ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 64, 2020-09-13 10:00

יוסף ג'בארין: בוקר טוב.

סלאמה אל אטרש: כמו שאמרתי לכם, אנחנו מהווים 37% מאוכלוסיית התלמידים במחוז דרום, 90% מהבעיות של המחוז זה במגזר הבדואי ועדיין הפער הוא מאוד עצום.

סלאמה אל אטרש: בואו נדבר על הנתונים החיוביים היום.

סלאמה אל אטרש: על כל 450 בדואים יש רופא בדואי, אבל איפה הוא למד בתיכון?

סלאמה אל אטרש: במשולש או בצפון.

סלאמה אל אטרש: על כל 62 בדואים יש מורה בדואי.

סלאמה אל אטרש: הרוב איפה למדו בתיכון?

סלאמה אל אטרש: במרכז ובצפון.

סלאמה אל אטרש: מה עם התיכונים שלנו כאן?

סלאמה אל אטרש: מה עם מיליארדי השקלים שמשרד החינוך משקיע מדי שנה בשכר מורים, שיפוצים, אחזקה, בנייה, הכול?

סלאמה אל אטרש: בואו נקפל את הבסטה ונלך הביתה.

סלאמה אל אטרש: המצב הזה לא יכול להמשיך.

סלאמה אל אטרש: אני מצפה מוועדת החינוך, מצפה ממשרד החינוך, ממנהל המחוז, לעשות בדק בית מאוד רציני לגבי המגזר הבדואי.

סלאמה אל אטרש: אני לא רוצה לראות נתונים של 97% בבית ספר אלאטרש, זכאים לבגרות.

סלאמה אל אטרש: איך לוקחים את הנתון הזה?

סלאמה אל אטרש: לא משכבת גיל.

סלאמה אל אטרש: אתם יודעים איך לוקחים את הנתון הזה.

סלאמה אל אטרש: ותעודת בגרות לא איכותית.

סלאמה אל אטרש: הילדה שלי סיימה לפני שנתיים באלאטרש, לקחתי אותה, השקעתי 60,000 שקל במכינה באוניברסיטת בן גוריון, וול סטריט, שיעורים פרטיים, על מנת שתתקבל לאחווה.

סלאמה אל אטרש: זה המצב שאני רוצה להגיע אליו?

סלאמה אל אטרש: איפה המערכת?

סלאמה אל אטרש: אנחנו במצב מאוד בעייתי.

סלאמה אל אטרש: היום רוב ההצלחה ורוב האקדמאים שיש לנו כאן לומדים במשולש ובצפון, הם לא לומדים בנגב.

סלאמה אל אטרש: אנשים מתחילים לאבד אמון.

סלאמה אל אטרש: היום אחת הבעיות שלי ביישובים שלי, שאני מתחיל לשפר, למשל בסייד, רוב התושבים בסייד רבים על בית ספר אחד יסודי, באלאטרש רבים על בית ספר אחד.

סלאמה אל אטרש: להוציא מנהל בית ספר היום זו משימה בלתי אפשרית.

סלאמה אל אטרש: אנחנו צריכים לשלב ידיים.

סלאמה אל אטרש: גם בצד השני, אצלנו, אנחנו גם צריכים לעשות בדק בית.

סלאמה אל אטרש: להביא מנהל בית ספר לאלאטרש או לסייד, חיצוני, מרהט או מהצפון, גם בלתי אפשרי ואנחנו יודעים שהמנהל לא נותן תוצאות טובות.

סלאמה אל אטרש: אבל אנחנו צריכים לשלב ידיים וזו האחריות של משרד החינוך, ועדת החינוך, זכויות הילד, לעקוב אחרי הדברים האלה.

סלאמה אל אטרש: אני קשה לי שאני מגיע כל הזמן למשרדי הממשלה: שמענו אותך, תודה רבה.

סלאמה אל אטרש: עזוב אותנו, עזוב אותנו.

וליד טאהא: אני רציתי לשאול שאלה.

רם זהבי: אבל אנחנו רוצים להספיק גם את בית הספר.

וליד טאהא: שאלה קטנה וגם למנהל המחוז.

וליד טאהא: אנחנו יודעים שיש למעלה מ-3,000 ילדים ללא מסגרת חינוך בגילאים שלוש עד חמש.

וליד טאהא: האם לפחות במקום הזה שדיברת עליו, אתה יכול להגיד שכל הילדים מגילאי שלוש עד חמש נמצאים במסגרת חינוך?

סלאמה אל אטרש: זה מחולק לשני חלקים.

סלאמה אל אטרש: אני אסביר לך איך.

סלאמה אל אטרש: אנחנו מתחילים רישום כמועצה בחודש פברואר-מרץ.

סלאמה אל אטרש: למשל השנה יש לי מעל 3,600 תלמידים שיש להם מסגרות, אבל כמה נרשמו עד ה-31 באוגוסט?

סלאמה אל אטרש: 1,600.

סלאמה אל אטרש: מגיע 1 בספטמבר, אני קולט 3,600.

סלאמה אל אטרש: אם היה לי צפי שאני צריך לקלוט 4,000 כבר בחודש פברואר ומרץ - - -

רם זהבי: אתה יכול להיערך.

סלאמה אל אטרש: אני יכול להיערך בהתאם.

סלאמה אל אטרש: אבל לפי הרישומים במשרדים לא רואים את זה.

רם זהבי: אבל צריך לבוא להירשם.

סלאמה אל אטרש: הבעיה השנייה שיש לנו בתוך המגזר, אני לא רוצה להפיל את הכול על משרד החינוך, גם אצלנו במגזר אנחנו מעדיפים, בגלל המרחקים, בגלל תנאי הדרך, בגלל האיכות של ההסעה, בגלל שלילד אין אח יותר גדול ממנו שילווה אותו, זה בן ראשון, מעדיפים בגיל שלוש שלא יגיע לטרום חובה וגם שלא יגיע לגן, בגיל חמש שולחים אותו.

סלאמה אל אטרש: אבל מבחינת מסגרות, אם אנחנו נדע את המספר המדויק אנחנו יכולים להיערך בהתאם.

רם זהבי: אם הוא מגיע לוועדת אכלוס ואומר שהוא צריך עוד עשרה גנים הוא יקבל עשרה גנים, אבל צריך תשתיות.

סלאמה אל אטרש: יש לנו עכשיו תורם, לילדים האלה שנמצאים מחוץ למסגרת, זה לא משרד החינוך, משרד החינוך זה יותר פדגוגיה.

סעיד אלחרומי: חברי הכנסת, אנחנו בסיור, אנחנו נסכם בסוף כמה דקות.

הג'ר אלאפיניש: אני רק רוצה - - -

סעיד אלחרומי: אנחנו נשמע, חברי הכנסת, יותר לא נדבר עכשיו, נשמע.

הג'ר אלאפיניש: אני רק רוצה לומר משפט קטן, אני שמעתי מה סלאמה אמר, נכון, יש אתגרים, אבל יש לנו גם הצלחות.

הג'ר אלאפיניש: אני עם אלקסום מאז שהיא נולדה, עברתי המון דברים עם אלקסום, יש תוכניות שהכנסנו לגנים ואני עדה, אני ליוויתי את התוכניות האלה, ואני עדה להצלחת התוכניות האלה, כמו תוכנית 'הד החיים', כמו ספריית אלפאנוס, כמו תוכנית נעימות בעברית, כמו מעגל.

הג'ר אלאפיניש: גם תקציב רווחה חינוכית דאגנו שיגיע לילדים, הכנסנו מכל גן באלקסום, לא קשור אם הגן קיים באשכול או לא וכל ילד מבקר בגן הזואולוגי ללא תשלום כניסה, שזה מאפשר לכל ילד ללכת.

הג'ר אלאפיניש: זה בשבילי הישג, שכל ילד יעלה לאוטובוס ו - - -

רם זהבי: הג'ר, לא נספיק את כל הסיור, חברים.

סעיד אלחרומי: הסיור של ועדת החינוך, יש לו מטרה ברורה אחת, לראות בעין בשטח.

סעיד אלחרומי: אחר כך כתוצר - - -

רם זהבי: נוכל לשבת על דיונים ולשבת על הפרטים.

סעיד אלחרומי: בדיוק.

סעיד אלחרומי: את התוצר של זה אנחנו נשב.

רם זהבי: טוב, אנחנו נאמר ככה, ברוכים הבאים לכל חברי הכנסת שנכנסו.

רם זהבי: אנחנו סיימנו פה.

רם זהבי: המקום הזה הוא אשכול גנים, אנחנו מיד עוברים לבית הספר.

רם זהבי: יש לנו עיכוב בלוח הזמנים ויש כמה תחנות שמחכים לנו, אז כדי שלא נגרור את העיכוב הזה למשך כל היום אנחנו מכאן עוברים לבית הספר תל ערד, הוא נמצא ממש במגרש החניה.

רם זהבי: (בהמשך הסיור – בית ספר תל ערד)

רם זהבי: אנחנו העתקנו את ההתכנסות מגן הילדים אל בית הספר.

רם זהבי: אני רוצה לקדם בברכה את חברי הכנסת שהצטרפו לביקור לשלב הזה, נמצאים פה לפי הסדר, יוסף ג'בארין, רם שפע, עופר כסיף, סעיד אלחרומי, ווליד טאהא וראש המועצה סלאמה אל אטרש עם הצוות שלו.

רם זהבי: נמצאים כאן ממשרדי הממשלה, נציגות של משרד החינוך מחוז דרום, נמצא כאן נציג של משרד החקלאות, הנציג של יריב מן, של האגף החברתי כלכלי, שמלווה את תוכנית החומש, עזרא חן.

רם זהבי: הם עברו למשרד הכלכלה.

רם זהבי: וצוות תוכנית החומש של משרד החינוך, נמצא כאן מנהל תוכנית החומש בני מלכה, והצוות שלו שזה הדס סינה ונתנאל כהן.

רם זהבי: מטעם הפיקוח, כפי שפגשתם קודם, הג'ר אלאפיניש, היא מפקחת גני ילדים של המועצה האזורית אלקסום.

רם זהבי: כפי שהיא ציינה, אלקסום הוקמה ב-2012, אחרי הפיצול של אבו בסמה ונווה מדבר, היא מפקחת של מוסדות החינוך באלקסום בקדם יסודי.

רם זהבי: המפקח של בתי הספר, ד"ר מוחמד אלעתאמין, מפקח בתי הספר היסודיים באלקסום, שניהם כמובן מקומיים, אנשי הנגב, בוגרי מערכת החינוך של הנגב.

רם זהבי: מנהל בית הספר אדיב ייתן סקירה על המקום שבו אנחנו נמצאים.

רם זהבי: רק כדי לסבר את האוזן, ראינו גן ילדים.

רם זהבי: אחת השאלות שווליד שאל על מספר הילדים שלא לומדים.

רם זהבי: אני רוצה לתת בנתון את תמונת המצב של הפיתוח הדמוגרפי של כמה מוסדות חינוך, כמה גני ילדים נפתחים מדי שנה.

רם זהבי: כל אחד מכם חי באיזה שהוא יישוב ואתם יודעים מה קורה ביחס לגני הילדים.

רם זהבי: התמורות הן בקו לינארי סביר, עוד גן, לפעמים יש רשויות שלא פותחות אפילו גן אחד מדי שנה.

סלאמה אל אטרש: אבל בשטח גלילי אי אפשר לפתוח.

רם זהבי: שטח גלילי זו המורכבות, אתה בהחלט צודק.

רם זהבי: אם נדבר על גני ילדים רק בחברה הבדואית, במשך עשור קמו למעלה מ-350 גני ילדים בעשר שנים.

רם זהבי: אני מדבר על כל החברה הבדואית, לא רק נווה מדבר, לא רק אלקסום, על כל החברה הבדואית.

רם זהבי: זאת אומרת מה שאמר סלאמה, סלאמה אמר שיש כמה קשיים, יש אתגר אחד, אתגר השטח, יש אתגר אחד של היתרי בנייה, יש אתגר של מרכזי שירותים, יש אתגר של אוכלוסייה, אח גדול אח קטן.

רם זהבי: אנחנו רואים שביישובי הקבע, אחרי שכבר יש התמקמות ויש בנייה אנחנו רואים שהתנופה של גני הילדים היא אדירה.

רם זהבי: אם אנחנו נסייר ויש לנו תשע רשויות, ששתיים אזוריות ושבע רשויות קבע עם קווים כחולים, אנחנו רואים שההתפתחות של גני הילדים היא מדי שנה בעשרות כיתות גן, עשרות.

אדיב אבו רביע: אני מקדם בברכה את חברי הכנסת הנוכחים, ברוכים הבאים לבית ספר תל ערד, את מנהל המחוז רם זהבי וצוות המפקחים, ראש המועצה סלאמה אל אטרש וכל הצוות, עומאר, מנהל ראדה, מכל הצוות, כל האורחים ברוכים הבאים, אהלן וסהלן, לבית הספר תל ערד.

