רוב ההדבקות היו ברשויות האדומות או בירוקות.

יבגני סובה: זה השלב הבא.

אנדרי קוז'ינוב: זה לא שלב הבא, צריך לראות איפה הריכוז של - - -

יוליה מלינובסקי: ברור שבערים האדומות.

יוסף ג'בארין: זו גם שאלה חשובה.

יבגני סובה: אתה עושה - - - לפחות - - - על שאלה פשוטה.

יבגני סובה: 5,000 מתוך 350,000 זה אחוז וחצי, מפה מגיעים שלב של לשאול כמה נדבקו בתוך המעונות.

יוסף ג'בארין: דינה, מה הנתון שיש לגבי שכבת הגיל מלידה ועד שלוש בכל הארץ.

דינה רחל צימרמן: אני נתתי לכם את המספרים.

יוסף ג'בארין: לא, לגבי כל הילדים בגיל הזה.

דינה רחל צימרמן: - - -

יפעת שאשא ביטון: חברים, אי-אפשר לשמוע כך.

דינה רחל צימרמן: תסתכלו על התחלואה - - - אחרי הפתיחה.

דינה רחל צימרמן: אנחנו רואים שיש עלייה בתחלואה בקרב הילדים הללו מאז שנפתחה המערכת של המעונות.

דינה רחל צימרמן: האחוז במעונות הוא פחות מאשר בגילאים גדולים יותר, ולכן לפי כל מתווה המקום שיחזור הראשון זה יהיה המעונות.

דינה רחל צימרמן: על זה אין שום מחלוקת.

דינה רחל צימרמן: חשוב מאוד להבין שכל זמן שהתחלואה היא כל כך גבוהה - - -

יוליה מלינובסקי: אבל אנחנו בירידה, דינה.

יוליה מלינובסקי: תתאפסו על עצמכם.

יוליה מלינובסקי: אנחנו שומעים כל יום שאנחנו בירידה אלא שמשהו לא מסתדר פה.

יוליה מלינובסקי: התחלואה כבר לא גבוהה, אנחנו נצחנו כבר.

דינה רחל צימרמן: אבל זה לא נכון.

דינה רחל צימרמן: אם שמעתם את ההצגה אמש של פרופסור אלרועי אז שמעתם שמבחינת המספרים שצריך לרדת אליהם על מנת להיות במספרים שהמערכת יכולה להתמודד עם זה.

דינה רחל צימרמן: אין ספק שאנחנו בשלבים של למידה.

דינה רחל צימרמן: - - - שנגיע למספרים הנכונים די מהר.

דינה רחל צימרמן: להגיד שהכול בסדר זה לא נכון.

יפעת שאשא ביטון: דוקטור צימרמן, אנחנו סוטים מנושא הדיון.

יפעת שאשא ביטון: יש לי הרבה מה לומר על דבריה של פרופסור אלרועי אמש.

יפעת שאשא ביטון: היא לא כאן אז לא אפתח את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת להתייחס לתחלואה בגילאי לידה עד שלוש.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים להבין למה אנחנו נמצאים בנקודת זמן כשהם סגורים והם כבר היו צריכים להיפתח.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לוודא שלכל המאוחר ביום ראשון הקרוב הם נפתחים.

יפעת שאשא ביטון: אנשים צריכים להתארגן, המערכות צריכות להתארגן, גם ההורים צריכים להתארגן.

יפעת שאשא ביטון: חוסר הוודאות הזה הוא בלתי-נסבל, חצינו מזמן את הקו האדום שאנחנו יכולים להכיל.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא שמענו מספר כמה ילדים יש לנו בגילאי 0–3.

דינה רחל צימרמן: 5,000.

יפעת שאשא ביטון: כמה ילדים בכלל בקבוצת הגיל, בלי קשר לכמות הנדבקים.

אנדרי קוז'ינוב: כמה במסגרות.

יבגני סובה: חברים, לא כל הילדים במסגרות.

יבגני סובה: אתם עושים עוול.

דינה רחל צימרמן: בשכבת גיל זו יש 5,500 ילדים שנדבקו.

דינה רחל צימרמן: אז הטענה שלא נדבקים בגיל הזה - - -

יוליה מלינובסקי: מתוך כמה, דינה, מתוך כמה?

יוליה מלינובסקי: נדבקו 5,600 מתוך כמה, מתוך 0, מתוך 10,000, מתוך מיליון, מתוך כמה?

דינה רחל צימרמן: האוכלוסייה זה 50,000 בערך.

יפעת שאשא ביטון: מה פתאום.

דינה רחל צימרמן: - - - הזה, של 0–2, לפי הסנסור של 2018 - -

יפעת שאשא ביטון: טוב, חברים.

יוסף ג'בארין: מריה ממחלקת המחקר תציג לנו נתונים מעודכנים.

יוליה מלינובסקי: אתם צוחקים עלינו בפרצוף ועושים עוול לאזרחי ישראל.

יפעת שאשא ביטון: מטריד אותי שמשרד הבריאות מקבל החלטות ואין לו מושג לגבי הנתונים.

יוליה מלינובסקי: מתוך כמה?

יוליה מלינובסקי: רבאק, זה הדבר הבסיסי.

דינה רחל צימרמן: זה יוצא - - - בסביבות האחוז האחד.

יפעת שאשא ביטון: אז זה 500,000.

דינה רחל צימרמן: אני מנסה להדגיש שזה לא רק העניין של אחוזים.

דינה רחל צימרמן: מדובר גם בהשלכות - - - הילד מביא את המחלה הביתה והדבקה של ילד אחד במעון יכולה להדביק עוד כשבעה אנשים.

דינה רחל צימרמן: יש שרשראות של הדבקה שמראות איך התחלה במסגרת חינוך התפשטה לכל מיני שכבות גיל וגם לכל מיני - - -

יוליה מלינובסקי: אני לא רופאה, אבל למדתי פעם ביולוגיה.

יוליה מלינובסקי: כל וירוס יכול להתפשט, זה טיבעו של וירוס.

יוליה מלינובסקי: אולי תתייחסי - - -

תמר זנדברג: רק אם נתייחס ברצינות למחלה נוכל לשלב בין הנתונים שצריך.

תמר זנדברג: אם נגיד שזה - - -

יוליה מלינובסקי: תמר, תמר, אני לא זקוקה לעזרה.

תמר זנדברג: - - - אין הדבקה - - - גם ככה אי-אפשר לנהל דיון רציני.

יפעת שאשא ביטון: בואו ננהל את הדיון מולה כדי שנוכל להבין עד הסוף.

יוליה מלינובסקי: אבל אלו אמירות, תקשיבי טוב גבירתי, תקשיבי טוב, את מתפרצת תוך כדי דיון ואת לא יודעת על מה מדובר.

יוליה מלינובסקי: מתברר עכשיו פה שבכל התקופה של הקורונה, שבעה חודשים, נדבקו במערכת החינוך של גילי 0–3 5,600 ילדים שזה אחוז אחד מתוך - - - שבעה חודשים.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, בואו נבין מה מאחורי המספרים - - -

יוליה מלינובסקי: שבעה חודשים, ועכשיו - - -

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

יוליה מלינובסקי: - - - לא יכולה לעבוד.

יפעת שאשא ביטון: אני קוראת אותך לסדר בפעם השנייה.

יוליה מלינובסקי: - - - אי-אפשר - - -הגדרות - - -

יפעת שאשא ביטון: אני קוראת אותך לסדר בפעם השלישית.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, נרגע.

יוליה מלינובסקי: לקרוא לסדר זה הוא, לא את.

יפעת שאשא ביטון: זה אני, אני.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו במשותף.

יפעת שאשא ביטון: חברים, אי-אפשר לנהל ככה את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: יש אורחים שממתינים בזום, הדיון הולך לאיבוד ואנחנו לא מצליחים לקבל נתון אחד בצורה שלימה.

יפעת שאשא ביטון: ברור לגמרי שאנחנו מדברים על אחוז קטן.

יפעת שאשא ביטון: ברור לגמרי, דוקטור צימרמן, שיש לזה השלכות כי כל אחד שנדבק יש שרשרת הדבקה אחר כך, אף על פי שכל המחקרים כולל מה שאתם מביאים מראים שהילדים הללו מדביקים בצורה זניחה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא שונה מכל שרשרת הדבקה של ילדים במקומות אחרים או של הורים שנמצאים במקומות העבודה.

תמר זנדברג: מה זה "זניחה"?

תמר זנדברג: זה שהיא נמוכה לא אומר שהיא זניחה.

יפעת שאשא ביטון: היא נמוכה מאוד, נמוכה מאוד, מאוד, מאוד.

תמר זנדברג: אני חייבת לומר כאימא לתינוקת שהייתי בבידוד ועשיתי בדיקת קורונה לי ולבת הגדולה שלי, לתינוקת לא עשיתי כי רופא המשפחה המליץ לא לעשות לה את הבדיקה כשהיא ממילא בבידוד איתנו, אלא רק אם יהיו תסמינים.

תמר זנדברג: מאוד יכול להיות שילדים בגיל הרך פחות נבדקים מפני שאם יש סכנה אז הם בבידוד ביחד עם ההורים וממילא הם לא יכולים להיות בבידוד לבד.

דינה רחל צימרמן: נכון.

יפעת שאשא ביטון: לא חולקים על זה - -

דינה רחל צימרמן: לפי הבדיקות הסרולוגיות - - -

יפעת שאשא ביטון: - - חברת הכנסת זנדברג, להיפך, אנחנו צריכים לתת פתרונות - - -

דינה רחל צימרמן: - - -בערך פי שלוש מהילדים הם באמת היה להם את המחלה ולא ידענו על זה.

תמר זנדברג: כי ילדים הם א-סימפטומטיים, הם פחות נבדקים - - -

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת זנדברג - - -

תמר זנדברג: עד כמה שידוע עד עכשיו הם פחות מדבקים, אני לא יודעת שזה זניח במובן שזה לא קיים.

תמר זנדברג: אני יודעת שזה פחות.

תמר זנדברג: אבל, מכיוון שהמגיפה הזו יש לה העברה בין דורית, ויש סכנה שזה יגיע בתוך המשפחה גם לדורות המבוגרים - - -

יפעת שאשא ביטון: צריך לשמור על המבוגרים, בשביל זה אנחנו צריכים לראות איך מתנהלים נכון.

תמר זנדברג: יפה, אבל לנהוג נכון זה לצאת כמו שאתם ממליצים מהנתונים המלאים כפי שהם.

יוסף ג'בארין: עדיין לא הבנו את הנתונים.

יוסף ג'בארין: אנחנו ביקשנו - - -

תמר זנדברג: - - -

יפעת שאשא ביטון: אין פה ויכוח על העניין של ההדבקה.

יבגני סובה: - - - לקבל, זה בדיוק הוויכוח.

יפעת שאשא ביטון: - - - המחלה, ואם הם נדבקו פי שלוש כפי שאומרת דוקטור צימרמן, אבל הם לא הדביקו פי שלוש כי אנחנו לא יודעים מה ההשלכות שהיו אחר כך, אז כנראה שהם באמת מדביקים הרבה פחות.

יפעת שאשא ביטון: לפחות לפי מה שכתוב פה במחקר של האוניברסיטה העברית.

תמר זנדברג: - - -

דינה רחל צימרמן: אז משפט הבא הו א - - -

יפעת שאשא ביטון: - - לא עדכן אותו.

יפעת שאשא ביטון: השאלה היא איך אנחנו עושים - -

תמר זנדברג: מאה אחוז, יפה.

יפעת שאשא ביטון: - - את זה נכון לנוכח הנתונים האלה כשברור לנו, וגם משרד הבריאות אומר, שהם הראשונים בשרשרת החזרה.

תמר זנדברג: אז השאלה היא איך נכון מתוך הסתמכות על מה שידוע לנו ועל סכנת ההדבקה.

יפעת שאשא ביטון: ביקשנו סקירה של מריה ממרכז המחקר של הכנסת.

יפעת שאשא ביטון: יש שני מעגלי נתונים: הראשון הוא לגבי ילדים בתוך המסגרות והנתון השני הוא לגבי כל שכבת הגיל הנדונה.

יפעת שאשא ביטון: אני מבין מהנתונים של דוקטור צימרמן שהנתון של 5,600 זה נוגע, אין להם נתונים מדויקים כמה בתוך המסגרות וכמה מחוץ למסגרות.

יפעת שאשא ביטון: האם יש לך את שני הנתונים הללו.

דינה רחל צימרמן: אז זה מה שניסית להגיד, אני לא נותנת לך את כל התקופה.

דינה רחל צימרמן: - - - התקופה שפתחנו בספטמבר, ואז אנחנו מדברים על כ-150 מקרים שברור שזה התחיל במעון.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: מריה רבינוביץ', מה הנתונים של מרכז המחקר לגבי שכבת הגיל באופן כללי ולגבי פעוטות בתוך המסגרות.