אדיב אבו רביע: בית ספר תל ערד נוסד בשנת 1960 והיה במקום אחר והועתק למקום הזה בשנת 1995.

אדיב אבו רביע: בית הספר משרת הרבה משפחות, - - - ארמילת, אלעמור, אלנסאסרה, אלקרשי, הרבה משפחות.

אדיב אבו רביע: יש כ-468 תלמידים בבית הספר, מכיתות א' עד ט', צוות מורים, 56 מורים, חלקם מהצפון, חלקם מהמגזר היהודי והשאר מקומיים, בדואים מהמקום.

אדיב אבו רביע: נתחיל בכמה דברים ואחר כך אני אעבור לצד השני.

אדיב אבו רביע: אנחנו בית ספר שנמצא במה שנקרא אזור לא מוכר, יישוב לא מוכר, לצערי יש דבר כזה ואתם יודעים את זה, לכן יש לנו כמה נושאים.

אדיב אבו רביע: התלמידים מגיעים רובם בהסעות.

אדיב אבו רביע: יש בעיה בהסעות, דרכים חקלאיות, בחורף יש בוץ, נעדרים תלמידים, וזה גורם נזק ללמידה.

אדיב אבו רביע: לצערי זה גורם נזק.

אדיב אבו רביע: מה לא עשינו ועדיין המצב נשאר כפי שהוא.

אדיב אבו רביע: בקשר לדרכים זה נושא שמעיק עלינו.

אדיב אבו רביע: כל חורף יש בעיה בדרכים.

אדיב אבו רביע: הדרך היחידה שהיא טובה, אפשר להגיד טובה, בכביש עד לבית הספר, השאר זה בתוך שבטים ואנחנו סובלים מזה.

אדיב אבו רביע: זה דבר אחד.

אדיב אבו רביע: הדבר השני זה נושא המים.

אדיב אבו רביע: נושא המים ידוע לכם, אני לא רוצה לחזור על זה.

אדיב אבו רביע: לילד בתל ערד מגיע מה שמגיע לכל ילד במדינת ישראל, ממש.

אדיב אבו רביע: מה שמגיע לכל ילד מגיע לנו ואנחנו רוצים לקבל מה שמגיע לנו, גם מים.

אדיב אבו רביע: חשמל יש לנו, ברוך ה', זה טוב מאוד, אני רוצה להודות למחוז הדרום, למנהל המחוז, על כל המאמצים שהם עושים וגם לראש המועצה, אבל עדיין חסר לנו דברים.

קריאה: צריך לקצר.

אדיב אבו רביע: אני אעבור עכשיו לנושאים אחרים.

אדיב אבו רביע: למרות כל הקשיים וכל התנאים יש לנו הצלחות.

יוסף ג'בארין: בקשר למים מה קורה?

יוסף ג'בארין: (מדבר בערבית).

אדיב אבו רביע: בקשר למים היום, אחרי שבית המשפט החליט שמחוז הדרום במשרד החינוך יטפל בנושא המים דאגו לנו למכלית שמספקת מים עם משאבה חשמלית, כל יום יש מים, אבל דרך מכלית, ואני חושב שזה פתרון זמני עד שיחברו אותנו למים.

סלאמה אל אטרש: פסק הדין ברור, פסק הדין קבעו לוחות זמנים, תוך ארבעה חודשים משרד החינוך מחויב לחבר את בית הספר למים ובפרק הזמן הזה פיקוד העורף מספק מים לבית הספר עד שבית הספר יקבל מים באופן קבוע.

סלאמה אל אטרש: זרם המים שיש לנו במכלי המים כאן הוא לא חזק, מאוד חלש, אם יש שריפה כאן יש בעיה.

וליד טאהא: ואיכות המים, לגבי שתייה?

רם זהבי: רק לעשות סדר.

רם זהבי: היו כאן מים זורמים במשך שנים בהסדרה לתושבים, קנו מהם מים והגיע צינור מים וככה בית הספר חי.

רם זהבי: בשנה וחצי האחרונות התגלו איזה שהן אי הסכמות בין התושבים האלה וזה הגיע למצב שהתושבים לא סיפקו את המים ואנחנו נכנסנו לתמונה החל מחודש מאי בשנה שעברה.

רם זהבי: אני רוצה לציין כאן, משרד החינוך, השירות היחיד שהוא יודע לתת זה שירותי חינוך, הוא לא יודע לתת שום שירות אחר, זה גם לא סמכותו לתת שירותים אחרים.

רם זהבי: הוא לא משרד מים, לא משרד תשתיות, לא משרד תחבורה, הוא משרד חינוך.

רם זהבי: יש לו מורים, מכללות, גננות, בתי ספר.

רם זהבי: כל הנלווים - - -

וליד טאהא: בית המשפט חייב את מי לחבר את בית הספר?

רם זהבי: בית המשפט חייב את משרד החינוך לפעול אצל משרדי הממשלה להשיג מים.

רם זהבי: ניתנו לנו 14 יום.

רם זהבי: פעלנו בתחילה מול צה"ל, במשך שלושה חודשים משרד הביטחון סיפק פה מים, רכש שלנו, אנחנו שילמנו למשרד הביטחון וקיבלנו מים ממשרד הביטחון.

רם זהבי: הייתה התקשרות כספית שלנו איתו, כי לנו אין גם התקשרות חוזית עם אף ספק מים.

רם זהבי: אנחנו כרגע עדיין נסמכים על המכלית בהתקשרות של משרד החינוך עם משרד הביטחון.

רם זהבי: אנחנו משלמים למשרד הביטחון, הזכיין שלהם מבצע פה.

רם זהבי: אנחנו פנינו לרשות ההסדרה וצריך לומר שבסוגיה הזאת אנחנו לגמרי מכירים אותה טוב, אבל היכולת להציב קווי מים היא של רשויות לאומיות, לא של משרד החינוך.

עופר כסיף: אבל ההחלטה של בית המשפט קבעה, כמדומני, לפני ארבעה חודשים, למה זה נמרח כל כך הרבה זמן?

עופר כסיף: ארבעה חודשים זה די והותר לתת פתרון הולם.

סעיד אלחרומי: עופר, חברים, יש פה פיל לבן גדול שנמצא בחדר ואף אחד לא דן בו, זה רשות הבדואים.

סעיד אלחרומי: יש מרחק של ארבעה קילומטרים שצריך למשוך צינור מים, חד וחלק.

סעיד אלחרומי: זה לא רם זהבי, זה לא - - -

סלאמה אל אטרש: לא, אבל פסק הדין ברור.

סלאמה אל אטרש: פסק הדין, נאמר על ידי שופט, זה לא באחריות של רשות הבדואים, לא באחריות של המועצה המקומית, לא באחריות של משרד הביטחון, זו אחריות נטו של משרד החינוך לחבר את בית הספר.

סלאמה אל אטרש: משרד החינוך זה מדינת ישראל, מדינת ישראל רוצה לחבר היא יודעת לחבר.

סעיד אלחרומי: זה גם הרשות הבדואית.

עופר כסיף: אתה אומר במילים אחרות שמי שאחראי על גרירת הרגליים - - -

קריאה: משרד החינוך.

אדיב אבו רביע: אני אמשיך, רבותיי.

רם זהבי: תראו, חברים, הסוגיות, אנחנו באנו ללמוד את הסוגיות.

סעיד אלחרומי: אנחנו רוצים לשמוע, הדיון אחר כך.

רם זהבי: הסוגיות, אם אנחנו נתעכב על כל סוגיה אנחנו לא נסיים את היום.

רם זהבי: יש כמה סוגיות ליבה שהן במעטפת של מערכת החינוך.

רם זהבי: אחת, סוגיית ליבה ראשונה, אנחנו נמצאים כמרכז שירותים, ציין סלאמה.

רם זהבי: המבנה הבית ספרי הוא לא מבנה קבע, זו סוגיית ליבה ראשונה.

רם זהבי: אנחנו מדברים על אתרים שהוכרו כמרכזי שירותים.

רם זהבי: יש לזה יתרונות, יש לזה חסרונות.

רם זהבי: היתרונות, שמזמן וקרוב לאזור המגורים מזמן מערכת חינוך.

רם זהבי: החיסרון, אחת זה הנגישות, שתיים, שאמנם מציפים את זה, אבל אין לזה תאריך תפוגה, מתי יעברו למבנה קבע, כמה זמן אפשר לגור בבית ספר כזה?

רם זהבי: תהליך ההסדרה שהוא משפיע על מערכת החינוך.

רם זהבי: זו סוגיית ליבה.

סעיד אלחרומי: רם, אתה יודע באיזה שנה נבנה בית הספר?

רם זהבי: 1961.

יוסף ג'בארין: אותן כיתות?

סעיד אלחרומי: לא, היה להם מבנה אחר, פחונים, כל הטרומי הזה זה מ-95'.

רם זהבי: אבל היכולת להחליף היום - - -

סעיד אלחרומי: רבותיי, בואו נעשה סדר, אני מבקש ככה, אני אקרא לסדר פעם ראשונה, פעם שנייה, כמו בכנסת.

יוסף ג'בארין: אדיב אמר לגבי החורף, השאלה שלי, הערכה שלך, מה שיעור התלמידים שלא מגיעים או לא מצליחים להגיע בתקופת החורף?

אדיב אבו רביע: אני אתן לך רק דוגמה אחת, בשני ריכוזים - - - כ-200 תלמידים.

רם זהבי: שזה 50% מהילדים פה.

אדיב אבו רביע: כן, זה 50%, לפחות 50%.

יוסף ג'בארין: ואז הם לא מגיעים?

אדיב אבו רביע: כן.

יוסף ג'בארין: למה?

יוסף ג'בארין: בגלל הדרכים.

אדיב אבו רביע: אין דרכים.

יוסף ג'בארין: 50% מהתלמידים.

אדיב אבו רביע: במועצה מוכנים, אבל הרשות לא נותנת להם.

אדיב אבו רביע: עוד דבר, אני רוצה עכשיו כיתות, חסרים לי חדרים שלוש שנים, לא שנה, גם כן למועצה אין היתר לבנייה והם לא יכולים.

אדיב אבו רביע: הקורונה היא ברכה בשבילנו, למה ברכה?

אדיב אבו רביע: כי אני מלמד עכשיו בקפסולות ויש לי חדרים.

אדיב אבו רביע: החלק השני, החטיבה באים אחרי צהריים, אז לא חסר לנו, בגלל הקורונה.

עומאר אבו עשא: ברשותכם, אני מנהל החינוך במועצה, אני רוצה להגיד, מתוך עבודה יום יומית עם האוכלוסייה כאן, עם בתי הספר, אנחנו מדברים על 32 גנים בפזורה וארבעה בתי ספר שהמועצה בעצם נותנת להם שירותים.

עומאר אבו עשא: אנחנו כמועצה נותנים שירותי חינוך, אנחנו מנותקים מהסביבה, זאת אומרת אין לנו שליטה על דרכי הגישה, אין לנו גם שליטה על ההיתרים, יש פה בעיה קשה בהוספת מבנים חדשים לפי צורך.

עומאר אבו עשא: פה יש צורך, באל אמל יש צורך, באל פורעה יש 15 כיתות חסרות שאנחנו לא מצליחים להכניס אותם בתוך המבנה.

עומאר אבו עשא: באל פורעה הגיע מצב שאנחנו לוקחים את התלמידים, מסיעים אותם לכסייפה, כדי לסיים את הבגרות בביולוגיה, במעבדות.

יוסף ג'בארין: מה הבעיה באל פורעה, למשל?

עומאר אבו עשא: באל פורעה אין היתרים.

עומאר אבו עשא: בית הספר ממוקם בשטח של ערד, המועצה נותנת שירותי חינוך שם, נתקלים בקושי להשיג את ההיתרים, משרד החינוך מרים ידיים כשזה מגיע להיתרים ואומר: תתמודדו, זה לא אני.

עומאר אבו עשא: יש מצב שאחד מעביר לשני בין משרדי הממשלה.

עומאר אבו עשא: אנחנו נמצאים בפזורה גם בבעיות של הסעות תלמידים, קושי בתשתיות, אבל יותר מזה יש בעיה גם של תפיסת הילד למקום.

עומאר אבו עשא: הילדים מגיעים לכאן, רואים שזה בית ספר מסודר, נוסעים הביתה, זה אזור לא מוסדר, אין תשתיות.

עומאר אבו עשא: המדינה מרכזת את הגנים פה, לא רק בגלל מבנה האשכול, כמו שהיא הסבירה, כי הם רוצים לשים במקום אחד ולא לפרוס את הגנים.

עומאר אבו עשא: במדינת ישראל, לפי חוזרי מנכ"ל של משרד החינוך, הגישה החדשה היא לפזר את הגנים.