מריה רבינוביץ': אז מבחינת שכבת הגיל, ילדים מגיל לידה עד גיל שלוש יש במדינת ישראל כ-540,000 ילדים.

מריה רבינוביץ': אני אומרת עכשיו בערך, אין לי נתון מדויק של הלמ"ס, 180,000 נולדים מדי שנה, אז יש לנו בסה"כ כ-540,000.

מריה רבינוביץ': מבחינת המעונות, הנתון המדויק הוא לגבי מעונות יום מוכרים של משרד העבודה והרווחה, שם יש כ-120,000 ילדים בכל שנה.

מריה רבינוביץ': במעונות הפרטיים הטווח הוא 250,000–300,000.

קארין אלהרר: יש גם המעונות השיקומיים.

מריה רבינוביץ': המעונות השיקומיים זה בסביבות 2,000 ילדים.

יוסף ג'בארין: אז מהי ההערכה הכללית?

מריה רבינוביץ': ההערכה היא שזה סביב 400,000–450,000 ילדים ותינוקות במסגרות.

יוסף ג'בארין: שזה כמעט 80% משכבת הגיל.

יבגני סובה: ילדים מגיל שישה חודשים, כי עד גיל שישה חודשים הם לא הולכים למסגרות.

יבגני סובה: צריך לקחת גיל שישה חודשים עד שלוש שנים.

יבגני סובה: זה פחות או יותר השנתיים וחצי, ואנחנו מגיעים למספר, רבע שעה אנחנו מנסים לקבל תשובה כמה ילדים יש בסך הכול בשביל להבין מהו האחוז של 5,600 נדבקים.

יבגני סובה: אז הנה, תודה רבה למרכז המחקר שנתנו את התשובה.

יפעת שאשא ביטון: הוסיפה דוקטור צימרמן שיש 130 ילדים של מקרי הדבקה במעונות.

יפעת שאשא ביטון: נניח שכולם נדבקו במעון, אנחנו מדברים על 0.028% אחוזים.

יפעת שאשא ביטון: בואו נסכם את הקטע הזה של הדיון, ברור לכולנו שאת המסגרות הללו אפשר להחזיר לפעולה בצורה נכונה ובטוחה בנקודת הזמן בה אנחנו נמצאים.

יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שעל זה אין לנו ויכוח.

יפעת שאשא ביטון: נכון, דוקטור צימרמן?

תמר זנדברג: אולי נדבר על מה זה "צורה נכונה ובטוחה", זו מהות הדיון.

תמר זנדברג: זה שהם הראשונים לחזור זה ברור, זה שזה צריך להיות בצורה בטוחה וראויה כמו שאמרת, זה ברור.

תמר זנדברג: מה זה אומר "צורה בטוחה וראויה" לגיל זה?

תמר זנדברג: הרי אם נפתח אז זו שרשרת, משם זה יגיע לכיתות - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל זה עדיין בניהול סיכונים.

תמר זנדברג: מאה אחוז, אני שואלת, הווירוס הזה הולך להיות איתנו כל שנת הלימודים.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

תמר זנדברג: מה זה נקרא "צורה ראויה ובטוחה" - - - אצל האחיין שלי שהוא בכיתה ב' הקפסולות מעורבבות - - -

יפעת שאשא ביטון: - - - הגנים, ששם גם אפשר להחזיר אותם כמו שזה עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: אני לא הייתי סומכת על זה שנשפוך אותם בחזרה למערכת.

יפעת שאשא ביטון: דיברו על בדיקות סקר שניתן לבצע במטפלות - - -

תמר זנדברג: יפה, אז בואו נדבר על הצעדים הללו.

תמר זנדברג: מה זה "צורה בטוחה לחזרה למסגרות".

דינה רחל צימרמן: הפרשנות שנתת למספרים שנתתי היא לא מדויקת.

דינה רחל צימרמן: יש להפריד בין ילדים בגיל הזה שנבדקו, מילדים בגיל הזה שאנחנו יודעים שהם היו מקור הדבקה.

דינה רחל צימרמן: אנחנו לוקחים בחשבון של גורמי ההדבקה לא ידוע.

דינה רחל צימרמן: בגלל שילדים הם א-סימפטומטיים במשך כמעט חצי מהזמן - - -

אימאן ח'טיב יאסין: כבר אי-אפשר להבין כלום, באמת.

דינה רחל צימרמן: יש גם נתונים מהסקר הסרולוגי, המספרים האלו הם הרבה פחות ממה שיש באמת.

דינה רחל צימרמן: אחוז הילדים שנדבקו הוא בערך 5% מכלל האוכלוסייה בגיל הזה.

דינה רחל צימרמן: אז ילדים יכולים להידבק ולהדביק אנשים אחרים.

יוסף ג'בארין: אז זו הנחת העבודה של המשרד - - -

יבגני סובה: אני חושבת שדוקטור צימרמן בכלל לא יודעת למה היא משתתפת בדיון.

יבגני סובה: אנחנו שאלנו שאלה לגבי מתווה, מה המתווה שמכין משרד הבריאות.

יבגני סובה: זו השאלה, עזבי אותנו ממספרים ותגיעי בחזרה לפעוטונים.

דינה רחל צימרמן: אז יש לי תשובה.

יוסף ג'בארין: הנחת העבודה של המשרד היא ששיעור התחלואה הוא 5%.

יוסף ג'בארין: אנחנו יכולים להתווכח עם זה.

יבגני סובה: זה לא נכון - - - זה לא נכון 5%.

יבגני סובה: - - - המספרים.

דינה רחל צימרמן: כל אחד מסכים שמתי שתהיה החלטת ממשלה להחזרת המערכות, המעונות יהיו הראשונים לחזור.

דינה רחל צימרמן: המתווה שהם יחזרו תחתיו יהיה דומה למה שהיה לפני הסגר בגלל שבמתווה הזה כבר הייתה חלוקה לקבוצות קטנות, וייתכן שהאחוז הקטן יחסית בגיל הזה של הדבקות בתוך המסגרת זה קשור לזה שכן היה מתווה של חלוקה לקבוצות קטנות.

דינה רחל צימרמן: אז לא מצפים לשינויים מאוד גדולים.

תמר זנדברג: באיזה מרחב פיזי - - - ישבו?

קארין אלהרר: אפשר לדבר בצורה ברורה?

יבגני סובה: דוקטור צימרמן, מהו המתווה לפתיחת מערכת החינוך עד גיל שלוש.

יבגני סובה: הסבירי לנו בבקשה בשלבים.

יבגני סובה: הממשלה מקבלת החלטות מחר ואתם צריכים לבצע.

יבגני סובה: מה אתם מתכננים, זו שאלה שאנחנו שואלים פה כבר חצי שעה.

דינה רחל צימרמן: המעונות יחזרו למתווה שהיה לפני הסגר שזה אומר שיש שינויים בין שכבות גיל בתוך המעון, שיש את המספרים של התינוקות – 18 – המספרים של הפעוטות – 27 – והמספרים של הבוגרים – 35.

דינה רחל צימרמן: אבל - - -

יבגני סובה: רגע, בגל הראשון לא היו קפסולות, זה לא חשוב.

יבגני סובה: חזרו עד גיל שלוש בלי קפסולות.

יבגני סובה: עכשיו את אומרת שיהיו קפסולות.

יבגני סובה: אני לא מצליח להבין.

דינה רחל צימרמן: המתווה עם קפסולות.

דינה רחל צימרמן: המתווה מחולק לקבוצות קטנות באופן טבעי, כך שיש שלוש קבוצות בכל שכבת גיל, זה יוצא משהו בסביבות שש בקבוצה, תשע בקבוצה.

דינה רחל צימרמן: הכול בתוך אותו החדר, אבל מחלקים את החדר ודואגים שאין יותר מדי התערבבות.

דינה רחל צימרמן: - - -

יפעת שאשא ביטון: דוקטור צימרמן, בואי, תעצרו שנייה.

דינה רחל צימרמן: - - - פשוט חוזרים למה שהיה אחר כך.

יפעת שאשא ביטון: דוקטור צימרמן מדברת על המבנה של מעונות יום.

יפעת שאשא ביטון: לא המצאנו את הגלגל, מעונות היום בנויים כך שהחלל מחולק לפי שישה ילדים לכל מטפלת.

יפעת שאשא ביטון: היא התייחסה פה לתקינה, מתוקף התקינה כל מטפלת צמודה לקבוצת ילדים בניסיון שלא יתערבבו יותר מדי.

יפעת שאשא ביטון: אני מציעה ככה - - -

דינה רחל צימרמן: בדיוק, ובגלל שהיה הרבה שיתוף פעולה בין המשרד - - -

יפעת שאשא ביטון: חבר'ה זה לא עובד, עזבו - - -

אנדרי קוז'ינוב: זה גם עניין של עלויות, מי מממן את העלויות האלה.

יפעת שאשא ביטון: אני מציעה דבר כזה, כבוד היושב-ראש, שנשמע רגע את ההמלצות של ארגון רופאי בריאות הציבור.

יפעת שאשא ביטון: נבקש לשמוע נציגי רשויות מקומיות שיציגו יוזמות שלהם.

יפעת שאשא ביטון: כבר למדנו שהשלטון המקומי הרבה פעמים מטפל טוב יותר מאשר השלטון המרכזי, אני אומרת את זה בכאב.

יפעת שאשא ביטון: אולי ננסה לשמוע אותם ומשם להתקדם בדיון.

יפעת שאשא ביטון: את הנתונים שמענו, הבנו באיזו זירה אנחנו נמצאים.

יפעת שאשא ביטון: זה לא משהו שבגללו אנחנו צריכים לדחות את הפתיחה.

יוסף ג'בארין: חשוב אולי לפני כן שנדבר עם אמיר מדינה, כי הנושאים כמובן באחריותו כנציג משרד הרווחה.

יוסף ג'בארין: אמיר איתנו?

חגי פורגס: חגי כאן, אמיר בדיון בוועדה אחרת.

יוסף ג'בארין: חגי פורגס, מנהל תחום אגף מעונות היום.

יבגני סובה: הוא לא חולק על המספרים שהעלתה דוקטור צימרמן?

יוסף ג'בארין: הקשבת לדיון שהיה קודם?

חגי פורגס: כן, ודאי.

יבגני סובה: האם אתה מסכים עם המספרים הכלליים שהציגה הדוקטור צימרמן?

יבגני סובה: אנחנו מבולבלים, במשך חצי שעה אנחנו מנסים להבין את כמות הילדים הכללית בגילאי לידה עד שלוש, כמה מהם במסגרות וכמה הם חלק מהסיכון.

יבגני סובה: אנחנו קיבלנו מספרים שאיננו מצליחים לחבר מבחינה מתמטית.

יבגני סובה: היא אומרת 5% הדבקה ולפי החישובים שלנו מדובר ב-1.5%.

יפעת שאשא ביטון: לא, היא אומרת שיש 5% הדבקה על פי הסקר הסרולוגי, שיש הרבה מה לומר על הסקר הזה, הוא לא בדיוק מייצג.

יוליה מלינובסקי: כן, זה משהו אחר.

יוליה מלינובסקי: אף אחד לא יודע את המתודולוגיה של הסקר הזה.

יוסף ג'בארין: אז נשמח להתייחסותך, חגי, הן לעניין הנתונים והן לעניין החזרה.

חגי פורגס: הנתונים שיש אצלנו הם שונים, השונות נובעת משלוש סיבות מרכזיות שאין להקל בהן ראש.

חגי פורגס: הראשונה היה שאנחנו מטפלים רק במסגרות המוכרות, כמו שמריה ציינה, מדובר ב-120,000 ילדים.

חגי פורגס: משרד הבריאות לעומת זאת אוסף נתונים כלל ארציים.

חגי פורגס: הסיבה השנייה לשונות היא שאנחנו מקבלים דיווחים מהמסגרות על ילדים ואנשי צוות שנדבקו.

חגי פורגס: יכול להיות בהחלט מצב שבו מסגרת לא מדווחת לנו למרות שיש שם ילד חולה, ומשרד הבריאות יודע עליו ואנחנו לא.

חגי פורגס: הסיבה השלישית היא שהנתונים שלנו אינם מצטברים אלא משקפים הקפאת מצב.

חגי פורגס: דינה נתנה כאן מספרים מצטברים, אנחנו כל פעם בודקים BLUE PRINT על המועד שבו אנחנו רוצים לבדוק.

חגי פורגס: זאת ההקדמה.

חגי פורגס: אנחנו מדברים על נתון מלפני החגים, הנתון שנאסף על ידי מעונות היום דיבר על כ-35 ילדים שנדבקו וכ-30 אנשי צוות ששהו במעונות ונדבקו.