עומאר אבו עשא: במשרד החינוך יודעים את זה, אבל אצלנו מרכזים אותם.

עומאר אבו עשא: הפוך, כדי להביא את השירותים למקום אחד, במקום להביא את הגנים למגורי הילדים ולהביא מספר ילדים יותר גבוה ללמוד בגנים.

עומאר אבו עשא: זאת בעיה קשה מאוד של נשירה בגנים, ילדים לא מגיעים.

עומאר אבו עשא: אני אומר לכם, אם הגן 100 מטר מהבית של הילד אמא שלו לוקחת אותו לשם, אבל פה הוא נוסע עם ילדים מבוגרים ויש בעיות ויש הטרדות ויש אלימות.

עומאר אבו עשא: גם בית הספר הזה הוא במבנה של שמונה שנים, תשע שנים, זאת אומרת המדינה מצאה פתרון לתת עד ט' פה ולא לבנות בית ספר תיכון.

עומאר אבו עשא: הילדים פה מסיימים ואין להם מקום אחר.

עומאר אבו עשא: הורים שמסכימים מסיעים לכסייפה, הבנות נשארות בבית.

עומאר אבו עשא: אנחנו במועצה הקמנו פה מרכז לבנות כדי להשלים השכלה.

עומאר אבו עשא: יש פה אוכלוסייה שהיא בלי מישהו שאחראי עליה.

עומאר אבו עשא: הרי אנחנו בחינוך צריכים לקחת את החינוך מאפס עד 21, אפילו יותר, עד תעסוקה.

עומאר אבו עשא: אין לנו אפשרות, אומרים לנו: זה המרובע שלכם, מעבר לזה אין לכם, הרשות מתערבת, משרד החינוך לא עוזר גם מול משרדי הממשלה בעניין הזה.

רם זהבי: אדיב, מילה מסכמת.

אדיב אבו רביע: רבותיי, למרות כל התנאים אנחנו בית ספר שיש לנו תפוקה, יש לנו הרבה הצלחות, בית הספר היה בית ספר אדום, הפך להיות בית ספר ירוק, זה בזכות פעולה של הצוות, של ההורים, של כולם ביחד, וברוך ה' יש לנו גם הצלחות אחרות.

אדיב אבו רביע: בבית הספר, למרות מה שאתם רואים, מפה סיימו הרבה רופאים ואקדמאים ומהנדסים ואחיות ורופאות ומורים ומורות.

אדיב אבו רביע: בנוסף יש לנו תוכניות בתוך בית הספר, יש לנו הרבה תוכניות.

אדיב אבו רביע: בקיצור, יש לנו עוגן קהילתי, אבל זה הוקפא בגלל הקורונה, היו הרבה חוגים לילדים.

אדיב אבו רביע: יש חוג לאופניים לתלמידים, יש חוג לנוער של המועצה, קידום הנוער, הבנות שנשרו לומדות פה בבית הספר, יש להן כמה חוגים.

אדיב אבו רביע: למרות כל התנאים יש הצלחות, המורים שלנו בבית הספר מורים מקצועיים, עברו השתלמויות, כל אחד בתחום הדעת שלו וכל אחד נותן את מה שמוטל עליו.

רם זהבי: תודה רבה.

רם זהבי: עכשיו אנחנו ניתן לד"ר אלעתאמין.

רם זהבי: ד"ר אלעתאמין שהוא מלווה את בית הספר במשך שנים, בבקשה.

מוחמד אלעתאמין: אני לא רוצה שתצטייר תמונה של שחור ולבן, בשום פנים ואופן.

מוחמד אלעתאמין: מנהל בית הספר הציג גם אתגרים וגם הצלחות.

מוחמד אלעתאמין: הזכירו כאן שהתלמידים המצליחים למדו באזור המרכז ובצפון, אני אומר לכם, חד משמעי, חלק לא קטן למד באזור כאן מכיתה א' ועד תואר שלישי ואני אחד מהם, בנגב פה.

מוחמד אלעתאמין: בכוחות עצמי, עם כל המשאבים שמשרד החינוך משקיע.

מוחמד אלעתאמין: אילו היה לנו זמן אני הייתי מונה את ההשקעות של משרד החינוך, החל מכיתה א', בתוכניות כמו 'נקרא יחד', עד כיתה י"ב.

מוחמד אלעתאמין: משרד החינוך משקיע, זאת המטרה שלנו, אנחנו רוצים גם להשקיע בבנים שלנו, לא רוצים שמורה יגיע מדיר אל אסד שלוש שעות וחצי נסיעה מכאן, הוא מגיע רדום.

מוחמד אלעתאמין: אני הוצאתי מורה אחרי שמצאתי אותה רדומה, אמרתי לה: במקומך אני צריך מישהו מקומי שיגיע בשעה שבע וחצי ולא בשמונה ועשרה באיחור.

מוחמד אלעתאמין: זאת המטלה שכולנו חייבים לעשות וזה מה שהמשרד עושה עכשיו.

מוחמד אלעתאמין: אני חושב שאנחנו בתהליכים של להעלות את המגזר הבדואי עוד כמה דרגות.

מוחמד אלעתאמין: תודה.

יוסף ג'בארין: להערכתך היום, סלאמה דיבר על בגרות איכותית, מה שיעור התלמידים כיום בשכבת הגיל שיש להם בגרות איכותית?

יוסף ג'בארין: איכותית הכוונה שהם יכולים להיכנס לאוניברסיטאות.

יוסף ג'בארין: מה השיעור?

מוחמד אלעתאמין: אני לא מרוצה.

יוסף ג'בארין: אבל שנבין מה השיעור.

מוחמד אלעתאמין: השיעור הוא מינימלי ביותר, לצערי הרב.

יוסף ג'בארין: כמה?

יוסף ג'בארין: 20%?

מוחמד אלעתאמין: פחות אפילו קצת מזה.

רם זהבי: נציג לכם בסקירה.

סלאמה אל אטרש: 30% אחוז.

יוסף ג'בארין: לא הזכאות.

רם זהבי: לא, השער לאוניברסיטה.

וליד טאהא: בשכבת הגיל בין 31% ל-33% זכאות.

רם זהבי: לא, זכאים זה 50%, אבל שער לאוניברסיטה זה 33%-31%.

סלאמה אל אטרש: אני רוצה לתת לכם נתון מדויק מהמל"ג, 2019 סיימו תואר ראשון במגזר הבדואי 432 סטודנטים, שזה פחות מ-5% מאוכלוסיית הגיל שהגיעה לגיל 18.

סלאמה אל אטרש: אחוז האקדמאים באלקסום לא עובר את ה-1%.

סלאמה אל אטרש: עם כל בתי הספר וכל הגנים הוא לא עובר 1%.

סלאמה אל אטרש: חבר'ה, היום יש לי במועצה כוח אדם ברמה הכי טובה, ראדה, עומאר, הילה, עוד אנשים, אנחנו יכולים להכין לכם תוכניות, אבל צריך לסיים אותן.

סלאמה אל אטרש: אנחנו עברנו על דוח מבקר המדינה, אבל אף אחד לא יישם אותו ולא התייחס אליו, גם משרד החינוך לא התייחס אליו.

סלאמה אל אטרש: ישר זורקים אותו למגרה.

סלאמה אל אטרש: אנחנו צריכים גם את ועדת החינוך איתנו.

יוסף ג'בארין: איזה דוח?

סלאמה אל אטרש: דוח מבקר המדינה.

סלאמה אל אטרש: מי ממשרדי הממשלה מסתכל על הדוח של מבקר המדינה?

סלאמה אל אטרש: ישר זורקים אותו.

סעיד אלחרומי: תעביר לי אותו.

סלאמה אל אטרש: אני אעביר לך אותו, גם על ההסעות, גם על החינוך, גם על הכול.

יוסף ג'בארין: והשיעור באלקסום של בגרות איכותית?

סלאמה אל אטרש: זה נתון שאי אפשר למדוד אותו, אבל אני יכול להגיד לך, בשנה האחרונה הצלחתי להכניס בערך 100 תלמידים לאקדמיה בארץ, זה אחרי מאמצים מאוד קשים, אלה מאמצים של המועצה.

סלאמה אל אטרש: זה תגבור לימודי והשנה אנחנו ממשיכים גם בתגבור לימודי, אם זה במקצועות המתמטיקה ופיזיקה, עושים לתלמידים גם מרתונים לפני המבחן של הבגרות על מנת שיגיעו למצב לקבל תעודת בגרות איכותית.

סלאמה אל אטרש: זה לא משרד החינוך, זו המועצה עם הרשתות שאנחנו עובדים איתן, אבל אנחנו רוצים את שיתוף הפעולה - - -

בני מלכה: אתה לא מדייק, סליחה.

רם זהבי: אנחנו ניתן הזדמנות.

יוסף ג'בארין: מי כבודו, אדוני?

בני מלכה: בני מלכה, מנהל תוכניות החומש מזה 13 שנה.

יוסף ג'בארין: אז תהיה לך הזדמנות להגיב, לא צריך לבוא אליו בטענות בצורה הזו.

בני מלכה: לא, אפשר.

יוסף ג'בארין: לא צריך, זה לא מכובד.

יוסף ג'בארין: הגישה הזו לא מכובדת.

סלאמה אל אטרש: אתה עקבת שהמנהלים מבצעים את כל התוכניות, או רק לסמן וי?

סלאמה אל אטרש: אתה בא ללמד אותי על המגזר שלי?

סלאמה אל אטרש: הכול לסמן וי.

רם זהבי: אנחנו נגיד תודה רבה.

רם זהבי: אנחנו רוצים להגיד תודה רבה על האירוח, תודה רבה למועצת אלקסום, אנחנו ממשיכים מכאן למועצה אזורית נווה מדבר, יש לנו עוד שתי תחנות.

רם זהבי: (בהמשך הסיור – בית ספר אלעזאזמה)

רם זהבי: החברים המתלווים אלינו, בבקשה.

רם זהבי: אדוני ראש המועצה, אנחנו באירוח של חברי כנסת מוועדת החינוך של הכנסת והוועדה לזכויות הילד, אנחנו נסייר היום, יש לנו חצי שעת סיור באלעזאזמה א' ובאלעזאזמה ב'.

סעיד אלחרומי: הצטרפה חברת הכנסת סונדוס סאלח.

רם זהבי: ברוכה הבאה.

סעיד אלחרומי: חברים, אנחנו פה במקום ואדי נאם, הכי חם.

רם זהבי: הסוגיה הכי בוערת.

סעיד אלחרומי: לפני שאנחנו נכנסים לבית הספר הצפוף ביותר, אלעזאזמה א'.

יוסף ג'בארין: אל מודיר.

רם זהבי: לא, זה אלעזאזמה ב', זה מנהל של - - -

סעיד אלחרומי: אנחנו נמצאים כאן בחניה, לפני כמה דקות, מי שהספיק להגיע ראה את משמרת א' שסיימה וראה את העומס של האוטובוסים שיוצאים במזל.

יוסף ג'בארין: רגע, כבר יצאו?

רם זהבי: אנחנו עושים שתי משמרות.

רם זהבי: משמרת אחת, ב-12 יצאו.

רם זהבי: סעיד, עכשיו משמרת שתיים אצלך.

סעיד אלחרומי: אני חייב לציין, יוסף, שלא אפשרו לנו אפילו בתרומה להכין פה חניה.

סעיד אלחרומי: אנחנו הכנו את זה כתרומה בטרקטורים, אבל לא מאפשרים, לא למועצה, לא למשרד החינוך.

יוסף ג'בארין: הכוונה לא לסלול?

סעיד אלחרומי: לא לסלול, לא להכין חניית אוטובוסים מסודרת.

רם זהבי: זה רמת חובב.

רם זהבי: השטח פה, כל הסוגיה פה, מה שאתם גם שאלתם, הייתי בשני דיונים אצלכם, אתה העלית את זה בשאילתה, היינו גם היינו ביחד עם ראש המועצה בשבוע שעבר בוועדת התכנון והבנייה.

רם זהבי: יש הרבה מורכבויות של קרקע, המורכבות כאן בקרקע היא הטווח של חמישה קילומטרים מרמת חובב.

רם זהבי: זו המורכבות.

רם זהבי: זה בתוך החלטת ממשלה של טווח חמישה קילומטרים.

רם זהבי: אנחנו נמצאים כרגע מבחינת קילומטראז' 3.8 קילומטר מתוך הקשת.

רם זהבי: אנחנו לא בגבול של החמישה, אנחנו בתוך הקשת, בתוך הטווח של חמישה.

רם זהבי: הנקודה כאן היא 3.8 קילומטר מהמפעלים של רמת חובב.

סעיד אלחרומי: מרחק שלא השתנה מאז שנולדתי.

רם זהבי: לא, השתנה, רק רמת חובב השתנתה.

סעיד אלחרומי: חמישה קילומטרים, רמת חובב אמורה להשתנות, אמורה להשתדרג - - -

יוסף ג'בארין: אבל מתי בית הספר הוקם?

יוסף ג'בארין: הוקם בשנות ה-60, נכון?

סעיד אלחרומי: בשנות ה-60, כן, ולא זז מאז.

רם זהבי: אנחנו מארחים כאן חברי כנסת מוועדה של זכויות הילד ומוועדת החינוך.

רם זהבי: אני ביקרתי אצלך, אני כבר יכול לקנות פה דירה אצלכם מרוב שאני באלעזאזמה, פעם בחודש וחצי אני פה.

יוסף ג'בארין: אני וסעיד היינו כאן גם לפני שבוע.

רם זהבי: נמצאים איתנו שני המנהלים, של אלעזאזמה א' ואלעזאזמה ב', האזור כאן על מספר התלמידים שלומדים במתחם אלעזאזמה כולו, כלומר שני בתי הספר ואשכול גני הילדים, אנחנו מדברים על כ-2,400 תלמידים.

רם זהבי: זה כל האזור של ואדי אל נאם.

יוסף ג'בארין: 2,400?

רם זהבי: פה, א', ב' וגני הילדים, זה 2,400 ילד.

יוסף ג'בארין: על שטח של?

רם זהבי: הקרקע?

רם זהבי: השטח צפוף.

רם זהבי: אני לא יודע להגיד לך כמה דונם.

רם זהבי: אתה תראה לבד בעיניים שלך, השטח צפוף.

קריאה: השטח כמעט חמש, ארבע וחצי.

סעיד אלחרומי: לכן אנחנו מבקשים להרחיב עכשיו.

חמאד אבן חמאד: סעיד, אני רוצה להציג משהו על בית הספר שלנו.

רם זהבי: ברוכים הבאים למי שהצטרף אלינו.

רם זהבי: מתחם בתי הספר אלעזאזמה ב', אלעזאזמה ב', אשכול הגנים נמצא כאן למטה.

רם זהבי: מנהל בית ספר אלעזאזמה א'.

רם זהבי: למה אלעזאזמה א' ואלעזאזמה ב'?

רם זהבי: בית הספר הוותיק ביותר נמצא בצד השני, במקום שבו אנחנו נמצאים יש מחיצת אמצע, בנו חומה וחילקו את בית הספר לכאורה לשני בתי ספר.

רם זהבי: שם יש מתחם אחד, מה שאנחנו קוראים אלעזאזמה ב', וכאן יש את המתחם השני, אלעזאזמה א'?

קריאה: הכול יסודי?

רם זהבי: רק יסודי, א' עד ט', בכל מתחם כ-1,000, 1,100 תלמידים.

רם זהבי: בכל מתחם.

רם זהבי: השינוי היחיד שהיה לנו הקיץ הזה, לא נמצא פה חנן, אני צריך להודות לו, אני שיבחתי קודם את המועצה, מועצת נווה מדבר, כמו המועצה שהיינו בה עכשיו, אלקסום, גם היא מועצה אזורית שמטפלת ביישובים בקו כחול ובפזורה גם יחד ונותנת שירותים לתלמידים שלה ולתלמידי פזורה.

רם זהבי: יש למועצת נווה מדבר כרגע עשרה בתי ספר שהיא נותנת להם שירות במרכזי שירותים שהם פזורה, אחד מהם זה כאן, אלעזאזמה.

רם זהבי: צריך לציין לשבח את המועצה, המועצה יחד עם חנן, שהיה מנהל אגף החינוך, עכשיו הוא משמש כסוג של מנכ"ל המועצה, מוביל תהליכים של היתרי בנייה, איתור קרקע ומעבר לבניית קבע.

יוסף ג'בארין: מי האיש?

רם זהבי: חנן אפוטה, הוא מנכ"ל המועצה של אברהים.

רם זהבי: הוא לא נמצא.

רם זהבי: אני משבח אותו למרות שהוא לא פה.

רם זהבי: הבחור מנוסה מאוד, גם עבד באבו בסמה לפני שחילקו את המועצות, הוא גם עבד ברשות החינוך הבדואים לפני שהוא היה באבו בסמה, יש לו היסטוריה בנגב, היסטוריה בחינוך, ואנחנו רואים שלצד הפעילות הנמרצת של המועצה, שהיא בהחלט פותחת בתי ספר במבני קבע, יש עדיין אזורים עם מאפיינים של קושי, כמו הנקודה שאנחנו נמצאים בה כרגע.

רם זהבי: אני אתן בבקשה למנהל בית הספר.

חמאד אבן חמאד: בית הספר שלנו מבחינה פיזית בנוי, אתם רואים, מבנים יבילים שהם קדומים, יש לנו יבילים שהם נוטים הצדה מהגשם, מכל מה ש - - -

יוסף ג'בארין: מאיזה שנה?

חמאד אבן חמאד: זה נבנה ב-1957, משהו כזה.

אברהים אלהואשלה: אני אגיד לכם שהמנהל הוא - - -

חמאד אבן חמאד: כן, אברהים, תן לי להציג מה שיש לנו בבית הספר.

חמאד אבן חמאד: אנחנו ממש, אתם מרגישים, לא נושמים כמעט, הכול צהוב ממש, יש לנו בערך שמונה מבנים שצריך להרוס מהיסוד.

חמאד אבן חמאד: אי אפשר להכניס ילדים בתוכם.

חמאד אבן חמאד: חמישה חודשים שאנחנו בלי אב בית ובלי עובדי ניקיון, אני בא בשש בבוקר, פותח את הגנרטור, פותח את בית הספר, ואין לי מי שיענה לי.

חמאד אבן חמאד: לא הורים, לא מועצה ולא משרד, אין לי תשובה.

חמאד אבן חמאד: הילדים ממש יושבים במצב קשה מאוד שלאף אחד לא אכפת.

חמאד אבן חמאד: גם ההורים עצמם, אני שלחתי מכתב, לא מעניין אותם, הם רוצים שהילדים יחזרו אחרי הקורונה וזהו.

חמאד אבן חמאד: המצב הזה לא צריך להמשיך.

חמאד אבן חמאד: נכון, אנחנו מקבלים את הילדים, רוצים לתת להם, כל יום שהם באים אחרי הקורונה זה הישג בשבילנו, אבל זה לא צריך להמשיך ככה, לא מהמועצה, לא ממשרד החינוך, לא מההורים עצמם, שאני גם מרגיש שלא אכפת להם.

רם זהבי: חמאד, אנחנו בעיקר באנו לראות את הקמפוס.

סעיד אלחרומי: כמה כיתות יש?

חמאד אבן חמאד: יש לנו 35 כיתות פה.

סעיד אלחרומי: כמה ילדים?

חמאד אבן חמאד: 1,000 תלמידים בערך.

סעיד אלחרומי: בית הספר הצפוף ביותר.

יוסף ג'בארין: שניהם.

רם זהבי: לא, כל אחד 1,000.

רם זהבי: השני, אתה תראה, זה סטטוס אחר.

רם זהבי: הוא גם צפוף.

אברהים אלהואשלה: לא, לא, לא, סליחה, אני מבקש, שני בתי הספר צפופים מאוד.

אברהים אלהואשלה: זה שאנחנו משווים את ההוא לעומת זה, בהחלט זה שונה ולכן לא צריך לעוות את התמונה.

אברהים אלהואשלה: התנאים כאן הם קשים מאוד, הכיתות מאוד ישנות.

חמאד אבן חמאד: אבל ראש המועצה, להתעלם מהתלמידים, חמישה חודשים בלי אב בית ובלי ניקיון, המורים, זה לא – אתה לא צריך להיות צדיק פה.

עופר כסיף: מה לגבי התשתיות פה?

חמאד אבן חמאד: התשתיות קשות מאוד.

עופר כסיף: מה עם מזגנים?

עופר כסיף: יש?

חמאד אבן חמאד: חשמל, חצי יום היינו בלי חשמל היום.

חמאד אבן חמאד: יש בעיה עם החשמל, נפילת חשמל, נפילת גנרטור.

אברהים אלהואשלה: החשמל על גנרטור, אין רשת חשמל.

אברהים אלהואשלה: יש רשת מים.

חמאד אבן חמאד: מים יש, אבל בקיץ לא היה לנו בכלל.

וליד טאהא: המים רשת או מכלים?

חמאד אבן חמאד: בכלל עצרו את המים.

חמאד אבן חמאד: בקיץ לא היה לנו הכלל.

רם זהבי: יש פה קו מים.

חמאד אבן חמאד: יש קו מים, אבל זה לא רציף.

וליד טאהא: זאת אומרת תוך כדי לימודים אין מים?

וליד טאהא: זה חשוב.

חמאד אבן חמאד: לא, עכשיו זה רציף.

וליד טאהא: אחר כך כשנעשה סיכום אני אתאר בדיוק את הסיטואציה, את המצב?

וליד טאהא: אחר כך.

וליד טאהא: בינתיים אנחנו רוצים לשמוע ממנו.

וליד טאהא: תאר לנו את הדברים הפיזיים.

וליד טאהא: אחר כך נובע מזה הסבל של הילדים.

קריאה: הקשיים, הדברים הכי קשים שיש לך עכשיו.

חמאד אבן חמאד: הכי קשה, אני בא בשעה שש בבוקר, אני פותח גנרטור, מנקים, חלק מהמורים, מהצפון באים מאום אל פחם, מגיעים בשמונה, עם הילדים מושכים מטאטא ומנקים.

חמאד אבן חמאד: אחרי שלוש שעות של נסיעה.

חמאד אבן חמאד: המורים האלה סובלים.

חמאד אבן חמאד: הם רצו שלא ייכנסו היום לכיתות, אני אמרתי להם (לא שומעים, צלצל ברקע) - - -

קריאה: אבל הצלצול אומר הכול.

חמאד אבן חמאד: לא, הצלצול לא אומר הכול.

וליד טאהא: חמאד, כמה מורים יש לך?

חמאד אבן חמאד: 80 מורים.

וליד טאהא: כמה מהנגב, כמה באים מהצפון?

חמאד אבן חמאד: חצי חצי, 40 מהצפון.

רם שפע: זה משתנה בשנים האחרונות?

רם שפע: יש יותר שבאים מהצפון בשנים האחרונות?

חמאד אבן חמאד: לא, זה פחות.

חמאד אבן חמאד: כל הזמן מהדרום המספר עולה.

וליד טאהא: כמה תלמידים בכל כיתה?

חמאד אבן חמאד: יש לנו 32.

חמאד אבן חמאד: לא בכל כיתה, אבל בממוצע 32.

יוסף ג'בארין: הסוגיה הזו של לימודים מרחוק.

חמאד אבן חמאד: זה קשה מאוד, כמעט אין לנו תשתיות אינטרנט.

חמאד אבן חמאד: יש מורים שבאמת מגיעים לתלמידים עם עזרה של ההורים, אבל לא הרבה.

חמאד אבן חמאד: הורים צעירים עוזרים, קונים אינטרנט, קונים תשתיות והרבה לא מגיעים לזה.

וליד טאהא: בבית הספר יש תשתית?

חמאד אבן חמאד: בבית הספר יש תשתית אינטרנט.

וליד טאהא: היא פועלת?

חמאד אבן חמאד: כן, היא פועלת.

סעיד אלחרומי: חמאד, בוא נקרא לילד בשמו, הבעיה האמיתית כאן זה הצפיפות הפיזית וההיתר לשינוי המבנים.

סעיד אלחרומי: למועצה יש את הכסף, למשרד החינוך יש את הכסף, הבעיה עכשיו נמצאת במשרד המשפטים.

סעיד אלחרומי: אם משרד המשפטים ייתן את הדחיפה שלו, שנוכל להקים מבנים חדשים בקרבת מקום ולשנות את מה שאפשר לשנות כאן המצב ישתפר, עד שהיישוב בכלל - - -

רם זהבי: יגיע להסדרה שלו.

סעיד אלחרומי: הכדור נמצא עכשיו, ברגע זה, במשרד המשפטים.

סעיד אלחרומי: יש בעיה שנייה, שזה קו החשמל.

סעיד אלחרומי: יש החלטה של בית המשפט לחבר את בתי הספר לחשמל.

סעיד אלחרומי: לצערנו הרב עדיין בגנרטורים, למרות שדרך אגב תחנת החשמל הגדולה ביותר בדרום נמצאת 500 מטר מכאן.

עופר כסיף: מי אמור לבצע את זה תכלס?

סעיד אלחרומי: ב', זה כביש הגישה והחניה בחוץ.

סעיד אלחרומי: אנחנו מדברים על היתרי בנייה, אנחנו, אני, רם, אברהים, מקדמים את זה, בוועדה המחוזית זה עכשיו עבר, חזר בחזרה לארצית, אנחנו מקווים לקבל אישור, משרד המשפטים מתנגד, אתה יכול לדבר עם אבי ניסנקורן שילחץ ונקבל את ההיתר.