יוסף ג'בארין: זה נתון של ששת החודשים?

חגי פורגס: לא, כפי שאמרתי הנתון אינו מצטבר.

חגי פורגס: דוקטור צימרמן דיברה על נתונים מצטברים.

חגי פורגס: שלא ישתמע, חלילה, שאנחנו במחלוקת עם משרד הבריאות, אנחנו אוספים נתונים בכלים המוגבלים שלנו, משרד הבריאות אוסף נתונים בדרך שונה.

יפעת שאשא ביטון: חגי, איך חוזרים ביום ראשון לגנים?

חגי פורגס: עמדת משרדנו, לאור הנתונים, היא שהמערכת חיונית למשק וגם פחות נדבקת ומדביקה.

חגי פורגס: אני לא אומר את זה כאיש מקצוע אבל זו ההתרשמות שלנו.

חגי פורגס: כמובן שמשרד הבריאות הוא הגורם המקצועי שמוסמך ומכריע.

חגי פורגס: מבחינתנו השאיפה היא לפתוח כרגיל בליווי ההגבלות של שמירת מרחק, חיטוי, ועבודה בקבוצות קטנות.

חגי פורגס: מבחינת הקיבולת אפשר לחזור לטיפול במספר ילדים רגיל.

חגי פורגס: אנחנו מבינים שמשרד הבריאות רואה את הדברים איתנו עין בעין, לפחות בהקשר הזה.

חגי פורגס: כאשר תהיה חזרה, היא תהיה שגרתית בכל מה שנוגע למספר הילדים.

חגי פורגס: כמובן, אני מדגיש, שנצטרך לשמור על כל ההנחיות.

חגי פורגס: זה עבד טוב בחודשים האחרונים של שנת הלימודים הקודמת - - -

יוסף ג'בארין: אתה מאשר שביום ראשון חוזרים בגילאים אלו?

חגי פורגס: אני ודאי לא יכול לאשר.

חגי פורגס: זו לא החלטה שלנו.

תמר זנדברג: מה זה משנה, אם לא יחזרו בראשון הזה אז יחזרו בראשון הבא.

תמר זנדברג: מה המתווה?

יפעת שאשא ביטון: הוא אמר לך.

יוסף ג'בארין: חוזרים על פי המתווה שהיה קודם.

תמר זנדברג: - - -

אנדרי קוז'ינוב: - - - לא עבד, כל הקפסולות האלה לא עבדו.

יבגני סובה: חגי, את מדבר על 120,000 ילדים במסגרות המוכרות.

יבגני סובה: יש בערך עוד 250,000 במסגרות פרטיות.

יבגני סובה: אתם אמורים לפקח גם עליהם.

יבגני סובה: מה אתה יכול להגיד לגבי המסגרות הפרטיות ומה אתה יכול להגיד לגבי הפיצוי.

יבגני סובה: המסגרות הללו נפגעו, הם צריכים להתארגן בשביל להחזיר את הפעוטון הפרטי לפעילות.

יבגני סובה: מה אתה יכול להגיד לנו על הפיצוי הפרטי וגם על הפיקוח - - -

יוסף ג'בארין: יש גם שאלה של חברת הכנסת אלהרר.

קארין אלהרר: חגי, יש פה גנים פרטיים שרוצים לעמוד בתקן ורוצים לעשות את הדבר הנכון.

קארין אלהרר: אני לא מקבלת את זה שבעצם המדינה אומרת "תעשו מה שעשיתם קודם".

קארין אלהרר: נראה שמה שעשיתם קודם לא עבד.

קארין אלהרר: אתם מדברים על מצב שאתם רוצים לשנות את הנתיב, אז איך זה מסתדר?

יפעת שאשא ביטון: למה הוא לא עבד, חברת הכנסת אלהרר.

קארין אלהרר: אני אגיד - - -

תמר זנדברג: איך הגענו לסגר הזה, סתם?

קארין אלהרר: שנייה, תמר.

יוליה מלינובסקי: כן, בדיוק כן.

אנדרי קוז'ינוב: בגלל הגנים?

אנדרי קוז'ינוב: נו.

יפעת שאשא ביטון: לא הגענו אליו בגלל מעונות היום.

תמר זנדברג: אבל אתם לא מבינים, אחרי מעונות היום - - -

יוליה מלינובסקי: - - -

תמר זנדברג: - - -

יבגני סובה: אבל חברים, אי-אפשר ככה.

יבגני סובה: שאלנו שתי שאלות - - -

יוליה מלינובסקי: - - - כי הממשלה לא רצתה להסתכסך עם החרדים ולהפעיל רמזור, בגלל זה הגענו לסגר הזה, לא בגלל הסיפור הזה - - - בעצמו.

יוליה מלינובסקי: אז בואו נשים דברים על השולחן.

תמר זנדברג: - - - שידוע לנו - - -

יוליה מלינובסקי: הסגר הזה הוא סגר פוליטי לחלוטין, תמר, היום שר בממשלה אמר זאת, שהם לא רצו להסתכסך עם החרדים.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת קארין אלהרר, המשיכי את שאלתך.

יוסף ג'בארין: היא האחרונה שתגן על הסגר, אז בואו ננהל את הדיון בענייניות.

תמר זנדברג: אני חושבת שאנחנו צריכים להתחיל מהנחת יסוד האם אנחנו חושבים שצריכים לפתוח את הכול כמו שהיה לפני הקורונה, למה הגבלות, זה הכול פוליטי, למה הגבלות בכלל?

תמר זנדברג: או שאנחנו רוצים מתווה אמיתי שישמור על בריאות הציבור, של הילדים והמשפחות - - -

יבגני סובה: שאלנו את חגי, תני לו להשיב.

יבגני סובה: שאלנו את נציג משרד הרווחה, בואו ניתן לו להשיב.

תמר זנדברג: - - -

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם, מי שלא מסוגל לתת לאחרים לדבר יוצא החוצה.

יפעת שאשא ביטון: אי-אפשר להילחם כך שעה שלימה.

קארין אלהרר: משיחות שלי גם עם מנהלות פעוטונים עולה שהן רוצות לעמוד בסטנדרט שלא יגרום לזה שמחר בבוקר יכבו אותם שוב.

קארין אלהרר: הנשים הללו מנהלות עסקים קטנים שחלקם לא יחזרו.

קארין אלהרר: רוצים לדאוג גם לעסקים וגם לבריאות של הילדים ושל המשפחות, אני מצפה ממשרד הבריאות וממשרד הרווחה שאמון על הדבר הזה שיישבו ויגידו בדיוק מה הם רוצים.

קארין אלהרר: אל תגידו אחר כך "הציבור לא פעל נכון ולכן אנחנו נסגור" כי זה לא יקרה עוד פעם, תודה.

חגי פורגס: אתייחס לשאלה איך חוזרים: ההנחיות של הפעלת המסגרת מתואמות עם משרד הבריאות, כיום הן כתובות בתקנות של הגבלת פעילות במוסדות חינוך ואני מניח שהן תישארנה כך עם הפעלת המעונות.

חגי פורגס: כל הנושא של הגשת מזון, שמירה על צוות קבוע, הפרדה בין חללי פעילות וכדומה.

חגי פורגס: בהקשר הזה הפעילות זהה למה שהיה בחודשים האחרונים של שנת הלימודים הקודמת.

חגי פורגס: ההתרשמות שלנו שזה עבד בצורה טובה.

יוסף ג'בארין: אני מניח שזה כולל גם תקופת הסתגלות לאחר כחודש של השבתה.

חגי פורגס: זו שאלה שנידונה רבות לפני תחילת שנת הלימודים.

חגי פורגס: היו כמה מתווים ששונו, חלק מזה בעקבות דברים שנאמרו בוועדה זו.

חגי פורגס: אני חושב שהגענו למנגנון נכון שנותן מענים בשיתוף עם משרד הבריאות.

חגי פורגס: אם יהיה צורך, אנחנו נשקול את הדברים האלה מבחינה מקצועית.

יבגני סובה: שאלתי לגבי פיצויים למעונות הפרטיים.

יוסף ג'בארין: לגבי ההסתגלות אנחנו רואים שיש צורך, הרי הילדים בקושי חזרו ושוב נסגרו המערכות.

יוסף ג'בארין: אדרבא, עכשיו צריך עוד יותר לתת מקום להסתגלות.

חגי פורגס: זו החלטה שנצטרך לקבל, זה תלוי מן הסתם מתי יחזרו.

חגי פורגס: יש עניינים שהם יותר מקצועיים של חינוך וטיפול.

חגי פורגס: אנחנו נדון בדברים הללו ונבחן אותם.

חגי פורגס: במובן מסוים יש תוכנית מדריגה.

יפעת שאשא ביטון: חגי, למה הכול קשה, למה אתם מחכים לראות מתי יחזרו כדי להכין תוכנית לחזרה, למה לא נערכים כבר משלשום?

יפעת שאשא ביטון: הייתם יכולים כבר להציג היום איך חוזרים, מה מותר, מה אסור, איך מבצעים את תקופת ההסתגלות.

יפעת שאשא ביטון: למה לחכות?

חגי פורגס: התוכנית קיימת, צריך רק להפעיל אותה.

יפעת שאשא ביטון: אז הוחלט שחוזרים ביום ראשון, מה קורה אז.

תמר זנדברג: הוא אמר שחוזרים באותו מתווה שהיה קודם.

יבגני סובה: אני מבקש לחדד את השאלה לגבי פיצוי למעונות הפרטיים.

יוסף ג'בארין: זו השאלה השנייה שהוא לא התייחס אליה, הוא תכף יתייחס.

יבגני סובה: אתה מדבר על מעונות ציבוריים – נעמ"ת, וי"צו – שם סוגרים ופותחים.

יבגני סובה: אני מדבר על עסק פרטי ואם אתה סוגר אותם בפעם השלישית אז נגמר הסיפור.

יבגני סובה: יש תופעה שנתקלתי בה בגל הראשון: אנשים מקבלים שכר מאוד נמוך, אתה שולח אנשים לחל"ת, נותן להם שכר שקרוב לשכר הרגיל שלהם, ואז הם לא רוצים לחזור לעבוד.

יבגני סובה: במקום זה הם מטפלים בילדים בשחור ומגיעים לאותה הכנסה.

יבגני סובה: אנחנו הגענו למצב אבסורדי שאנשים לא רוצים לחזור למקומות עבודה בשכר נמוך.

יפעת שאשא ביטון: אבל יש חשיבות לשמור על מקום העבודה לאורך זמן.

יבגני סובה: זה טירוף, הגן הפרטי נפגע פעמיים.

יבגני סובה: אין לו את הבסיס הכלכלי שהמדינה מעניקה לנעמ"ת.

יפעת שאשא ביטון: הנושא ברור, חגי יענה ונעבור לעוד דוברים.

חגי פורגס: כל נושא הפיצויים והמענקים הכספיים למסגרות הפרטיות טופל בתקופה הקודמת על ידי משרד האוצר, אני חושב שניתן לנציג האוצר לדבר על זה.

יפעת שאשא ביטון: בסדר גמור, נעבור רגע לשמוע נציגים של רופאי בריאות הציבור.

אנדרי קוז'ינוב: שאלת למה מתווה הקפסולות לא עבד בפעם הקודמת.

אנדרי קוז'ינוב: הוא - - -

יפעת שאשא ביטון: אני לא שאלתי.

אנדרי קוז'ינוב: התחושה שלי שיחזירו בקפסולות.

אנדרי קוז'ינוב: אם אנחנו כבר מדברים על זה - - -

תמר זנדברג: לא היו קפסולות עד גיל שש בפעם הקודמת.

יוסף ג'בארין: הייתה התקינה הרגילה של המעונות.

אנדרי קוז'ינוב: עד גיל שש עשו קפסולות.

קארין אלהרר: לא נכון.

תמר זנדברג: איזה קפסולות?

יפעת שאשא ביטון: יש חלוקה מלאכותית כביכול בתוך הגן על מנת שלא תהיה אינטראקציה.

אנדרי קוז'ינוב: זה נעלם מעצמו כביכול.

תמר זנדברג: בדיוק, אז מה הם מתכננים לעשות עכשיו?

אנדרי קוז'ינוב: אם אין מספיק גננות לקפסולות אז זה שוב לא יעבוד.

יפעת שאשא ביטון: חברים, בואו נשמע נציגים רופאים שיגידו לנו אם אנחנו לא מתווכחים לחינם.

יפעת שאשא ביטון: יש איתנו את דוקטור אסנת קידר מארגון רופאי בריאות הציבור או את חגי לוין?

יוליה מלינובסקי: כאילו, השיטה של הנתונים, משרד הבריאות אוסף בסך הכול ואלו לפי תקופות.