יוסף ג'בארין: הוא מתנגד בגלל רמת חובב?

אברהים אלהואשלה: קודם כל השטח נמצא ברדיוס של נאות חובב.

אברהים אלהואשלה: עכשיו, היות שהמקום הזה לא יכול לקבל היתר בנייה זה התירוץ הכי גדול שאתה לא יכול לבנות מבנים, לא לאשר קרקע לפצל את בית הספר וגם לא יכול לקבל תקציבים ואז אתה כבול.

רם שפע: אבל זה תירוץ או הסבר?

אברהים אלהואשלה: והילדים נמצאים.

סעיד אלחרומי: אנחנו ביקשנו היתר ל-24 חודש, עד אז נראה איפה הולכת ההסדרה, ביקשנו היתר עד 24 חודש, אם ההיתר הזה יתקבל, רם - - -

רם זהבי: נוסח הבקשה שהגשנו, אנחנו הגשנו בקשה ויחד עם המועצה עשינו פה באמת מעשה יוצא דופן, חברנו קואליציה של משרדי הממשלה, זה אומר משרד הפנים, משרד החינוך, משרד הכלכלה, חברנו קואליציה ושכנענו את הוועדה המקומית, למרות שאין לנו מעמד בוועדה המקומית, אנחנו לא גוף בונה, לא גוף מבצע, אבל כן גוף שמייצג ואנחנו הצגנו בקשה לדיון להיתר בנייה זמני ל-24 חודש, להחלפת מבנים ותוספת מבנים באתר ועד 500 מטר ממנו.

רם זהבי: הייתה ועדה בשבוע שעבר, הוועדה הצביעה בקול אחד יותר בעד וזה עבר לוועדה הארצית.

רם זהבי: צריך להגיד שההסתייגויות הן הסתייגויות לא קלות ולא פשוטות.

רם זהבי: אנחנו הצגנו צרכים של ילדים, הצגנו צרכים של צוות, הצגנו צרכים חינוכיים, ההסתייגויות לא קלות, אבל צריך לשים תמונת מראה.

רם זהבי: בבית המשפט לפני שלוש שנים נקבע לרשות ההסדרה למצוא פתרון בהיתר.

רם זהבי: מה שנעשה בשלוש השנים האחרונות, נקבעו שתי נקודות בתוך הקו הכחול של ואדי נאם במקום העתידי וגם הוצא היתר בנייה בשתי נקודות על הקרקע לבניית בתי ספר קבע עבור התושבים.

רם זהבי: למרות ההיתרים הסטטוטוריים אין ביצוע כי התושבים מתנגדים לשתי הנקודות עצמן כי הן מסמנות את תוואי ההסדרה העתידי ולתוואי ההסדרה העתידי אין עדיין הסכמה.

רם זהבי: לכן זה ביצה ותרנגולת, זה אחד קשור לשני, עד שלא יוסדר תוואי ההסדרה התושבים לא ייתנו לבית הספר לקום, אם הם לא קמים הם נשארים במצב כאן.

רם זהבי: המשא ומתן כאן שהוא בין משרדי הוא מורכב מאוד, מדובר פה על שבט אלעזאזמה בגדול, שזה לא שבט אחד, מדובר על 12-11 משפחות, על 10,000 נפש, זה לא אחד או שניים וההסדרה מורכבת.

רם זהבי: זו תוכנית מוכרת, מפורסמת, עובדים עליה כבר שנים לוואדי נאם.

סעיד אלחרומי: אבל הפתרון הזמני של 24 חודש - - -

רם זהבי: אנחנו ביקשנו לכל הפחות לתת לנו פתרון לבתי הספר.

רם זהבי: יש נוסח הצעת ההחלטה שמדבר על 24 חודש, ביקשנו עד 15 יבילים, שנוכל להציב.

יוסף ג'בארין: איפה תציבו אותם?

רם זהבי: יש, ראש המועצה - - - קרקע ללא תביעת בעלות.

רם זהבי: יש קרקע ללא תביעת בעלות, שיש אפשרות להציב עליה, 500 מטר מהמתחם.

אברהים אלהואשלה: תמ"מ 4/14/40 מאפשרת לנו ב-500 מטר ממרכז ה - - - ואנחנו רוצים לנצל את זה.

סעיד אלחרומי: חמאד הציג דברים מאוד קשים בקשר להתנהלות.

סעיד אלחרומי: לא מקובל עליי לשמוע את זה שוב, אני שמעתי את זה, דיברנו עם אברהים וסיכמנו שהמועצה חוזרת בכוח להוביל את הדברים מבחינת ניקיון, מבחינת שמירה, מבחינת הכול.

סעיד אלחרומי: אני מקווה שפעם אחרונה אני שומע את זה ממנהל בית הספר.

סעיד אלחרומי: הניקיון, אנשי הניקיון, יש תקצוב לזה, רם, נכון או לא?

רם זהבי: אני שיבחתי את חנן ואני גם משבח את אברהים, המועצה מתמודדת פה, ומה שאומר אברהים הוא אומר בצדק, זה לא שטח מוניציפלי שלה, היא פה מספקת שירותים למדינת ישראל בהסכם חד שנתי כל שנה.

רם זהבי: עכשיו, היות שזה לא תושבים שלה אז יש לפעמים חיכוכים מורכבים שגם המועצה, שהיא גוף שלטוני, יש דברים שלא כל דבר היא יכולה לפתור, לא כל דבר היא יכולה להתמודד והיא מתמודדת פה עם מצב שהוא באמת – אם הם היו תושבים שלה ורשויות האכיפה של המועצה היו יכולות להפעיל איזה שהוא מנוף אז זה היה אחרת, אבל יש כאן התארגנות מלמטה שמהווה קושי על המועצה שהיא, אני אומר לכם, מועצה משובחת, מה שהיא מצליחה אף אחד לא מצליח, והיא מאתגרת את המועצה ובכלים של המועצה, עם כל הכבוד, נדרשת פה אכיפה לאומית, לא רק אכיפה של מועצה.

רם זהבי: אני רק אומר ברמז, בכמה זירות בחברה הבדואית באתגרים שמצויים כרגע זה אתגרים שגדולים על מועצה ורשות מוניציפלית להתמודד והם דורשים אכיפה ודורשים משטרה, דורשים רשויות חוק.

רם זהבי: זה גדול על מועצה.

סעיד אלחרומי: צריך לעשות את הכול, רם, שהכיתות יהיו נקיות.

רם זהבי: אני לגמרי מסכים איתך, אנחנו מסכימים, בזה אנחנו תמימי דעים.

סעיד אלחרומי: אם נביא אפילו קבלן חיצוני שיבוא עם משטרה, אבל שינקו את הכיתות.

רם זהבי: אתה רוצה להיכנס לפרטים, לדעת – כמו שאמר קודם - - -

סעיד אלחרומי: אני יודע שיש פה איש - - -

רם זהבי: אמר סלאמה, חלק מהבעיות זה מתוכנו.

רם זהבי: אני לא רוצה להרחיב, לא צריך להרחיב.

סעד אבו עפאש: לפני 17 שנה נכנסתי לבית הספר כמנהל, אז התברכנו בביקור של ועדת החינוך וזכויות הילד.

סעד אבו עפאש: אז יש לנו סוגיות בוערות, כמו שאמר סעיד, אנחנו במקום החם ביותר.

סעד אבו עפאש: מבחינת צפיפות, יש לנו 1,142 תלמידים, יש לי כיתות, יש לי חמש אדום, אני פותח כיתות מעל המותר, בגלל הצפיפות ובגלל שאין מקום פיזי בבית הספר.

סעד אבו עפאש: דרך הגישה, אם לא היה לי כמעט עשרה מורים מתנדבים יום יום, כמעט היה קורה לנו אסון שם.

סעד אבו עפאש: אין חניה, כ-3,000 בגנים ושני בתי הספר מוסעים באוטובוסים, חשמל, ראיתם, כל הכיתות לומדות, מ-א' עד ג' מלא הם לומדים בגלל שאין לנו למידה מרחוק.

סעד אבו עפאש: הזום לא עובד, האינטרנט לא עובד, אפילו במפגשים של מנהל המחוז אני מחפש גבעה ועולה בג'יפ שלי, לשמוע כ-60% או 70% מהמפגש של מנהל המחוז.

סעד אבו עפאש: אז תארו לעצמכם ילד שנמצא באיזה נחל או מקום לא יודע מה.

סעד אבו עפאש: מבחינת הלמידה מרחוק זה לא עובד.

סעד אבו עפאש: צפיפות גבוהה מאוד בתוך הכיתות ובתוך בית הספר.

יוסף ג'בארין: מה להערכתך שיעור התלמידים שיצליחו להתחבר ללמוד מרחוק, אצלך?

סעד אבו עפאש: לפי דעתי לא מגיעים ל-30%.

יוסף ג'בארין: זה אותו נתון של בית הספר השני.

סעד אבו עפאש: לא מגיעים.

רם שפע: אז כשהם לא פה מה קורה?

רם שפע: אם עכשיו הם צריכים להיות בבית ואתם צריכים לנסות להציע להם למידה מרחוק.

סעד אבו עפאש: בדיוק עכשיו התכוננו היום לפני שהמשרד הוציא הודעה שהמנהלים צריכים לדאוג לחוברות שייקחו אותם הביתה, בשנה שעברה המורים, מי שדיברתי או הזכרתי קודם, הלכו בית בית, חילקו חוברות.

סעד אבו עפאש: הכינו חוברות בבית הספר, עברנו על החוק והגענו - - -

יוסף ג'בארין: לימודים מרחוק שלא ב - - -

קריאה: יצירתיים נו.

סעד אבו עפאש: הלכו עד הבית שלהם מבחינת לימודים.

סעד אבו עפאש: החשמל, מה שידוע לכם או לא ידוע, יש בג"צ מלפני 15 שנה לחבר את בית הספר לחשמל.

סעד אבו עפאש: דרך הגישה, יש בג"צ לדרך הגישה, סכנת חיים, המורים שלנו בשני בתי הספר והאשכול של הגנים מעל 100 רכב של מורים וגם מעל 100 רכב הסעות, אין חניה, אין מים, אין דרך גישה, אבל בכל זאת תסתובבו בתוך בית הספר, מכלום עושים להם את הכול.

סעד אבו עפאש: מעבדות, יש לנו מעבדות, עשינו את המקסימום בשיתוף המועצה, בשיתוף משרד החינוך, יש לנו שלוש מעבדות כמעט, אבל מה זה עוזר כשיש לי בעיה, עכשיו יש לי בעיית אינטרנט, כי זה אלחוטי, זה לא בזק.

סעד אבו עפאש: אלחוטי, אין לך ממסר, אבל יש לנו להצטיידות, יש לנו לתקשורת שהיא חסרה שם.

סעד אבו עפאש: זה משפיע באופן ישיר על ההישגים של התלמידים, על ההתלהבות של התלמידים, על הנשירה, על תלמידות, בית הספר מסתיים בכיתה ט' כאן ואחוז גבוה של הבנות נשארות בבית.

סעד אבו עפאש: דיברנו, סיפרנו אלף פעם, אמרתי להם על בית הספר הזה, הארעי, אמרו זה ארעי מאז שאני נולדתי ואני למדתי כאן בכיתה א'.

סעד אבו עפאש: אני מזכיר את זה אלף פעם, בתקופות ימי הביניים למדנו כאן עם כמעט אותם דברים.

קריאה: אנחנו עדיין בימי הביניים.

סעד אבו עפאש: אנחנו מצפים למשהו טוב, אני מקווה שהביקור הזה יסגור לנו הרבה דברים - - -

אברהים אלהואשלה: לא, צריך באמת, אני אומר, עכשיו אנחנו מטפלים בבעיה נקודתית, הבעיה בסיטואציה שאני כבר לא יודע, כאן האזרחים הערבים בנגב, עצם אי ההכרה ביישובים זה גוזל את כל הזכויות הלגיטימיות שאמורות להיות לאנשים, זאת אומרת טיפול השורש, הטיפול האמיתי, לטפל בזה, ברור שבסופו של דבר אנחנו ניקלע למצבים שעכשיו מתפוצצים לנו בפנים.

אברהים אלהואשלה: והבעיה עוד תגדל.

וליד טאהא: אתה למעשה מקודם אמרת שזו סוגיה פוליטית, שאנשים מוענשים בה ביודעין גם בחינוך ובכל התחומים.

סעיד אלחרומי: למרות החלטות בג"צ.

סעד אבו עפאש: הפתרון, אמרתי להם, מבחינת הנשירה של הבנות, מי שמחזיקים את בית הספר מבחינת ההישגים אלה הבנות, מי שמשפר זה כל הבנות.