יוליה מלינובסקי: איך הם מדברים ביניהם?

יוליה מלינובסקי: זה הבסיס, אדוני היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: אסנת קידר וחגי לוין לא נמצאים.

יוליה מלינובסקי: שני משרדי ממשלה מדברים בשתי שפות שונות.

יוליה מלינובסקי: אין מתודולוגיה של נתונים, אנחנו חוזרים על זה כל הזמן.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, נטפל בזה בוועדה אצלנו, יש לי הרבה מה להגיד על זה.

יוסף ג'בארין: ציפי ברנד, סגנית ראש העיר תל אביב יפו.

ציפי ברנד: שלום לכולם.

ציפי ברנד: תודה שאתם מאפשרים לי לדבר, אני מתחברת לכלל הדברים שנאמרו ובעיקר לאמירה שהדיון הוא לא האם לפתוח אלא כיצד אנחנו מייצרים פתיחה בטוחה של המסגרות הללו.

ציפי ברנד: חשוב שנתמקד ואני רוצה להציג את מודל "פתוח בטוח", מודל שגיבשתי עם צוות מומחים בשביל שההחלטות לא תיגררנה לרגע האחרון.

ציפי ברנד: מערכת החינוך חייבת להיפתח, המחיר שאנחנו משלמים כהורים וכמשק הוא מחיר גבוה מדי ואני לא חושבת שיש בכך הגיון, בעיקר לאור נתוני ההדבקה ששמענו כאן.

ציפי ברנד: מודל "פתוח בטוח" שאני אשמח שתאמצו אותו מדבר על הצבה של כיתות בטוחות לילדים צעירים.

ציפי ברנד: אנחנו מדברים על גילאי 0–6.

ציפי ברנד: לצד הגיל הרך צריך לחשוב איך פותחים את הגנים העירוניים עצמם.

ציפי ברנד: מדובר על כיתות בטוחות ועיקרון שלא מאפשר תחלופה של אנשי צוות.

ציפי ברנד: אני חושבת שלמדנו מהשטח, הייתה הרבה תנודה ותחלופה בין אנשי צוות, מצאנו סייעות מחליפות שהיו דוגמות שש כיתות גן, אני חושבת שהסיטואציה הזו לא יכולה להתקיים יותר.

ציפי ברנד: אם אנחנו מפעילים את הקפסולות בתוך הכיתה בכמות ילדים קבועה על ידי גננת וסייעת שאינן מתחלפות, יכול להיות שיהיה לזה מחיר של ביטול הלימודים בימי שישי.

ציפי ברנד: זה מחיר שאני חושבת שאנחנו כמשק שנדרש להפעלה בשגרת קורונה, וברור שאנחנו מסתכלים על כל שנת הלימודים הזו.

ציפי ברנד: אם לא יהיה יום שישי זו בעיה אבל זה יעזור לנו לשמור על עקרון הרצף.

ציפי ברנד: אנחנו מדברים על יצירת מרחבים נפרדים שאינם מאפשרים מעבר בין הכיתות, גם לא בהפסקות ובזמן ההגעה לבית הספר.

ציפי ברנד: המרחבים צריכים להיות ברורים, הצוותים קבועים, גם במחיר של יום שישי.

ציפי ברנד: אנחנו נחיה עם זה, אני אומרת את זה כאם לארבעה ילדים וגם כסגנית ראש עירייה שמובילה את מערכת החינוך לגיל הרך.

ציפי ברנד: לצד זה כמובן כל סוגיית הצהרון, שמעתי שהיא עלתה פה קודם.

ציפי ברנד: אנחנו מדברים על צהרונים בקבוצות אורגניות.

ציפי ברנד: מה שקרה בחודשים מאי–יוני זה שהיה ערבוב בין הכיתות ואנחנו לא יכולים שזה יקרה שוב.

ציפי ברנד: אנחנו רוצים לייצר כיתות בטוחות עד סוף שנת הלימודים הנוכחית.

ציפי ברנד: אני חושבת שצריך לשקול את הכנסת מדריכי הצהרונים כחלק ממערך החינוך הכולל גם משעות הבוקר.

ציפי ברנד: שוחחתי עם מפקדת המשל"ט של פיקוד העורף בתל אביב, אתמול למשל הגיעו הרבה מאוד חיילים של פיקוד העורף רק כדי להסביר לתושבים.

ציפי ברנד: יש את המשאב הזה לצבא, יש את המשאבים האלה לפיקוד העורף.

ציפי ברנד: צריכה להיות דרישה של חברי הכנסת לעבות את מערכת החינוך.

ציפי ברנד: אנחנו בשגרת קורונה ואני חושבת שגם הציבור מוכן לקבל תוספת של אנשי צוות גם אם אין להם הכשרה מושלמת.

ציפי ברנד: יש כ-4,000 תלמידי מכינות קדם-צבאיות שרק מחכים לקריאה לסיוע במאמץ הזה.

ציפי ברנד: הנחיה שלכם יכולה לעזור גם בנושא זה.

ציפי ברנד: לצד כל זה צריך שתהיה דגימה פעם בשבוע של כל אנשי הצוות לצורך גילוי הקורונה.

ציפי ברנד: יש לנו בעיר כמה עמדות בידוק חופשי, צריך להרחיב את זה על מנת לסייע במיגור התחלואה.

יפעת שאשא ביטון: ציפי, אתם מציעים תוכנית שנותנת פתרון.

יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים ליישם אותה?

יפעת שאשא ביטון: אם המדינה הייתה נותנת לכם לנהל את הסיטואציה, אתם מסוגלים ליישם את זה?

ציפי ברנד: חד-משמעית כן.

ציפי ברנד: עם הכנסת המשאבים.

ציפי ברנד: אנחנו צריכים מהמדינה תוספת של כוח אדם, בין מהצבא ובין מהמכינות.

יפעת שאשא ביטון: יש בנות שירות לאומי שלא נמצאות בשום מקום מכיוון שהמשק מושבת.

יפעת שאשא ביטון: אפשר להיעזר גם בהן.

יפעת שאשא ביטון: פנו אלי בנות כאלה והציעו לעזור.

ציפי ברנד: הסיטואציה היא שאין תכלול של הכוחות שקיימים היום.

ציפי ברנד: יצאתי לפני הפגישה ושוחחתי עם אחראית על המשל"ט שלנו.

ציפי ברנד: הכוחות קיימים, צריכה להיות החלטה מסודרת וצריך להסתכל על כל שנת הלימודים הנוכחית כחטיבה אחת ולייצר את המתווה הבטוח כדי להפעיל אותה.

יוסף ג'בארין: ציפי, האם לכם יש הערכה לגבי גובה התחלואה במעונות היום והאם יש לכם דעה אם זה מוצדק לסגור?

ציפי ברנד: אין לי את הנתון שאתה מבקש.

ציפי ברנד: אני נסמכת על נתונים ששאבתי משיחות עם רופאים רבים.

ציפי ברנד: ראיתם גם את המחקר שעשו בהדסה עין כרם.

ציפי ברנד: שוחחתי עם פרופסור ברבש ועם לא מעט רופאים.

ציפי ברנד: כנראה שנתוני התחלואה לא כאלו גבוהים ואחוזי ההדבקה יורדים ב-50%.

ציפי ברנד: בסופו של דבר, ככל הנראה, נתוני ההדבקה של גילאי לידה עד שש הם נתונים נמוכים משל ילדים בוגרים יותר.

ציפי ברנד: אני חושבת שהנזק למשק, מניתי צעדים לא מורכבים ולא מסובכים, אם אנחנו נלך על מתווה כזה בחשיבה קדימה, אני חושבת שאנחנו נרוויח יותר מאשר אם נמשיך עם ההשבתה של המשק.

ציפי ברנד: הורים גם לא יכולים לשלם, התעסקתי בזה לא מעט בסגר האחרון.

ציפי ברנד: משרד הבריאות הודיע שאפשר לפתוח גנים לעובדים חיוניים, אבל תבינו, לא היה גורם מתכלל אחד שעשה ונתן הוראות ברורות מה אפשר לעשות.

ציפי ברנד: נוצר מצב שכל מיני גנים פרטיים פתחו בצורה חצי מאפשרת, הרבה מאוד הורים נתקעו עם הילדים בבית, גם רופאים.

ציפי ברנד: לחילופין נדרשו הורים לשלם באופן פרטי בלי שום השתתפות של המדינה, לעיתים זה מגיע גם ל-4,000 שקלים.

יפעת שאשא ביטון: בסיום הדיון נפנה לנציג האוצר כדי שייתן את ההתייחסות לכל ההיבטים הכלכליים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם נשמע את נציגי הגנים הפרטיים, אולי הם יוסיפו מידע.

יפעת שאשא ביטון: תודה לציפי.

יפעת שאשא ביטון: קרן איוס, בבקשה.

קרן איוס: שלום לכולם ותודה עבור הדיון החשוב הזה וההזדמנות להציל משהו מתוך הנזק המצטבר להורים ולילדים.

קרן איוס: יפעת, תודה רבה על הלך הרוח שמבקש לנסות כך או אחרת.

קרן איוס: הקורונה פה כדי להישאר ואנחנו אפילו לא בטוחים אם לא יהיה סבב ג' ו-ד' של סגרים.

קרן איוס: אני מבינה מהשיח בוועדה שלאף אחד אין נתונים מדויקים שיכולים להגיד מי נדבק, איפה נדבק, איך נדבק ומה המשמעות וההשלכות.

קרן איוס: הדרך היחידה תהיה פשוט לחזור לעבוד בסדר מסוים.

קרן איוס: היה וכשלנו, ננסה שוב ושוב, עד שימצא פתרון לקורונה במתכונת חיסון או התנהגות סביבתית.

קרן איוס: אז תודה רבה על הקריאה להחזיר את המשק לפעולה – אין דרך אחרת.

קרן איוס: אנחנו הגענו לנקודת השיא.

קרן איוס: היו ניסיונות מול משרד האוצר לייצר מתווה לפיצוי אבל ככל שהזמן עבר הגענו לישורת אחרונה ואנחנו כבר 30 יום בסגר.

קרן איוס: זה אומר שהמדינה חייבת לטפל בפיצוי.

קרן איוס: פיצוי צריך להינתן מראש, טרם החזרה.

קרן איוס: אם אנחנו לא יודעים לקראת מה אנחנו חוזרים אז אנחנו וההורים לא נדע איך לפעול.

קרן איוס: אנחנו לא רוצים לפתוח חזית נוספת שתיצור מחנאות.

קרן איוס: חברת הכנסת קארין אלהרר ואחרים ציינו שקיימות מסגרות פירטיות שמאלצות את ההורים לשלם להן.

קרן איוס: זה מתווסף על התשלום לגן והתשלום למעסיק, וימי החופשה שנגמרים.

קרן איוס: יש כאן יותר מדי שיוצא מכיסו של הציבור במקום שיצא מהמדינה אל הציבור.

יפעת שאשא ביטון: קרן, היום ההורים לא משלמים לכם?

קרן איוס: ההורים אמורים להשתתף בחלק יחסי, 10% תשלום לגנים.

קרן איוס: מיום שבת אנחנו עוברים את היום ה-30 לסגר והמדינה צריכה לשאת בפיצוי.

קרן איוס: בסגר הקודם משרד האוצר יצר איתנו מודל לפיצוי סקטוריאלי שסכומו היה 200 מיליון שקלים, אני ציינתי את זה בדיון הקודם.

קרן איוס: אנחנו השתמשנו בכמעט 30, זה אומר שמחוץ למה שמקצה האוצר לסבב הזה, לנו יש בקופה כ-170 מיליון שקלים וכל מה שאנחנו מבקשים זה להשתמש באותו הכסף.

יוסף ג'בארין: למה זה קרה, לא הבנתי.

יפעת שאשא ביטון: למה התקציב לא יושם?

קרן איוס: לתקציב יש דד-ליין שהוא ה-31 באוקטובר 2020.

קרן איוס: בתאריך זה הכסף הזה חוזר מהרשות לעסקים קטנים ובינוניים בחזרה אל תקציב המדינה.

קרן איוס: אנחנו מבקשים שהתקציב הזה יישאר ברשות לעסקים קטנים ובינוניים.

יפעת שאשא ביטון: למה הוא לא יושם, כי לא הייתם זקוקים או כי לא הצלחתם לקחת את הכסף?

קרן איוס: הקצב של הגשת הבקשות והניירת, והיכולת של הגנים לעמוד מול משרד העבודה והרווחה לאישור ראשוני, הוא לא אותו קצב של מתן המענק.

קרן איוס: לצערי, המדינה לא עומדת בהתחייבויותיה.

קרן איוס: המדינה אמרה שמי שיגיש בקשה לאישור שני יוכל להגיש בקשה למענק.

קרן איוס: לא כך הם פני הדברים.