סעד אבו עפאש: עוזר לנו רק הבנות.

סעד אבו עפאש: הבנות, מצטיינות, עוזבות את בית הספר.

אברהים אלהואשלה: צריך לציין, בהמשך לדברים האלה, אני אומר בקצרה, בסוף אני ארחיב בסוגיה הזאת, כל הנושא הזה בעצם יש לו השלכות, עצם אי ההכרה יוצר אצל החברה סדר עדיפויות.

אברהים אלהואשלה: היות שהבית שלנו מאוים להריסה, אין לנו מקומות עבודה, זה יוצר שאנחנו נאבקים על הבית שלנו, על הקיום, על הביטחון שלנו, אחר כך הדברים האלה מסביב אמנם הם חשובים, אבל אחר כך אתה רוצה תנאים יותר טובים לקהילה שלך.

רם זהבי: אברהים, אנחנו נרחיב על זה.

אברהים אלהואשלה: כן, אין בעיה, אנחנו מנצלים את זה ש - - -

רם זהבי: אנחנו ממשיכים מכאן לתחנה האחרונה - - -

סעיד אלחרומי: ללא קשר לרם זהבי, אנחנו רוצים שסעד ישלים, אם יש שאלות ואחר כך יוצאים לתחנה הבאה.

סעד אבו עפאש: כן, הפתרון לבנות, אמרתי לפני כמה שנים והשתתפו מהמועצה וגם אורי ממשרד החינוך, גדר, יבילים, תהיה שלוחה לתיכון שגב שלום, לאיזה תיכון, יש לנו את כל הבנות שלומדות ליד בית הספר.

סעד אבו עפאש: גדר, ויבילים לא צריך, לא סמל ולא צריך אף מאמץ ואישור של המנהלת אם ייתן אישור כמו ש – לא נתנו לגנים, פטרו, אברהים, כשהגיע, הוא פתח לנו, כל הגנים היו אצלי ואצל חמאד, אולי מעל 700-600 תלמיד שנמצאים בתוך בתי הספר, פתחו גדר, הוסיפו יבילים ויש לנו שני אשכולות גנים.

סעד אבו עפאש: היום, כדי לפתור את הבעיות של הבנות, ואמרתי את זה למנהל המחוז, אתה אחראי, לא אני ולא אף אחד, הפתרון של הסוגיה של הבנות, הנשירה, הן המקור לכל ההישגים, רק גדר ויבילים, ואחר כך אללה כרים עם סמל המוסד.

סעד אבו עפאש: ואני גם חוזר ואומר, לפטור, יש לי תלמידים ויש לי כיתות עם 46 תלמיד, יש לי חמש אדום - - -

סעיד אלחרומי: אנחנו חייבים להתקדם לבית הספר השני, שם יהיה הסיכום שלכם ושל מנהל המחוז על כל הסוגיות שאתם ראיתם במהלך היום.

סעיד אלחרומי: בואו נמשיך.

סעיד אלחרומי: (בהמשך הסיור – ביקור באבו סולב)

רם זהבי: אנחנו מגיעים ליישוב אבו סולד, אנחנו נמצאים באשכול גנים ומיד אחר כך אנחנו נכנסים לבית הספר.

רם זהבי: גם המקום שם שייך למועצה אזורית נווה מדבר.

רם זהבי: בבקשה, מנהלת האשכול.

חנאן אבו עמאר: אני מנהלת האשכול, חנאן אבו עמאר, אני מלקייה, אני עובדת כאן באבו סולב.

חנאן אבו עמאר: האשכול קיים משנת 2017, לפני ארבע שנים, אנחנו שנה רביעית כאן.

חנאן אבו עמאר: גם יש בית ספר חדש, זה החלק השני שיתקיים בבית הספר ואנחנו נעבור עוד מעט לאשכול שלנו החדש שמתחילים לבנות לנו.

חנאן אבו עמאר: איך טיפחנו את האשכול?

חנאן אבו עמאר: היה גם פינות נעימות כאן ויש לנו גם פינות שהשארנו לילדים, טיפחנו את זה לאט לאט, זה לא בשנה אחת, עד היום אנחנו עם כל מה שמתרחש בלמידה של חצר, של פינת מוזיקה, עם פינה של משחק ופה הפינה השנייה, שהיא פינה לימודית וגם מורשת.

רמזיה אבו רביע: חשוב לציין שזה אשכול גנים חדש יחסית במגזר הבדואי, אשכול גנים זה מקום, כמו שאתם רואים, מקבץ מארבעה גנים ויותר, פה יש לנו ארבעה גנים.

רמזיה אבו רביע: בנוסף לזה המטה מקצה לנו שעות של חוגים, הילד שמגיע לכאן מקבל משהו, טעימה, שאין לו את זה בבית, אין לו חוגים אחר הצהריים.

רמזיה אבו רביע: יש לנו גם חוג לספורט, מורה לספורט שמגיע מהצפון ומעביר חוג לילדים.

רמזיה אבו רביע: יש לנו מורה למוזיקה.

רמזיה אבו רביע: אז יש לנו חוגי העשרה לילדים ויש לנו את חדר המנהלת שזה חדר מרחב משותף שבו כל הגננות יושבות שם לישיבות צוות, גם מביאים את הילדים, אימהות שמביאים אותן להגברת המודעות והחשיבות של גן הילדים.

רמזיה אבו רביע: הגיל הרך זה הבסיס שעליו אחר כך נבנות השכבות האחרות.

אברהים אלהואשלה: אנחנו כאן בגנים האלה בונים לגנים מבני קבע, הילדים יעברו לשם ואז בשנה הבאה אנחנו ממשיכים את החלק השני של בית הספר שייבנה כאן.

רמזיה אבו רביע: ואני רוצה באמת להודות גם למועצה שמשתפת פעולה, כל דבר שאנחנו מבקשים נותנים.

רמזיה אבו רביע: עלי ואני בקשר רצוף, שני ה'עלים'.

שמחה נחמני: שלום לכולם.

שמחה נחמני: אני רוצה להוסיף משהו, ברשותכם.

שמחה נחמני: אני המדריכה - - -

רם זהבי: מלווה את האשכולות.

שמחה נחמני: כן.

שמחה נחמני: אני כן הייתי רוצה, אני יודעת שאתם קצרים בזמן, אבל הגננות מאוד מאוד ציפו לביקור הזה ואני חושבת שאם תוכלו לגשת לכל גננת.

רם זהבי: אז רק חברי ייכנסו, בבקשה.

רם שפע: אפשר להתחלק.

רם שפע: שניים מאיתנו לכל גן.

ילדה מבית הספר: ברוכים הבאים.

ילדה מבית הספר: אהלן וסהלן, קוראים לי פארח מאבו סולב.

ילדה מבית הספר: סוף סוף יש לנו בית ספר קרוב לבית, זה הסוף לסבל לקום מוקדם ולנסוע באוטובוס.

ילדה מבית הספר: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזו להודות מאיתנו למנהל משרד החינוך מר רם זהבי, למפקח בית הספר, מר סלימאן אלעמור, ליושב ראש המועצה מר אברהים אלהואשלה, למנהל מחלקת החינוך מר עלי ולכל מי שעזר ותרם להקמת בית הספר.

ילדה מבית הספר: (מחיאות כפיים).

רם שפע: בראבו, כל הכבוד.

עליאן אבו קטיפאן: זאת כיתה א', קלטנו אותם מהסביבה שלנו, ממשפחת אבו סולב, משפחת פריג'את, משפחת אלנסאסרה ומשפחת - - - הם היו לומדים, כל הזמן נוסעים באוטובוס, מגיעים לבית ספר אל אעצם ב' במרחק של יותר משבעה קילומטר מכאן, קמים בבוקר, חלק מהם קם בסביבות שעה שש עד שיגיע לבית הספר.

עליאן אבו קטיפאן: בית הספר הזה הוקם לרווחת התושבים, קרוב לבית, רובם באים ברגל, זה חסך גם למועצה הסעות וממש יש נוכחות כמעט מלאה בבית הספר.

רם זהבי: עשית משמרות?

עליאן אבו קטיפאן: כן.

רם זהבי: זו משמרת שנייה.

עליאן אבו קטיפאן: זו המשמרת שמתחילה מהבוקר נשארת עד שתיים וחצי.

רם זהבי: זה כיתות א' ו-ב', הם למדו יום ארוך, כיתות ג' ומעלה חצי בוקר חצי צהריים.

רם זהבי: כל ילד יגיע חמש פעמים בשבוע ארבע שעות במינימום.

רם זהבי: זה האוצר תקצב וזה מודל רק לבדואים, כי אחרת אין שיטה אחרת.

רם זהבי: תדבר משהו קצת על עצמך, איך נבחרת למנהל, מאיפה באת, מה הרקע שלך.

עליאן אבו קטיפאן: אני אבו קטיפאן עליאן, הייתי מלמד בבית ספר אבו קרינאת ב', הייתי סגן מנהל שם, שמעתי שיש מכרז מסוים והלכתי אליו.

עליאן אבו קטיפאן: אני גר קרוב לכאן, לא רחוק, והתמזל מזלי וזכיתי במכרז.

עליאן אבו קטיפאן: (בישיבת הסיכום)

רם זהבי: חשוב מאוד ההגעה לשטח.

רם זהבי: אני אומר גם לאנשי המשרד שלי לבוא לשטח, עשינו סיורים כאן, בשנה האחרונה הבאנו לכאן אוצר, חשבות, משרד משפטים, לשכה משפטית שלנו, כולם בשביל להבין את הסוגיות המרובות שיש.

רם זהבי: כדי לבנות תשתית של בית ספר צריך עבודה משרדית, אי אפשר להגיע למה שאתם רואים פה, אי אפשר להגיע אם אין עבודה בין משרדית.

רם זהבי: במה זה בא לידי ביטוי?

רם זהבי: אתם נציגים של כנסת ישראל, חשוב לדעת כל אחד מאיזה מפלגה שהוא נמצא בה, יש לכם אחריות ואני רוצה להראות לכם את תמונת המצב וגם לבקש בעבורה.

רם זהבי: כל החברה הבדואית, מערכת החינוך של החברה הבדואית מתבססת על שתי רגליים, רגל אחת זה תקציבי משרד החינוך, שעות לימוד ותוכניות חינוכיות שיש במשרד החינוך, כמו כל ילד במדינת ישראל.

רם זהבי: הרגל השנייה זה תוכנית חומש תוספתית ייעודית לחברה הבדואית בלבד, שתי רגליים.

רם זהבי: תוכניות החומש הן החלטות ממשלה לחמש שנים.

רם זהבי: תוכניות החומש מתעדפות עדיפות יתר בתקציבים את החברה הבדואית.

רם זהבי: זו עדיפות יתר הכרחית, אי אפשר בלעדיה, אי אפשר בלעדיה.

רם זהבי: אני אומר לכם, אם אין תוכניות חומש אי אפשר לקיים.

רם זהבי: תגידו למה?

רם זהבי: יש בית ספר, בנינו מבנה, יש מורים, אני אומר לכם שהפערים שהילדים סוחבים איתם, ולא שיש מישהו אשם על הפערים האלה, אתם רואים, רק להתבונן, להבין את הפער בין סביבת החיים לבין מערכת החינוך, זו סביבת החיים.

רם זהבי: אתם שואלים מהבוקר, תגיד לי, ילדים בגיל שלוש, ארבע, חמש, באים לגן הילדים או לא באים לגן הילדים, לכאורה אני אשאל אתכם מה הלחץ כל כך על גילאי שלוש, ארבע, חמש, מה קרה?

רם זהבי: כולם פה היו בגן הילדים.

רם זהבי: מה, אמא שלכם לא הייתה מטפלת?

רם זהבי: לא נשארתם בבית עד גיל מבוגר?

רם זהבי: בטח שנשארנו בבית, יכול להיות, אבל היום אנחנו מבינים שילד ב-א', בחברה הישראלית המודרנית, מגיע עם מטען של גן ילדים, זה נותן לו יתרון יחסי במערכת החינוך ולכן אנחנו רוצים שהיתרון הזה יכלול את כל הילדים של מדינת ישראל.

רם זהבי: אנחנו מבינים את זה שזה נכון פדגוגית, זה מבוסס לא על רצון הורים, זה מבוסס על מומחי חינוך שאמרו שגיל ינקות וגיל הילדות הצעירה מהווים תשתית לגיל הבוגר.

רם זהבי: אז מה יש לילד הבדואי?

רם זהבי: קודם כל אנחנו נמצאים במאמץ רב שנתי להרחבת מספר הילדים המשתתפים במערכת החינוך.

רם זהבי: יש לנו גידול דרמטי, כפי שציינתי בבוקר, במאות גני ילדים בעשור.

רם זהבי: כדי לבנות גני ילדים אנחנו תומכים, איזה תמיכה?