קרן איוס: היום רק מי שקיבל אישור ראשוני יכול לקבל את המענק.

קרן איוס: אנחנו מבקשים גם זמן להגשה וגם את התקציב.

קרן איוס: התקציב הזה קיים, ואם המדינה העריכה שבסגר א' גנים לא יוכלו לחזור לעבוד, בסגר ב' המצב הרבה יותר חמור.

קרן איוס: אני לא מבקשת שיאפשרו לנו להגיש בקשה נוספת, אנחנו במצב קטסטרופלי.

קרן איוס: תחילת שנה זה התאריך שבו גן ילדים זקוק להכי הרבה משאבים להסתגלות, לכוח אדם ועוד.

קרן איוס: אנחנו באמת מבקשים פה עזרה כדי להיות ביום ראשון בגנים.

קרן איוס: אני גם מחזקת את האמירה של יפעת שאנחנו זקוקים למתן הודעה מוקדמת מספקת כדי לשחרר צוותים מחל"ת, לנקות את הגנים, לסדר אותם, לייצר ימי הסתגלות ולאפשר להורים ולילדים נחיתה רכה.

יוסף ג'בארין: מה זה אומר "הסתגלות", כשבוע ימים?

קרן איוס: יספיקו לנו יומיים או שלושה.

קרן איוס: אבל בזמן זה אנחנו מבקשים לדעת איך חוזרים ומה נותן משרד האוצר כדי לתת לנו את היכולת לשרוד כלכלית ולא ליפול שוב על ההורים.

יפעת שאשא ביטון: תודה, קרן.

יפעת שאשא ביטון: יניב בר אור, בבקשה.

יניב בר אור: אנחנו מדברים כל הזמן על איך אנחנו הולכים לחזור ואנחנו שוכחים שהמעונות קורסים.

יניב בר אור: אנחנו כל הזמן מקבלים עוד ועוד הודעות אודות מעונות שנסגרים, אנחנו מנסים לקבוע פגישות עם משרד האוצר שמתעלם מאיתנו ולא יושב לדון עמנו בנושא של הפיצוי.

יניב בר אור: אני רוצה לשאול עוד דבר: לאחר שנחזור, מה קורה במצב של בידוד?

יניב בר אור: מי ישלם על הוצאות הבידוד כשגן שלם הולך להיסגר כתוצאה מהדבקה?

יניב בר אור: מי הולך לשלם עבור תוספת כוח האדם שנדרשת כדי לקבל את הילדים.

יניב בר אור: אנחנו כבר שילמנו בספטמבר את הדברים הללו ונצטרך לעשות זאת שוב.

יניב בר אור: אין לנו עדיין את התשובות הללו והמעונות קורסים.

יניב בר אור: אנחנו נמצאים במצב מאוד קשה וזקוקים לעזרת המדינה.

יוסף ג'בארין: יניב, אנחנו מבינים שנוצלו רק 30 מיליון מתוך 200 מיליון.

יוסף ג'בארין: מה המניעה המרכזית, שלא הושלם ההליך של אישורים ראשוניים?

יניב בר אור: הייתה הבטחה שכל מי שיגיש בקשה יקבל מיד את המענק.

יניב בר אור: ההבטחה הזו לא מיושמת.

יניב בר אור: הם דורשים שאנשים ישלימו את התהליך ויקבלו את האישור בפועל ולכן הרבה מאוד כספים תקועים עד שיתקבל האישור הראשוני.

יפעת שאשא ביטון: זו שערורייה.

יניב בר אור: בנוסף לזה יש לנו הרבה מעונות - - - 2019 ואלה לא זכאים בכלל לפיצוי.

קרן איוס: כמובן שחשוב להזכיר את המשפחתונים והצהרונים שלא היו זכאים גם בסבב א'.

יפעת שאשא ביטון: חנן דגן, בבקשה.

חנן דגן: כל הנושא שמשרד הבריאות כופה הליך חזרה בלי לרדת לשטח ולראות מה קורה בתוך הגנים הפרטיים.

חנן דגן: יש הרבה דברים שהיינו רוצים להחמיר בהם.

חנן דגן: אתן דוגמה: כל אם שהיום נמצאת בבידוד שולחת את הילד לגן.

חנן דגן: אם ישבו איתנו יוכלו למנוע את ההידבקות.

חנן דגן: אנחנו יודעים הרבה דברים אבל משרד הבריאות לא מדבר איתנו.

חנן דגן: כשמדברים על מעונות היום הגדולים אז יש דברים ברורים.

חנן דגן: מנגד, אצלנו החללים שונים, התנאים שונים, אבל אף אחד לא יודע מה קורה ולא יושב איתנו.

חנן דגן: אנחנו דורשים שישבו איתנו ויראו איפה אנחנו חושבים שיש להקל ואיפה אנחנו חושבים שיש להחמיר, הכול בהתאם לדרישות משרד הבריאות ולמציאות בשטח.

חנן דגן: אם לא נקבע את המציאות בשטח לא נוכל להילחם במחלה.

חנן דגן: הדבר השני, ופה אני אתן לכם קצת נתונים: כמות הגנים שנסגרים היום היא 5,000 בקירוב.

חנן דגן: אנחנו לא יודעים איך הם יצליחו להתמודד אם לא יהיה הפיצוי הנכון.

חנן דגן: הם לא יצליחו לשרוד.

חנן דגן: גם הפיצוי שיבוא צריך לבוא מהר.

חנן דגן: בפעם הקודמת המתנו הרבה זמן וגנים לא שרדו עד להגעת הפיצוי.

חנן דגן: אנחנו חייבים לשים את הפתרון התזרימי מהר מאוד על השולחן ולראות איך מונעים את התפשטות המחלה בתוך הגנים כיום.

חנן דגן: אפשר לעצור ולהקטין גם את האחוזים הקטנים שישנם.

יפעת שאשא ביטון: תודה, חנן.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת קוזי'נוב, בבקשה.

אנדרי קוז'ינוב: תודה.

אנדרי קוז'ינוב: ראיתי גם נתון שרוב ההדבקה לאו דווקא עוברת בין מבוגרים לילדים אלא בין אנשי הצוות באותם המוסדות.

אנדרי קוז'ינוב: כך הדבר גם בבתי הספר.

אנדרי קוז'ינוב: אם כבר, אפשר לפעול בעזרת סקר של כל אנשי הצוות פעם בשבועיים, זה יפתור הרבה בעיות.

אנדרי קוז'ינוב: מבחינת כמות הבדיקות המוגבלת: אפשר לעשות זאת בצורה דיפרנציאלית לפי הערים ולפי השכונות.

אנדרי קוז'ינוב: כך זה לא ידרוש מאיתנו גל נוסף.

אנדרי קוז'ינוב: זה לא עכשיו לסגור את כל המערכות או לפתוח אותן בצורה קטנה.

אנדרי קוז'ינוב: יש להיערך לפי בדיקות בצורה דיפרנציאלית.

יוליה מלינובסקי: הייתה פה הערה מאוד חשובה ואני מקווה שמשרד הבריאות שמעו את זה: אמא או אבא שנמצאים בבידוד שולחים את הילד הקטן לגן.

יוליה מלינובסקי: באמת, יש דברים שלא חשבו עליהם.

יוליה מלינובסקי: ברור מאיליו שלא צריך לשלוח ילד כזה לגן.

יוליה מלינובסקי: אני מקווה שההערה הזו נשמעה.

יפעת שאשא ביטון: רגע.

יפעת שאשא ביטון: יש סיטואציה שבה אחד ההורים נמצא בבידוד ובן הזוג מטפל בילד, מה הבעיה לשלוח אז את הילד למסגרת?

יפעת שאשא ביטון: אם ההורה שבבידוד בא במגע עם התינוק אז זה סיפור אחר.

יוליה מלינובסקי: יש פה משהו שאנחנו מפספסים.

יוליה מלינובסקי: 5,600 ילדים עד גיל שלוש נדבקו.

יוליה מלינובסקי: אבל אנחנו כבר מבינים, יודעים, אי-אפשר להסתיר את זה יותר.

יוליה מלינובסקי: לא כל אזור בארץ זה אותו דבר.

יוליה מלינובסקי: ברור לי שכאשר יש 50% חיוביים בבני ברק או בביתר עילית אז סביר להניח שגם הילדים שם חולים יותר.

יוליה מלינובסקי: אני דורשת שגם המתווה של החזרת המעונות יהיה דיפרנציאלי ולא מקשה אחת.

יוליה מלינובסקי: אם בקרית שמונה יש התפרצות אז זה לא קשור לאילת, אלא אם כן כל קרית שמונה עברה לאילת.

יוליה מלינובסקי: אנחנו חייבים לפעול פה בשכל וזו נקודה חשובה.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת סובה, בבקשה.

יבגני סובה: במסגרת המוכרת אמרנו שיש כ-120,000 ילדים.

יבגני סובה: במסגרת הפרטית שבה שבעה ילדים ומעלה – 140,000.

יבגני סובה: נמצאים במסגרת הפרטית פחות משבעה ילדים – זה 215,000.

יבגני סובה: בסף הכול יש לנו 480,400 ילדים.

יבגני סובה: כשאנחנו עושים את החישוב הפשוט ומסתכלים על המספר של 5,650 מתוך הסך הכללי, אנחנו מגיעים לקצת יותר מ-1.2%.

אנדרי קוז'ינוב: וזה לאורך כל התקופה.

יבגני סובה: ולאורך כל התקופה.

יבגני סובה: זו נקודה שצריך לחזור עליה כל הזמן.

יבגני סובה: כשאנחנו מקבלים תמונה ואומרים לנו שמדובר ב-5% הדבקה, בדיקות סרולוגיות, הנה יש לנו נתון – 5,650 מתוך 480,000.

יבגני סובה: אנחנו מגיעים לפחות מ-1.2% בתוך שבעה חודשים, זה כל הסיפור של מעונות היום.

אנדרי קוז'ינוב: זה הולך להיפתח ביום ראשון לפי משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: זאת הנקודה שעמדה בבסיס הדיון הזה.

יפעת שאשא ביטון: כבר מתחילת הדיון דרשנו להחזיר את הילדים למסגרות.

יפעת שאשא ביטון: אגב, הם מכירים כולם את הנתונים, זה לא שחידשנו משהו למישהו.

יבגני סובה: אגב, יפעת, ההכרזה על מפעל חיוני כי בגל הראשון היה נהוג להכריז על ענף כחיוני.

יבגני סובה: אפשר להכריז על הגנים כחיוניים ואז נגמר הסיפור.

יוסף ג'בארין: זו אכן הדרישה שלנו.

יבגני סובה: אז למה לא עושים את זה?

יבגני סובה: אם אנחנו רוצים להניע את החזרת המשק לפעילות עלינו להכריז על ענף הגנים כחיוני.

יבגני סובה: זה גם יפתור את סוגיית הפיצויים לגנים הפרטיים, הם יוכלו לקבל אופק ופיצוי.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה ברורה, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: ענבל זרקון ממרכז השלטון המקומי, בבקשה.

ענבל זרקון: שלום.

יפעת שאשא ביטון: נשמח לשמוע את ההתייחסות שלכם, במיוחד לנוכח העובדה שכולנו יודעים שצריך להתחיל להעביר את הסמכויות לשלטון המקומי ולאפשר לכם לנהל את היישובים שלכם.

ענבל זרקון: לידה–שלוש ברשויות הוא קצת יותר - - - טיפול של משרד העבודה והרווחה תחת חוק הפיקוח.

ענבל זרקון: יש שני דברים: שמענו על השארת הילדים במקשה אחת לא מתחלפת ואנחנו תומכים בזה.

ענבל זרקון: כל מה שקשור לגנים פרטיים ולפיצוי, כאן נכנס משרד האוצר.

ענבל זרקון: צריך לחשוב על פיצוי, מה קורה בימים שהגן סגור, מה קורה מבחינת מדיניות החזר לתושבים.

ענבל זרקון: האם יהיה משהו אחיד?

ענבל זרקון: כל רשות בנפרד?

יפעת שאשא ביטון: לא הבנתי את שאלתך.

יוליה מלינובסקי: אם מישהו יצא לבידוד במסגרת עירונית, מי משלם על זה?

יוליה מלינובסקי: אזרחים לא רוצים לשלם אז בכל רשות ורשות צריך לקבוע מה עושים.

יוליה מלינובסקי: ענבל, הבנתי אותך נכון?

ענבל זרקון: הבנת אותי מצוין.

יוליה מלינובסקי: תראי, זה לא הנושא כרגע.

יוליה מלינובסקי: צריך לבדוק - - -

יפעת שאשא ביטון: זו החלטה כללית.

יפעת שאשא ביטון: צריך להחליט מה המנגנון.

יוליה מלינובסקי: זה משהו שצריך להיות בתוכניות כלכליות גם לגבי מסגרות שהן עירוניות.

יוליה מלינובסקי: ובמיוחד במסגרות הפרטיות, שם זו בכלל בעיה כשמישהו יוצא לבידוד אז מי נושא בהוצאות.

יוליה מלינובסקי: כרגע אנחנו רוצים להבין האם השלטון המקומי יכול לקחת אחריות ולנהל את פתיחת המסגרות מ-0–3 ובהמשך גם את המסגרות האחרות.

יוליה מלינובסקי: האם אתם ערוכים?

ענבל זרקון: משרד העבודה והרווחה אחראי על המעונות והוא זה שצריך לקחת את האחריות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בכלל לא דנים בשאלה מי לוקח אחריות.

יפעת שאשא ביטון: אני לא שואלת, אני אומרת שהרעיון הוא שיהיו יותר ויותר סמכויות כדי שהוא יוכל לנהל את ההתמודדות עם הנגיף בתוך היישוב שלו.

יפעת שאשא ביטון: זה נכון גם לגבי המעונות ביישובים.

יפעת שאשא ביטון: ראינו דוגמות רבות לכך ושם אנחנו רואים הצלחה.

יפעת שאשא ביטון: אני שומעת יותר ויותר ראשי רשויות שהחליטו לנתק את עצמם מהשלטון הכללי והם מנהלים את הסיטואציה ביישובם.

ענבל זרקון: אני לא רואה שוני בגילאי לידה עד שלוש.

יפעת שאשא ביטון: לא אמרתי שיש שוני.

יוליה מלינובסקי: אתם עשיתם עבודת מטה?

יוליה מלינובסקי: חשבתם על סוגי המתווים השונים לפי הגילאים או שאתם חושבים שהמערכת תהיה סגורה.

ענבל זרקון: - - - בלי קפסולות לגילאים האלו.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, זו עמדת השלטון המקומי.

יוליה מלינובסקי: עד גיל שלוש בלי קפסולות, בסדר.

יפעת שאשא ביטון: תודה לענבל.

יפעת שאשא ביטון: פרופסור רונית קלדרון מרגלית ממחברי המסמך של האוניברסיטה העברית בירושלים, זקקי עבורנו את ההמלצות שלכם לגילאי לידה–שלוש.

רונית קלדרון מרגלית: לפחות העדויות בספרות מפרידות בין 0–1 כי גיל זה הוא בסיכון גבוה יותר מגילאים שמעל.

רונית קלדרון מרגלית: אני לא אתייחס ל-0–1 אלא לגילאי שנה ומעלה.

רונית קלדרון מרגלית: הסתכלנו על גילאי 1–10, אנחנו רואים שהתחלואה אצלם נמוכה יותר.

רונית קלדרון מרגלית: כמה שאנחנו יודעים ממערכת החינוך בירושלים שמתחיל מטרום חובה, אנחנו רואים שם הדבקות נמוכות.

רונית קלדרון מרגלית: התחלואה בילדים קטנים נמוכה אבל הם פחות נבדקים.

רונית קלדרון מרגלית: יש בעיה באיתור תחלואה בילדים מאוד קטנים שאצלם שיעורי התחלואה המזוהה הם נמוכים.

רונית קלדרון מרגלית: עד כה אנחנו לא רואים אצלם תחלואה מסוכנת, אשפוזים רבים, ולא רואים השלכות ארוכות טווח.

רונית קלדרון מרגלית: רוב תשומת הלב שלנו היית לגילאי מערכת החינוך, לגביהם יש יותר נתונים.

רונית קלדרון מרגלית: אין הרבה נתונים על ילדים מאוד רכים, ובדרך כלל לוקחים אותם פחות להיבדק.

יפעת שאשא ביטון: מה ההמלצות?

רונית קלדרון מרגלית: ההמלצות שלנו הן להחזיר ילדים בגילאי 1–10 בוודאות.

רונית קלדרון מרגלית: אנחנו חושבים שרצוי שזה יקרה בקפסולות קטנות, בעיקר בגלל העניין של בידודים שנגזרים מזה.

רונית קלדרון מרגלית: אנחנו חושבים שנדרשת קבוצת מטפלים קבועה לכל יחידת לימוד, כאלו שלא יעברו בין יחידות לימוד.

יוסף ג'בארין: זה דומה לדרישה שהעלו מטעם עיריית תל אביב.

רונית קלדרון מרגלית: ככל שניתן לצמצם - - -

יוליה מלינובסקי: רונית, מה קורה בעולם?

יוליה מלינובסקי: בטח עשיתם סקר השוואתי.

רונית קלדרון מרגלית: תלוי איפה בעולם.

רונית קלדרון מרגלית: מערכת החינוך בעולם המערבי הרבה פחות צפופה מאשר בישראל אז אנחנו מראש מתייחסים אליהם אחרת.

רונית קלדרון מרגלית: בכל המדינות הסקנדינביות וכן בהולנד חזרו כבר ללימודים.

רונית קלדרון מרגלית: בהולנד הם הסירו את כל המגבלות אבל מערכות החינוך שם הן שונות משלנו באופן מהותי.

יוליה מלינובסקי: הבנתי שיש שוני, אבל מבחינת הסקרים ואחוזי ההדבקה.

יוליה מלינובסקי: אם הילדים היו יותר נדבקים אז סביר להניח שהיינו רואים את זה במספרים.

יוליה מלינובסקי: עזבי כרגע את השוני, מדובר בגוף אדם זהה.

יוליה מלינובסקי: בדקתם?

יוליה מלינובסקי: הסתכלתם?

רונית קלדרון מרגלית: לא התמקדנו בפעוטונים.

רונית קלדרון מרגלית: אני חושבת שגם בהרבה מהמדינות האלה ילדים הם בבית עד גיל שלוש.

רונית קלדרון מרגלית: כל המסגרת הזו - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון, לא לכולם יש מסגרות כאלו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מפותחים בנושא הזה.

יוסף ג'בארין: תודה, רונית.

יוסף ג'בארין: האם לילא בסול ממכללת סכנין נמצאת בזום?

יוסף ג'בארין: לא.

יוליה מלינובסקי: אדוני היושב-ראש, אני אתן דוגמה לכמה האבסורד חוגג: אצלנו בבית הספר חילקו ילדים לקפסולות אבל המורות הסתובבו בין הקפסולות.

יוליה מלינובסקי: בסוף כל בית הספר - - - בבית ספר אחר באותה שכונה התנהגו אחרת.

יוליה מלינובסקי: הם לא חילקו לקפסולות, הם הפכו כל כיתה לקפסולה ובכל כיתה היה מורה קבוע.

יוליה מלינובסקי: משרד החינוך עד עכשיו לא יצר מתווה מסודר לכל העניין הזה.

יוליה מלינובסקי: כל בית ספר עושה מה שבא לו.

יפעת שאשא ביטון: תשאירי משהו לדיון עם ועדת החינוך.

יוסף ג'בארין: דוקטור זאב פלדמן, ארגון רופאי המדינה, בבקשה.

זאב פלדמן: אני שמח שאתם מאפשרים לי לדבר, אמקד את דבריי בנושא של ילדי עובדים חיוניים, בעיקר ילדים של עובדי צוותים רפואיים.

זאב פלדמן: המצב האבסורדי היום הוא שבהרבה מאוד מהמקומות רופאים, אחיות, ושאר הצוותים החיוניים נדרשים להוציא כסף מכיסם כדי ללכת לעבוד ולמלא את תפקידם.

זאב פלדמן: יש פעולות מקומיות בהרבה מבתי החולים.

זאב פלדמן: אני עובד בשיבא, אצלנו קיימת מסגרת חינוכית למעל 250 ילדים, בפעוטון מ-0–3 המסגרת קיימת עבור 50 ילדים.

זאב פלדמן: הפעוטון מופעל על ידי צוות של עיריית רמת גן שהתגייסה לכך, ואני מודה להם.

זאב פלדמן: המסגרת החינוכית מופעלת על ידי אנשי שיבא שנלקחים מתפקידם הרגיל בשיבא בבית חולים שיש בו כרגע עומס כבד.

זאב פלדמן: גם לטפל בחולי קורונה וגם לטפל בחולים רגילים.

זאב פלדמן: אנחנו מצליחים לעמוד במשימה והפעולה הזו היא טובה.

זאב פלדמן: חבל רק שהפעולה פירטית וחבל שצריך להמציא את הגלגל בכל אחד מבתי החולים.

זאב פלדמן: אנחנו פנינו לכל ראשי הרשויות שבתחומן מתגוררים אנשי צוותים רפואיים.

זאב פלדמן: דרשנו שיפתחו מסגרות לאותם הילדים.

זאב פלדמן: הסנונית הראשונה היא עיריית רמת גן, החל מהיום נפתחו מסגרות לילדי עובדים חיוניים בעיריית רמת גן.

זאב פלדמן: המחיר הוא 125 ליום עבור כל ילד.

יוסף ג'בארין: מדובר בילדים שהיו במסגרות?

זאב פלדמן: לא.

זאב פלדמן: זו יוזמה מבורכת של עיריית רמת גן, סגן ראש העיר אילני וראש העיר כרמל שאמה פותחים באופן מיוחד ופותחים מסגרות בקפסולות לילדים של עובדים חיוניים.

זאב פלדמן: אתה צריך להוכיח שאתה עובד חיוני ואז אתה יכול להירשם.

זאב פלדמן: זה נמצא במספר מוקדים בעיר וזה מבוצע.

זאב פלדמן: אנחנו אולי רואים את הקצה של הסבב הזה, אבל לפי התנהלות אני לא חושב שזה יהיה הסגר האחרון, לצערי.

יפעת שאשא ביטון: אוי ואבוי.

זאב פלדמן: נורא חשוב שהוועדה הזו תטיל על מישהו בתקנות חירום שפורסמו על ידי ראש ממשלה ב-16 לספטמבר, שם בסעיף 26 נכתב שצריכות לקום מסגרות לימוד לילדים של עובדים חיוניים.

זאב פלדמן: סעיף זה גם מנחה איך הן צריכות להיווצר.

זאב פלדמן: רק לא מוגדר מי אחראי על ההפעלה שלהם.

זאב פלדמן: אני מבקש שהוועדה תודיע מי אחראי עם מימוש ההוראה שבתקנות, משרד העבודה, רשויות מקומיות, הכול כדי שאנשי צוותים רפואיים לא יצטרכו לשלם כדי לבוא לעבוד ולמלא את תפקידם.

יוליה מלינובסקי: 125 שקלים ליום עבור ילד?

זאב פלדמן: כן.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת שאם יש לי שני ילדים השבוע יעלה לי כ-1,000 שקלים.

זאב פלדמן: נכון, אני לא רוצה להגיד לך מה ערך יום של עבודת רופא.

זאב פלדמן: אני רוצה להגיד לך שזה סכום מאוד סביר כי במקומות אחרים שהפעילו פעוטונים, ברמב"ם ובאיכילוב, הסכום היומי היה 183 שקלים ליום.

זאב פלדמן: הנטל הכלכלי מוטל על הצוותים הרפואיים שמצד אחד רוצים - - -

יוליה מלינובסקי: זה הזוי.

זאב פלדמן: רוצים מצד אחד לטפל בחולים ומצד שני לא יכולים כי יש להם אחריות על הילדים שלהם.

יוליה מלינובסקי: פשוט בושה וחרפה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה לדוקטור פלדמן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לשמוע את נציג האוצר.

זאב פלדמן: תודה, דוקטור פלדמן, אנחנו באמת ניקח את זה לתשומת לבנו.

יוסף ג'בארין: אביעד שוורץ ממשרד האוצר.

יפעת שאשא ביטון: שלום אביעד, אתחיל מהסיפא של הדברים, דוקטור פלדמן דיבר על עובדים חיוניים שצריכים למצוא פתרון לילדים הרכים.

יפעת שאשא ביטון: אולי אפילו מבחינה כלכלית שווה למדינה להכריז על הענף הזה כענף חיוני ולסגור אחת ולתמיד את הסיפור הזה שאנחנו כל פעם נלחמים עליהם מחדש.

יפעת שאשא ביטון: זו הנקודה הראשונה.

יפעת שאשא ביטון: אם משרד האוצר יביא את זה לדיון בממשלה יש סיכוי גבוה שזה יקרה.

יפעת שאשא ביטון: תעשו את זה יחד עם משרד העבודה והרווחה ואני בטוחה שתצליחו.

יפעת שאשא ביטון: נקודה שנייה: איך אתם מנהלים את הפיצוי למעונות היום הפרטיים, אם הם ייסגרו אנחנו נהיה בבעיה גדולה גם לאחר החזרה לשגרה, פשוט לא תהיינה מסגרות עבור הילדים הקטנים ואנחנו נחזור אחורה.