רם זהבי: רק בשלב הזה צריך לעשות תמיכה באימהות שיכול להיות שחלקן לא היו בגן ילדים, או אין להן זיכרון ילדות של גן ילדים ואנחנו רוצים שהם ישלימו את מה שההורה בגן הילדים משלים עם הילד שלו, השלמה.

רם זהבי: יש לנו תוכניות ל'הד החיים', הדרכה לאימהות, ל-100 קבוצות אימהות אנחנו עושים הדרכה.

רם זהבי: בכל החברה הבדואית.

רם זהבי: 100 קבוצות, תוכנית 'הד החיים', היא אומרת, אחת האימהות, מה שאתה אומר הדרכת הורים, אדלר, פה אנחנו נותנים את זה מטעם המדינה, לא מחכים שהיא תירשם במתנ"ס, המדינה נותנת בגני ילדים, באשכולות גנים, 'הד החיים'.

רם זהבי: למה זה חשוב?

רם זהבי: כי התשתית של הילד באה בית חינוך, בית חינוך, ההורה משלים את מה שקורה בגן.

רם זהבי: כשנותנים לילד בגן לקחת תיקייה ולבוא עם ספר הביתה, מה מצפים?

רם זהבי: שהאמא תקרא לו את הסיפור, אז צריך לעשות השלמה של הציפיות האלה בהדרכות הורים.

רם זהבי: תוכנית החומש תומכת בזה.

רם זהבי: עוד דבר, דיבר בבוקר סלאמה על האקדמיה הישראלית ואני רוצה לתקן רגע איזה שהוא עיוות.

רם זהבי: הבוגרים של התיכון יכולים להתקבל לאקדמיה הישראלית לפי הציונים שלהם, אז מה חוסם אותם?

רם זהבי: השליטה בעברית מדוברת.

רם זהבי: אחד מהחסמים הגדולים ביותר שיש לנו בחברה הבדואית, החסם המרכזי, זה שליטה בעברית מדוברת.

רם זהבי: המצב שלנו לא טוב, גם כשאנחנו נותנים מערכת חינוך ואנחנו ניתן תוכנית לימודים גם בעברית, עדיין סביבת המגורים והליבה המשפחתית מדברת בשפה הערבית המקומית.

רם זהבי: לחלק מההורים העברית המדוברת גם היא קשה, הם לא יכולים לתווך את השפה שהיא לא שפת אם שלהם.

רם זהבי: לכן אנחנו משקיעים בקבוצות בעברית, אנחנו נותנים תגבור בעברית ביחד עם האוניברסיטה העברית בירושלים בפיקוח של פרופ' עלית אולשטיין.

רם זהבי: גם בערבית אנחנו נותנים 'נקרא ביחד' בערבית, תגבור לשפת האם ואנחנו נותנים טעימות בעברית, מה שראיתם שהילדות שרו.

רם זהבי: שאלתם את עצמכם למה הן שרות שיר של רחוב סומסום או פרפר נחמד?

רם זהבי: אנחנו נותנים טעימות בעברית, שירה, מילות יסוד.

רם זהבי: זו תוכנית החומש.

רם זהבי: תוכנית החומש מגיעה משלב גן הילדים, בתוכניות תומכות, בליווי הורים, בליווי ילדים ועובר דרך כל מערכת החינוך עד כיתה י"ב.

רם זהבי: בשנה הטופ שלנו זה מאמץ על זכאות לבגרות.

רם זהבי: הזכאות לבגרות היום בחברה הבדואית עומדת על 50% זכאות מבוגרי כיתה י"ב.

יוסף ג'בארין: מהשנתון, לא משכבת הגיל.

רם זהבי: כן, מהשנתון.

רם זהבי: אתה שואל מה אחוז הנושרים, אחוז הנושרים בחברה הבדואית הוא 1.8, אחוז הנושרים במדינת ישראל הוא 1%, פה פי שניים נושרים, 1.8%.

רם זהבי: אז 50%.

רם זהבי: גם 50% הזכאות הזאת, בשביל להשיג אותה אנחנו משלמים קרוב ל-16 מיליון שקל בתוכניות תוספתיות על כל הרצף של מ-י' עד י"ב.

סונדוס סאלח: אתה חושב שהאחוז הזה הוא - - - 1.8?

רם זהבי: כן, 1.8.

רם זהבי: זה הנתון שיש לנו בכלי המדידה של משרד החינוך על ידי הביקור הסדיר.

רם זהבי: יש לנו 16 מיליון שקל שמושקעים בטווח הגילאים הקצר הזה, י' עד י"ב בלבד.

רם זהבי: ב-י' עד י"ב מקבלים על מה?

רם זהבי: חוץ מתוכנית הלימודים הרגילה 16 מיליון שמוסיפים זה על שני עוגנים.

רם זהבי: אחת, בסיס הזכאות, שתיים, מצוינות בזכאות.

רם זהבי: זו תוכנית שהתחלנו לפני שנה, השווי השנתי שלה, רק בשביל לסבר את האוזן, חמישה מיליון שקל בשנה.

רם זהבי: היא מתמקדת רק במקצוע אחד, מתמטיקה, בתור מקצוע מוביל.

רם זהבי: היא נותנת גם אנגלית ועברית, אבל מקצוע מוביל מתמטיקה, היא דוחפת לארבע וחמש יחידות והיא מתמקדת רק בעיר רהט, יש לה 430 תלמידים לשנה לשכבת גיל.

רם זהבי: היא לוקחת את כל ילדי העיר שמסוגלים לזה.

רם זהבי: זה עולה לנו חמישה מיליון שקל תוספתי לשנה.

רם זהבי: חתמנו הסכם לחמש שנים עם גוף מפעיל.

רם זהבי: זה תוכנית החומש.

רם זהבי: כלומר ביעד שלנו, כדי לקחת את הפער הגדול אנחנו עובדים על לבסס את העוגנים הפדגוגיים בתוכנית חומש מבוססת.

רם זהבי: הממשלה משקיעה.

רם זהבי: מה הצורך שלנו?

רם זהבי: שהממשלה תמשיך להשקיע גם בתוכנית חומש המשכית כי היא תסתיים ב-2020, ב-2021 צריך החלטת ממשלה חדשה.

יוסף ג'בארין: מה קורה באמת?

יוסף ג'בארין: 2020 הסתיימה.

רם זהבי: 2021 זו התוכנית הבאה.

רם זהבי: בתשפ"ב אנחנו נצטרך כסף.

רם זהבי: מבחינתנו כל תשפ"א מכוסה ב-2020.

יוסף ג'בארין: בסדר, אז עוד שנה.

רם זהבי: נכון, הממשלה הזאת והיציבות הפוליטית צריכה להבטיח את התוכנית.

רם זהבי: זה לא שאנחנו רגל על רגל, הגרסאות לתוכנית החומש הבאה נכתבו בעבודה בין משרדית, אבל בהחלט צריך בסופו של דבר את התקציבים מהממשלה, שיהיה לוגו של זה, שתוכנית החומש גם תהיה קיימת וגם תתחזק.

יוסף ג'בארין: השאלה עד כמה תוכנית החומש כשלעצמה מיושמת.

יוסף ג'בארין: אני למשל ראיתי את השקופית של המנכ"ל בעניין בניית הכיתות.

יוסף ג'בארין: ראיתי שיש פיגור מאוד רציני.

יוסף ג'בארין: היינו אמורים להיות כיום - - -

רם זהבי: 100 כיתות כמעט, בקושי הגענו לחצי.

רם זהבי: אז תוכנית החומש, לא שהיא לא מיושמת, היא משאירה עודפים.

רם זהבי: בוא נגיד ככה, עוגן אחד של תוכנית החומש פדגוגיה, תיארתי.

רם זהבי: הפדגוגיה 22.5 מיליון שקל בשנה.

רם זהבי: היא מיושמת באופן מלא כי היא הולכת לכיתות ולמוסדות חינוך פעילים.

רם זהבי: העוגן השני זה תשתיות, העוגן השלישי חינוך בלתי פורמלי.

רם זהבי: 922, שיחד עם כל החברה הערבית.

רם זהבי: החלק של התשתיות, אנחנו נמצאים בעודף תקציב על אי שימוש, אנחנו לא מצליחים לממש באופן מלא.

רם זהבי: התקציב נמצא במשרד החינוך, הוא נמצא באוצר, הוא ייעודי, אי אפשר לגעת בו, אבל מהו החסם?

רם זהבי: כדי לממש תקציב בתשתיות, בבינוי, צריכים שהמועצה תאתר קרקע לבנייה, תגיש מסמכי קרקע ואנחנו נאשר לה הרשאת בינוי.

רם זהבי: בכל רחבי הנגב, גם במועצות האזוריות, אבל גם ביישובים המוכרים, במועצות המקומיות, מתקשים לאתר קרקע זמינה לבנייה.

רם זהבי: מתקשים.

רם זהבי: אני יכול להגיד לכם שיש לנו פה יישובים שבהם גני הילדים יושבים בדירה שכורה, בהרבה דירות שכורות.

רם זהבי: ראשי מועצה שנבחרו לפני שנה וחצי אמרו שהם רוצים לבנות, אני אומר לו, תפדאל, יש לי הרי כסף לבנות, תביא קרקע.

רם זהבי: שנה וחצי אין קרקע.

רם זהבי: לא פשוט לראש מועצה להביא קרקע זמינה לבנייה ולכן זה יוצר את הפער בין התקציב לבינוי לבין היכולת לממש אותו.

הדס סינה: אם אני יכול להוסיף לזה.

רם זהבי: כן, רק נציג את החבר'ה שהובילו כאן היום, בני מלכה הוא 13 מנהל תוכניות חומש ממשלתיות.

רם זהבי: כששואלים אתכם מי מועמד לפרס ישראל במדינת ישראל זה בני מלכה, כי זה היהודי הכי בדואי שיש, מסורת חייו על קידום אוכלוסיית הבדואים, 13 שנים ברציפות וההישגים רשומים על שמו.

רם זהבי: שני חבר'ה שהוא הוסיף לתוכנית החומש בשנה קודמת זה נתנאל כהן והדס סינה, שהוא גייס אותם, הוא גויס מבית ספר בערד והוא גויס מהמועצה ברמת נגב, שתי רגליים, אחת תכלול תוכניות החומש בהיבט הפדגוגי והכנה לתוכנית החומש הבאה בעבודה בין משרדית, הוא שותף שלנו בדיאלוג עם משרדי הממשלה השונים ועם הארגונים מהחברה האזרחית, כי יש לנו עבודה עם החברה האזרחית.

רם זהבי: נתנאל כהן, שהיה מנהל אגף הנדסה ברמת נגב, גייסנו אותו לפני שנה כדי שיהיה הפרויקטור שלנו לפתרון חסמים בתחומי הנדסה ובנייה ותשתיות במועצות, כי המועצות מתקשות אפילו לדבר את השפה.

רם זהבי: העמדנו בן אדם, המטרה שלו היא לפתור חסמים.

רם זהבי: אז זה הצוות.

הדס סינה: אני רק רוצה להוסיף על מה שרם אמר בעניין החסמים, נכון שמאוד מאוד קשה לאתר קרקע ויש חוסר בקרקע חומה לבנייה ציבורית, אבל הרבה מאוד פעמים או כמעט בכל הפעמים, גם אחרי שכבר עבר התהליך, שהוא תהליך לא קצר, במשרד החינוך של פרוגרמה ותוכנית אדריכלית והכול, יש כבר משבצת, כולם מכירים אותה, אי אפשר לבנות כי החברה הבדואית ומדינת ישראל לא תמיד מדברים באותה שפה.

הדס סינה: זה שאנחנו כמדינה חושבים שיש פה קרקע חומה ומותר לבנות עליה בית ספר זה לא אומר שאין מישהו שגר ליד ואומר: זה קרקע שלי ואף אחד לא ייכנס.

הדס סינה: יש פה מיליארד ורבע שקל לבינוי, רק לבינוי, במשרד החינוך בתוכנית החומש.

רם זהבי: לא מנוצל.

הדס סינה: זאת אומרת אין בעיה תקציבית, מאוד קשה לממש ומה שאמרתי זה אחד הדברים.

סעיד אלחרומי: אני אתייחס לנושא הזה בסוף.

רם זהבי: כן, אבל זו סוגיה שהיא סוגיה בין משרדית.

רם זהבי: זאת אומרת מה שעלה פה בבוקר, סלאמה הציג, באמת פעמים רבות ראשי המועצה חיים את המתח בין הרצון לפתור את הבעיות לבין נקודות שמתסכלות.