יפעת שאשא ביטון: נושא שלישי: אנחנו ביקשנו בדיון הקודם שכל גן שמגיש בקשה או אפילו להתנות את זה, כל גן כזה יקבל את המענק או הסיוע ולא להגיד שרק מי שקיבל מראש את האישור הראשוני.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאנחנו פוגעים בגנים וגם בעצמנו.

יפעת שאשא ביטון: אם הגנים הללו לא ישרדו אז כולנו נצטרך למצוא פתרונות.

יפעת שאשא ביטון: הדבר הנוסף זה הצהרונים והמשפחתונים שבכלל נשארו מחוץ לתוכנית הסיוע.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח לקבל התייחסות גם לזה.

יפעת שאשא ביטון: ומי משלם עכשיו לצהרונים אם הגנים לא פועלים, אנחנו לא רוצים שההורים ישלמו עבור שירותים שלא מקבלים.

יוליה מלינובסקי: זה מתסכל, אנחנו כל הזמן סביב אותן השאלות.

יפעת שאשא ביטון: דברים כל כך ברורים.

יוסף ג'בארין: אביעד נעלם לנו מהזום.

יוליה מלינובסקי: מוחאים כפיים לצוותים הרפואיים אבל בסוף האחות צריכה לשלם מכיסה עבור המסגרת לילד, והיא לא יכולה לא לבוא לעבודה.

יוליה מלינובסקי: ואנחנו עוד לא שאלנו איפה ריכוזי ההדבקה בתוך 5,600 החולים.

יוליה מלינובסקי: כל הסגר הזה - - -

יוסף ג'בארין: צריך את הנתונים הללו.

יוסף ג'בארין: אם זה בעיקר במקומות שהיו אדומים אז זה אומר שאין הצדקה לפגוע במקומות אחרים.

יפעת שאשא ביטון: הטיפול צריך להיות דיפרנציאלי, נקודה.

יפעת שאשא ביטון: אני אפילו לא הייתי חוזרת אחורה.

יפעת שאשא ביטון: מפה קדימה הוא חייב להיות דיפרנציאלי.

יפעת שאשא ביטון: זה לא רק הסיפור, אנחנו יודעים כמה נדבקו, היא נתנה 120 ילדים מאז התקופה שפתחו את שנת הלימודים.

יפעת שאשא ביטון: בתקופה שלא היו פתוחים המעונות כמה נדבקים היו, ואז אתה יכול להבין אם זה יושב על המעון או על דברים אחרים.

יוליה מלינובסקי: אפילו אם אני לוקחת עכשיו 5,600 ומחלקת לשבעת החודשים של המשבר זה יוצא 800 נדבקים בחודש מתוך 480,000.

יוליה מלינובסקי: זה לא נכנס לשום פרופורציה.

יפעת שאשא ביטון: אביעד שוורץ שוב איתנו.

יוסף ג'בארין: חשבנו שהשאלות היו יותר מדי קשות.

אביעד שוורץ: זה אכן היה תזמון רע אבל ממש לא מתוכנן, נגמרה לי הסוללה.

יפעת שאשא ביטון: אני רק הוספתי שתתייחס לנושא של תשלומי הורים כי הם לא צריכים לשלם עבור שירות שהם לא מקבלים ואז יוצא שהגנים לא מקבלים כסף.

אביעד שוורץ: אתחיל מהשאלה לגבי הכרזה על מעונות יום כמקום עבודה חיוני: הגדרת מקום עבודה מתייחסת לעובדים, זה שהפעילות עצמה אסורה זו הבעיה שלנו, זה שהעובדים לא יכולים להגיע לעבודה - - - עם הילדים כי יש שם הרבה ילדים במסגרת כמו בכל מסגרות החינוך האחרות בעצם.

אביעד שוורץ: הבעיה היא לא אם המורים יגיעו לעבודה אלא האם לילדים זאת הבעיה.

יפעת שאשא ביטון: לא הבנתי, אביעד, בוא לא נחפש עכשיו איך לסדר את זה יפה.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שדיברו עכשיו על הפיצוי סביב העניין של האישור הראשוני.

יפעת שאשא ביטון: אל תהפוך את זה למורכב.

יפעת שאשא ביטון: כרגע אין מעונות ולא משנה בגלל מי.

אביעד שוורץ: גם אני היית שמח שיהיו מעונות, אני חושב שההחלטה הבריאותית פה של משרד הבריאות בצו בריאות העם, שמתייחסת בנפרד למוסדות חינוך, זה העניין.

אביעד שוורץ: לא סתם יש התייחסות נפרדת למוסדות חינוך ולמקומות עבודה אחרים.

יוסף ג'בארין: אביעד, מוסדות לגילאי לידה–שלוש אינם דומים לשאר מוסדות החינוך.

יוסף ג'בארין: אם המגבלה הכללית קובעת עשרה אנשים בחדר אז לכאורה מעונות היום יכולים לקיים זאת.

אביעד שוורץ: לא בהכרח עשרה אנשים בחדר, יש גם קבוצות של יותר מעשרה אנשים.

אביעד שוורץ: כרגע, כמו שאתם יודעים, גם ההגבלה של עשרה אנשים היא בגדר משהו כללי.

אביעד שוורץ: אנחנו תומכים בפתיחה של מעונות היום אבל הגורם האמון על זה הוא משרד הבריאות וזה כרוך בהחלטת ממשלה.

אביעד שוורץ: לגבי נושא הפיצוי: הדרישה לאישור ראשוני, אני חושב שאת יכולה להבין למה היינו רוצים שלמעונות יום יהיה אישור ראשוני.

אביעד שוורץ: זה נראה לי ברור מאליו, אני אפילו לא צריך להרחיב בזה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה שתעשו בזה שימוש ציני כדי לא לתת למעונות את התקציב שלהם.

אביעד שוורץ: אנחנו רוצים שהמעונות ישיגו אישור ראשוני ואנחנו מודעים לבעיות.

אביעד שוורץ: מה שאמרנו, וזה בסיכום עם משרד העבודה, אנחנו לא רוצים שתהליך בירוקרטי הוא זה שיעכב את קבלת המענק ולכן אמרנו שאם הסטטוס יהיה של המתנה לאישור האגף זה יספיק לקבלת המענק למעונות ולא צריך את האישור הסופי.

אביעד שוורץ: הרשות לעסקים קטנים ובינוניים תוכל לאשר זאת.

יוסף ג'בארין: סטטוס "ממתין לאישור האגף" יכול לקחת שבועות.

אביעד שוורץ: אבל ברגע שהם בסטטוס זה הם זכאים לקבל את המענק מהרשות לעסקים קטנים.

יפעת שאשא ביטון: אביעד, אני מכירה את הפרוצדורה שם לעומק, אני מאוד מבקשת, ואמרנו את זה גם בדיון הקודם.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שנרוויח שתי ציפורים במכה, גם את זה שהם יקבלו את הסיוע וגם את זה שאנחנו מאלצים אותם להגיש בקשה.

יפעת שאשא ביטון: אני מציע שכל מי שמגיש בקשה ומקבל אישור על כך שהוא הגיש בקשה והתחיל את התהליך, כי הוא נכנס למערכת וכך אנחנו יודעים עליו וזה טוב.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתנו כל מי שמגיש את הבקשה יוכל להתחיל את התהליך של קבלת הפיצוי.

יפעת שאשא ביטון: אל תשחקו את המשחק של סטטוס ממתין, כי אני יודעת מהי הבירוקרטיה שהם יצטרכו לעבור על שיקבלו את הסטטוס.

יפעת שאשא ביטון: יש לך את הסמכות להגיד לנו שזה מה שיהיה, שכל אחד שמגיש בקשה ומקבל אישור על כך שהוא הגיש את הבקשה והתחיל את התהליך, יקבל את הפיצוי.

אביעד שוורץ: אשמח לשמוע את עמדת משרד העבודה בנושא, לדעתי הסיכום היה שההגשה נעשית, וברגע שהוא ממתין לאישור האגף זה יהיה המצב שהוא כבר זכאי למענק.

אביעד שוורץ: יש פה גם נציגה של הרשות לעסקים קטנים והיא יכולה להגיד שזה המצב.

אביעד שוורץ: כל שאר המענקים לא תלויים באישור הראשוני, רק המענק מהרשות לעסקים קטנים שנועד לתקופה שבה פתיחת מעונות היום הייתה בצורה שונה מהרגיל באופן מהותי.

אביעד שוורץ: היה שם את כל ההגבלה על מספר הילדים, זו תקופה שעלתה לכדי שבוע ימים.

אביעד שוורץ: למקרה זה נועד המענק שהוא דרך הסוכנות לעסקים קטנים.

אביעד שוורץ: כל המענקים על סגירה של מעון הם בעצם מענקים שקיימים: מענק הוצאות קבועות, מעונות יום זכאיים, מענק סוציאלי במקרה של עצמאיים, הקלות בארנונה.

אביעד שוורץ: כל הדברים האלה הם זכאים בלי שום קשר לאישור הראשוני.

יפעת שאשא ביטון: אז למה שם החרגתם?

יפעת שאשא ביטון: גם דיברו איתנו על הבעיה של ניצול חלקי מאוד של התקציב זה כמו במשל השועל והחסידה – מביאים את האוכל ולא יכולים לאכול.

אביעד שוורץ: כל מעון שהגיש זכאי לפי הכללים שנקבעו יחד עם המעונות הפרטיים והם מכירים אותם.

אביעד שוורץ: זה לא שמעון קיבל רק חלקים מהסכום.

אביעד שוורץ: לפי ההגשות של הבקשות זה מה שניתן, היו הערכות שונות לגבי גובה הסכום שישולם בסופו של דבר, אנחנו כל הזמן עושים הערכות כאלה, קשה לחזות את כל הדברים כי אין לנו מידע אמין לגבי מעונות יום פרטיים.

אביעד שוורץ: לא יהיה לנו קל להגיד כמה מעונות פרטיים יקבלו לעומת מעונות בעלי סמל ששם אנחנו מכירים את המערכת לגמרי, יודעים בדיוק כמה מעונות יש.

אביעד שוורץ: פה המצב הוא בערפל מבחינת הנתונים.

יוסף ג'בארין: יש גם בעיה של כוח אדם.

יוסף ג'בארין: לא מספיקים במשרד הרווחה לטפל בכל הבקשות הללו, אפילו לאשר שהם הגישו את כל המסמכים – זה כשלעצמו מעכב.

אביעד שוורץ: לא מכיר את זה, אשמח לשמוע התייחסות של משרד העבודה.

יפעת שאשא ביטון: אביעד, אם משרד העבודה יאשר שכל מי שהגיש בקשה לאישור ראשוני יוכל לקבל את הפיצוי אנחנו נוכל לראות את הסיפור הזה כסגור?

אביעד שוורץ: כדאי לוודא שאין בעיה משמעותית.

אביעד שוורץ: צריך לוודא שהוא ממלא את כל הפרטים בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא מגיש בקשה בלי למלא את כל הפרטים.

אביעד שוורץ: נניח שהוא כותב רק כמה משפטים ואז אין לי מספיק פרטים בשביל רישום פלילי של המטפלות.

אביעד שוורץ: הדברים הבסיסיים צריך שיהיה - - -

יפעת שאשא ביטון: מה זה קשור לרישום פלילי?

יפעת שאשא ביטון: אתם צריכים לתת את הפיצוי ומשרד העבודה צריך לתת את הרישום הפלילי.

יפעת שאשא ביטון: למה אתם מערבבים את הסמכויות.

אביעד שוורץ: אני רוצה לוודא שההגשה מאפשרת את כל הדברים האלה.

אביעד שוורץ: אם כן, מבחינתנו אין בעיה.

אביעד שוורץ: לכן אמרתי מראש שסטטוס של ממתין לאישור האגף זה מספיק.

אביעד שוורץ: אפשר לשאול גם את הסוכנות לעסקים קטנים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו תכף נסגור את זה עם משרד העבודה.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של פיצוי בגין שכר לימוד, הרי ההורים לא ישלמו עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: קרן איוס הסבירה שכל מה שניתן זה ל-30 ימים וביום שבת אנחנו כבר מגיעים ל-30 ימים.

יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם זה, מי משלם את שכר הלימוד של ההורים.

אביעד שוורץ: יש הסדר עם משרד המשפטים לגבי תשלומי הורים.

אביעד שוורץ: משרד המשפטים פרסם מתווה שבו הוא מציע איך לעשות את החלוקה שתלויה במספר הימים שבהם המעון סגור, חלוקה שקובעת מה הסכום שההורים ישלמו.

אביעד שוורץ: גם למעון נחסכות הרבה עלויות, בפרט כאשר העובדים נמצאים בחל"ת.

אביעד שוורץ: ברגע שזה קורה אז העלויות יורדות.

אביעד שוורץ: המדינה נותנת פיצויים מקבילים על הדברים הללו שתלויים באחוז הפגיעה.

אביעד שוורץ: הכול פה הוא תלוי אחוזים ורשות המסים עושה זאת באופן רוחבי.

אביעד שוורץ: אם מעון היום יספוג פגיעה של 70% הוא יקבל פיצוי בהתאם.

יפעת שאשא ביטון: היה ואנחנו עוברים את ה-30 יום, האם תהיה הארכה אוטומטית או שאתה עוזר לנו ללחוץ על זה שביום ראשון תם הטקס ומעונות היום נפתחים.

אביעד שוורץ: אנחנו רוצים ולוחצים שביום ראשון יחזרו לפעילות.

יפעת שאשא ביטון: מה לגבי הצהרונים והמשפחתונים.

אביעד שוורץ: כמו כל מקום רגיל, המתווה המיוחד למעונות היום שניתן בפעם הקודמת היה עקב מגבלות.

אביעד שוורץ: פה המשפחתונים הם מתחת לתחום הזה.

אביעד שוורץ: ברגע שהפעילות תתאפשר, בגלל שהם נמצאים בפחות מעשרה ילדים, הם יוכלו לחזור ישר לפעילות מליאה והם זכאים - - -

יפעת שאשא ביטון: אביעד, זה לא נכון, אני אומר לך למה: היום מותר בחלל סגור עד עשרה אנשים אם זה משפחה אורגנית.

יפעת שאשא ביטון: אני למשל לא יכולה להכניס חברים של הבת שלי הביתה, למשל.

יפעת שאשא ביטון: גם אם זה רק היא ועוד שני חברים.

יפעת שאשא ביטון: זה לא באמת תלוי כרגע במספר הילדים.

יפעת שאשא ביטון: אם ישחררו את המגבלות האלה אז משפחתונים יוכלו אולי - - -

אביעד שוורץ: בהנחה שישוחררו המגבלות.

אביעד שוורץ: המתווה המיוחד למעונות היום נובע עקב מספר הילדים היותר גדול ומגבלות שהוטלו על מספר הילדים, שלא היו רלוונטיות למשפחתונים.

אביעד שוורץ: בעלות משפחתונים יכולות לקבל את המענק מרשות המסים כמו כולם, אין פה פער.

יפעת שאשא ביטון: מה לגבי הצהרונים, שם זה יותר מעשרה ילדים.

אביעד שוורץ: איני מכיר את הסוגיה הזו.

אביעד שוורץ: זו מערכת נפרדת ממעונות היום.

אביעד שוורץ: אולי יש לבדוק מול משרד החינוך שמפעיל אותם.

יפעת שאשא ביטון: אז בוא נסכם כך מול חגי פורגס.

יפעת שאשא ביטון: חגי, מקובל עליך - - -

חגי פורגס: שמעתי את דבריו של אביעד ואת שאלתך.

חגי פורגס: שוב, אביעד גם דיבר על זה, אני יכול להגיד לכם מה התהליך, בסוף זה ניהול סיכונים של מנגנון הפיצויים.

חגי פורגס: התהליך הוא שמעון מגיש בקשה, אנחנו עושים בדיקה של הרישום הפלילי.

חגי פורגס: מגיש הבקשה מצהיר כל מיני הצהרות שקשורות בהכשרות שונות וכשהוא מסיים את זה אנחנו עושים את בדיקת הרישום הפלילי.

חגי פורגס: אם הוא לא עשה הכשרה של עזרה ראשונה אז הוא לא יכול בכלל להגיד את הבקשה וכפתור ה-SEND צבוע באפור.

יפעת שאשא ביטון: מה זה קשור לפיצוי?

חגי פורגס: יכול להיות שיש חשש, זה ניהול סיכונים תקציבי של מי שמפעיל את המנגנון – משרד האוצר והסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

יפעת שאשא ביטון: חגי, חסרה לכם עבודה שאתם מתעסקים במנגנון פיצוי שלהם?

יפעת שאשא ביטון: הוא מתערב ברישום הפלילי, אתה מתערב במנגנון הפיצוי שלהם.

יפעת שאשא ביטון: נתנו שם כסף, אני שואלת עניינית: מפעיל מגיש בקשה לאישור ראשוני, הוא מגיש את כל הפרטים ומצהיר את כל ההצהרות.

יפעת שאשא ביטון: מה הבעיה שברגע שהוא מקבל אישור שהבקשה שלו נקלטה במערכת ועוד לא נבדקה – הוא יוכל לקבל את הפיצוי?

יפעת שאשא ביטון: אם מישהו יצהיר הצהרות שווא אז שזה יהיה פלילי ותקנסו אותו, אני לא יודעת, תמצאו דרך.

יפעת שאשא ביטון: לא יכול להיות שכל-כך הרבה אנשים שקורסים היום, ואתה יודע טוב כמוני שאם אנחנו נאבד את המסגרות האלה לא יהיו לנו מסגרות, אנחנו בחוסר גם כך.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו - - -

יוסף ג'בארין: חגי, הנתונים מדברים בעד עצמם.

יוסף ג'בארין: אם הוקצו 200 מיליון ונוצלו רק 30 מיליון מתוכם, זה אומר הרבה על חוסר היעילות של המערכת.

חגי פורגס: אני חוזר ואומר: כשמנגנון הפיצוי למסגרות הפרטיות גובש בפעם הקודמת, היה שיח בין האוצר והסוכנות לעסקים קטנים כמפעילי המנגנון וביננו לגבי התהליך להגשת אישור ראשוני.

חגי פורגס: נתנו להם את המידע והם החליטו בסוף על פי מנגנון ניהול סיכונים של נותני השיפוי.

חגי פורגס: אם שואלים אותי כאזרח, אם מישהו מצהיר שהוא מפעיל מעון ומצרף רשימת ת.ז של המטפלות, סביר להניח שיש שם מעון ולא דוכן פלאפל.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מה שאמרנו.

יפעת שאשא ביטון: אמרנו שאדם שעושה את התהליך מולכם ומכניס את כל ההצהרות, מקבל אישור שהחומר נקלט ואז מאותו רגע הוא יכול לקבל את הפיצוי.

יפעת שאשא ביטון: בתחושה שלי יצרו מנגנון שיגרום לכמה שפחות אנשים לקבל את הפיצוי.

חגי פורגס: מי שמחליט מהם תנאי הסף לקבלת הפיצוי זה לא האגף למעונות יום.

חגי פורגס: אנחנו מספקים למשרד האוצר ולסוכנות לעסקים קטנים את המידע לגבי מי הגיש, באיזה סטטוס הבקשה, ההחלטה בסוף היא - - -

יפעת שאשא ביטון: אז מי אחראי?

יפעת שאשא ביטון: בסוף בעלי המעונות לא מקבלים את הכסף.

חגי פורגס: היה שיח עם משרד האוצר בנושא זה בפעם הקודמת.

חגי פורגס: אנחנו יכולים לתת את כל המידע, התהליך והסיכונים.

חגי פורגס: בסוף ההחלטה למי לתת פיצוי, מהם תנאי הסף, ואם עושים את זה בפעימות או לא, ומה תהיינה הסנקציות – היא לא החלטה שלנו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על התשובה, אני חושבת שזה עוזר לנו מספיק.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדבר שוב עם אביעד.

יפעת שאשא ביטון: אביעד, שמעת את חגי, הוא אמר שאתם מחליטים.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתי אם אתם ממשיכים לכדרר את זה אז אתם עושים הכול כדי שכמה שפחות אנשים יוכלו להיכנס תחת מטריית הפיצוי.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוח שלא לזה אתם מתכוונים.

יפעת שאשא ביטון: אני שומעת את ההצהרות שלכם ויודעת כמה שאתם עובדים קשה, בסוף, אנחנו רוצים שאנשים לא יקרסו כאן.

יפעת שאשא ביטון: בטח לא בתחום חיוני שאנחנו נשלם בגינו מחיר עוד הרבה קדימה.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת מאוד שברגע שיש לכם עדכון על כך שמפעיל מסוים מגיש בקשה לאישור ראשוני – משם הוא יהיה זכאי לפיצוי.

יפעת שאשא ביטון: אם מישהו הגיש בקשה פיקטיבית, מבחינתי תתבעו אותו.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שגם מתוקף ההצהרה הוא מתחייב לדיווח אמת.

יפעת שאשא ביטון: אבל שלא יהיה מצב שאתם מממשים כל כך מעט מהתקציב בגלל שאתם לא מאפשרים לאנשים לקבל את הכסף שלהם.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתי הנקודה הזו סגורה, מבחינתי זה חונה אצלכם.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של הגשת אישור ראשוני יזכה באופן מידי מבחינת הפיצוי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים שגם הנושא של הצהרונים יטופל, אמרת שתיתן לנו תשובה בהמשך כי לא הגעתם לזה ולא ידעתם שזה יהיה בדיון.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים שתפעלו לכך שהנושא של מעונות היום יהיה מפעל חיוני.

יפעת שאשא ביטון: כמו שעשינו בבנייה ובתחומים נוספים.

יפעת שאשא ביטון: גם זה יוגדר כמפעל חיוני וזה יפתור הרבה מאוד בעיות בעתיד.

אביעד שוורץ: בסדר גמור.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אביעד.

יפעת שאשא ביטון: הפרופסור חגי לוין, בבקשה.

חגי לוין: גם בסוגית המקרו וגם בסוגיה שעכשיו דנתם בה עולה בעצם השאלה מהי ברירת המחדל.

חגי לוין: ברירת המחדל היא שזכותו של ילד לחינוך ולכן צריך לפתוח מיד וכל יום שעובר הוא אסון.

חגי לוין: יש לפתוח ולהקפיד על כל הכללים למניעת הדבקה.

חגי לוין: אותו דבר בסוגיה האחרונה שדנתם בה, קודם לשלם ואז לראות איפה יש חריגים שלא זכאים.

חגי לוין: ברירת המחדל צריכה להיות לטובת הציבור.

חגי לוין: עומד בפניכם נייר עמדה מפורט שלנו שמסביר למה צריך "חנוך לנער על פי דרכו" גם בתקופת קורונה, תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה לחגי לוין.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, ברשותך אסכם.

יפעת שאשא ביטון: הוועדה דורשת פתיחה מידית של המערכת לגיל הרך, לידה–3 ו-3–5.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ראינו ושמענו כאן שהנזק רב ועולה על התועלת במניעת התחלואה.

יפעת שאשא ביטון: לכן, אנחנו מבקשים פתיחה זו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים שהמערכת לגיל הרך תוגדר כמפעל חיוני בהמשך, אנחנו רוצים שהממשלה תכריז מידי כי אי-אפשר כל הזמן להמשיך עם הדפוס הזה של המתנה לרגע האחרון ובסוף להחליט על מה שכולנו ידענו שצריך לעשות.

יפעת שאשא ביטון: גם המערכות צריכות להתארגן וגם ההורים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים שכל סוגית הפיצוי, כפי שמניתי בפני נציג האוצר, תטופל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ממליצים על בדיקות סקר, בעיקר לצוותים במעונות היום ובגני הילדים כפי שעושים במסגרות לגיל השלישי.

יפעת שאשא ביטון: כל זה כדי לבלום את התחלואה כמה שיותר מוקדם במקרה של התפרצות.

יפעת שאשא ביטון: אם יש רעיונות נוספים לצוותים המקצועיים איך לעשות זאת בצורה בטוחה ויעילה אז אנחנו כמובן נשמח לשמוע.

יפעת שאשא ביטון: המסקנה היא אחת: המערכת לגיל הרך צריכה להיפתח באופן מידי.

יוסף ג'בארין: אני אוסיף ששוב בדיון הזה לא הוכחה בפנינו שום תשתית עובדתית לגבי נתוני תחלואה שהיו מצדיקים באמת החלטה עניינית על סגירת המסגרות מלידה עד שלוש.

יוסף ג'בארין: זה רק מחזק את הדרישה שלנו שהמסגרות הללו יוגדרו כמסגרות חיוניות.

יוסף ג'בארין: אני מקווה של נזדקק לעוד סגר אבל בכל החלטה בעתיד יוחרגו המסגרות הללו.

יוסף ג'בארין: אנחנו מאוד מודאגים מהיעדר פיצוי ראוי והסחבת שננקטת בעניין הזה.

יוסף ג'בארין: צריך לתת מענה באופן מידי ולאפשר גם תקופת הסתגלות לילדים ולצוותים עם החזרה בפעם השנייה, לפי כל ההמלצות הרפואיות והפסיכולוגיות שקיבלנו מאנשי המקצוע.

יוסף ג'בארין: תודה רבה, הישיבה נעולה.