רם זהבי: הרגולציה והאסדרות הם חסמים מאוד גדולים, מאוד גדולים, מה שאתם רואים פה, אנחנו יש לנו דרך ארוכה, אנחנו הגענו לבית ספר בנוי בקו כחול של מועצה אזורית, מול העובדה שמסביב עוד אין, לא תשתיות, לא כבישים, לא דרכים, לא חשמל, לא מים, בסוף בנחישות של מועצה, ששיבחתי אותה בבוקר, מועצה נחושה שמבינה את השפה של השטח, מבינה, וכאן תיאר לכם המנהל קודם מי המשפחות שמאכלסות.

רם זהבי: אני אומר לכם, החברה הבדואית היא חברה בדואית וצריך לכבד את המורשת שלה.

רם זהבי: זה אומר שלמשפחה יש מרכיב חשוב בהחלטות ולא צריך להסתכל על זה, לתת לזה כותרת שזה לא ראוי, זה ראוי.

רם זהבי: זה ראוי שבסוף בית הספר הוא הטרוגני במידת מה, בסוף הצוות הטרוגני במידת מה.

רם זהבי: זה לא אמות המידה העתק-הדבק כמו בכל מדינת ישראל, זה צריך להיות חינוך לחברה הבדואית שמותאם לחברה הבדואית ומשמר את המסורת שלה במידה מסוימת עם אמות מידה הנדרשות בלבד.

רם זהבי: לא להחמיר מדי.

רם זהבי: מה אמות המידה?

רם זהבי: למשל אסור משפחה, אסור פה, בסדר, אבל בגדול לאפשר לתא הקהילתי להמשיך לחיות.

רם זהבי: זה גם מקרין גם על קליטת מורים, על שיבוץ מנהלים.

רם זהבי: אני יודע שאנשים לפעמים מוציאים שם רע לתהליכים האלה, אני אומר לכם שאני כבר שנתיים ממנה מנהלים, בשנה שעברה, בשנה הראשונה, אולי היה קושי אחד או שניים, השנה כל המינויים עברו חלק.

רם זהבי: זאת אומרת אני מיניתי רק את מי שאני חשבתי שנכון למנות אותו, שעבר תהליכים של ועדות איתור, שעמד בפרמטרים של משרד החינוך.

רם זהבי: לא מופעלים עלינו לחצים בסוגיה הזו, עברנו כברת דרך מאוד ארוכה.

רם זהבי: גם החברה הבדואית עברה כברת דרך ארוכה.

רם זהבי: זו סקירה שלי על מה שראינו היום.

רם זהבי: לגבי השכלה אקדמית, בתוך 922, בתוך 2397 יש תוכנית שנקראת 'שער לאקדמיה'.

רם זהבי: המדינה מתקצבת לימודים מלאים כולל שנת מכינה על כל סטודנט בדואי שיגיש מועמדות לאחד ממוסדות ההשכלה הגבוהה הישראלים, אם זה מכללה ואם זה אוניברסיטה.

רם זהבי: מתקצבת מלא.

רם זהבי: החסם, השפה העברית.

רם זהבי: לפעמים זה חסם בהגשה, לפעמים זה חסם שאחרי שניגשים לשנת מכינה הם נופלים בגלל העברית.

רם זהבי: זה לא שאין לנו מספיק סטודנטים עם תעודת בגרות, יש לנו יותר פוטנציאל מיכולת לממש, החסם השפה העברית.

רם שפע: מה החלק של משרד החינוך בתוך זה?

רם שפע: המל"ג - - -

רם זהבי: לא, אבל יש לנו ועדת היגוי משותפת.

רם זהבי: גם ועדת ההיגוי משותפת, אנחנו יושבים איתם ביחד.

רם זהבי: עזרא חן שהיה פה הבוקר הוא חבר ועדת ההיגוי, בני מלכה חבר ועדת ההיגוי.

רם שפע: זה שפרה?

רם זהבי: שפרה, בטח.

רם זהבי: זו ועדת היגוי משותפת.

רם זהבי: יותר מזה, אנחנו עושים כנס מנהלים של כל התיכונים ופותחים את ההתעניינות בנובמבר כדי שנכניס את שנת ההכנה לכל הי"בניקים כדי לעורר אותם להשכלה אקדמית.

רם זהבי: זה לא יבוא מאליו.

יוסף ג'בארין: החסם הזה, למשל, אנחנו נדבר תיכף על כמה דברים, סתם דוגמה, דיברנו על מוסדות אחרים, כדי לראות מה הם עשו, סטודנטים שיש להם פטור מתנאי הקבלה ואין להם את ה - - - יש להם את כל הנתונים האחרים, אז הם מתקבלים בתנאי שהם עושים קורס עברית אינטנסיבי.

יוסף ג'בארין: זה אגב לא רק קורס עברית, בדרך כלל זה קורס הכנה לאוניברסיטה שכולל ידע בשפה העברית.

יוסף ג'בארין: ואז אחרי שנה א' הם כבר מוכנים.

רם זהבי: 'שער לאקדמיה' עושה את זה, מאפשרת את זה.

רם זהבי: אני רק אומר שזה לא שאין רצון או שאין תוכנית.

רם זהבי: יש נשירה.

יוסף ג'בארין: אני מכיר את זה למשל במכללה בתל חי ויש עוד מקומות.

רם זהבי: כן, 'שער לאקדמיה' זה ארצי.

יוסף ג'בארין: אם תהיה הנחיה של המל"ג שמקבלים אותם וכולם יהיו חייבים בקורס הכנה, שהמל"ג גם יממן, אז הבעיה נפתרה.

רם זהבי: טוב, המל"ג זה לא בגזרה שלי.

רם זהבי: הגזרה שלי זה השמיניסטים, אני צריך לדעת שאני מביא אותם כפוטנציאל ואני עושה מסע.

יוסף ג'בארין: בסדר, לוועדת ההיגוי.

רם זהבי: כן, ועדת היגוי.

רם שפע: סתם פיקנטריה - - - שלי ושל ג'בארין לפני שלוש שנים או ארבע, כשלא הייתי חבר כנסת, ייצגתי את הסטודנטים, הייתה על הדברים האלה.

רם שפע: אני זוכר, המוסדות להשכלה גבוהה, המל"ג לא יכולה להחליט למוסדות, הם כולם מחליטים - - - אגב, אני מסכים עם ג'בארין.

רם זהבי: אני מזמין אתכם, אנחנו נעשה שיח פתוח עכשיו.

יוסף ג'בארין: אני רוצה שסעיד אולי יגיד את שלושת או ארבעת האתגרים, ואז נוסיף ונשלים ואחר כך נשמע התייחסות.

רם זהבי: בבקשה.

סעיד אלחרומי: אני חושב שבסיור היום אנחנו בעצם נגענו בכל הסוגיות הליבה של החברה הבדואית, של האוכלוסייה הבדואית בדרום.

סעיד אלחרומי: אנחנו ראינו את הקשיים של גני הילדים ושל בית הספר שנבנה בשנת 61', צריך לזכור.

סעיד אלחרומי: דרך אגב, סלימאן הוא מפקח והוא תושב תל ערד, הוא מהאזור שם.

רם זהבי: הוא מפקח משרד החינוך מוביל והוא גר בפזורה.

סעיד אלחרומי: ראינו אחר כך את בתי הספר אלעזאזמה, ראינו את הדוחק והצפיפות הנוראית שם והגענו לכאן וראינו שמשרד החינוך יכול ויודע לעבוד ולעשות עבודה מצוינת אם יש לו את הכלים לעשות את העבודה הזאת.

סעיד אלחרומי: יש בנגב גוף מפלצתי שבעצם הוא החסם להתפתחות הנגב היום.

סעיד אלחרומי: האבא שלו זה מינהל מקרקעי ישראל, אבל הילד שמטפל בנגב זה רשות הבדואים, הרשות להסדרת התיישבות הבדואים.

סעיד אלחרומי: זה גוף שהממשלה מינתה בהחלטה ב-11 בספטמבר 2011, דוח פראוור.

סעיד אלחרומי: היה חוק, החוק בוטל לאחר מאבק והייתה תוכנית והתוכנית נמשכה.

סעיד אלחרומי: היום בתוכנית החומש הזאת יש הרבה כסף, לא חסר כסף, למשרד החינוך היום יש כסף, הוא יכול לבנות, יש לו את הכלים לעשות את זה, החסם העיקרי הוא באישורי קרקע, הוא באישורים לקרקעות.

סעיד אלחרומי: זה לא רק שאין את הקרקע עצמה, זה לפעמים הטיפול עם האוכלוסייה שרוצים לבנות אצלה בתי ספר.

סעיד אלחרומי: למשל פה באבו סולב היה סיכום עם המשפחה והכול הלך תקין ויש לנו בית ספר ויש לנו גני ילדים.

סעיד אלחרומי: במקומות אחרים זה לא מצליח ולא מצליח בגלל ההתנהלות.

סעיד אלחרומי: שימו בצד עכשיו שבכפרים הלא מוכרים מאז 2015 ועד היום נהרסו 11,000 בתים.

סעיד אלחרומי: כשיש הריסה של 11,000 בתים, אתה הורס בכפר 200 בתים ואתה מבקש ממנו עשרה דונם הוא יעמוד על הרגליים האחוריות ולא ייתן לך דונם או חצי דונם.

סעיד אלחרומי: מה אני אומר כאן?

סעיד אלחרומי: אני אומר שצריך עבודה משולבת, גם ללכת לכיוון האזרחים, הכרה בכפרים, ומצד שני, במקביל, לתת למשרד החינוך את הכלים לבנות את המוסדות האלה ולקיים את החלטות בית המשפט.

סעיד אלחרומי: כשהיינו באלעזאזמה, דרך אגב יש החלטה של בית המשפט לחבר לחשמל, כבר שנים רבות לא נותנים למשרד החינוך לחבר.

סעיד אלחרומי: לחברת החשמל אין כלים לחבר, הרשות הבדואית, מינהל מקרקעי ישראל, לא נותנים את השטח, מעמוד החשמל ועד לבית הספר הוא אומר שזו הקרקע שלו, אתם לא תדרכו שם.

סעיד אלחרומי: כביש הגישה לבית הספר, יש החלטת בית משפט, אבל המינהל לא נותן לטרקטור.

סעיד אלחרומי: ראינו את החניה ליד אלעזאזמה, אני גייסתי את הכסף שם ועבדנו עם טרקטורים והכנו את השטח.

סעיד אלחרומי: הם אמרו: אתם לא תכינו שם חניה לאוטובוסים.

סעיד אלחרומי: לכן יש עבודה מצוינת שרם והצוות שלו ואנשי משרד החינוך עושים, גם המפקחים והמנהלים, כולם, עושים עבודה מצוינת, אבל, רבותיי, בלי שניגע בנושא העיקרי, הנושא של הקרקעות בנגב ומתן פתרונות והכרה בכפרים אנחנו בבעיה.

סעיד אלחרומי: רק לפני שבוע חנכנו את בית ספר רחמה, נכון?

רם זהבי: נכון, כמה הזענו עליו.

סעיד אלחרומי: נכון, הזענו המון, מלחמה.

סעיד אלחרומי: מיכאל ביטון וטל אוחנה, ראש המועצה ברחמה.

רם זהבי: ירוחם נתנה קרקע, זו קרקע של ירוחם.

סעיד אלחרומי: אם ירוחם לא הייתה מתגייסת לא היה בית ספר.

קריאה: גם הצבא שם.

סעיד אלחרומי: גם הצבא התגייס.

רם זהבי: ביטון נתן קרקע, הוא ויתר על הקרקע של הקו הסגול שלו בשביל לתת בית ספר לשבט.

רם זהבי: הם היו נוסעים מרחמה לירוחם לאלעזאזמה.

רם זהבי: הם נסעו, 50 דקות נסיעה.

סעיד אלחרומי: 50 דקות באוטובוסים הילדים היו מוסעים.

רם זהבי: עכשיו נוסעים, אבל בסוף יהיה להם בית ספר.

סעיד אלחרומי: לסיכום אני אומר ככה, בסוף היום הזה אנחנו בוועדת החינוך ובוועדה לזכויות הילד, אני מניח שאנחנו נעסוק המון גם בסוגיות הילדים שאין להם פתרונות של 4,000 ומשהו עכשיו ילדים, בשיתוף עם משרד החינוך, עם המועצה לכפרים המוכרים, אנחנו מביאים 29 נקודות שיהיו מרכזי שירותים.

סעיד אלחרומי: משרד החינוך תומך, גם, דרך אגב, מינהל התכנון תומך.

סעיד אלחרומי: אני מקווה שאנחנו לא ניתקל בהתנגדות של מינהל מקרקעי ישראל, שם תהיה הבעיה, אני מקווה שמשרד הכלכלה, השר הממונה יעזור לנו להקים את הנקודות האלה של מרכזי השירותים.

סעיד אלחרומי: אנחנו כאן במרכז שירותים, רבותיי.

סעיד אלחרומי: אין יישוב בינתיים, יש תוכנית, אבל זה נקרא מרכז שירותים.

סעיד אלחרומי: תארו לעצמכם, אם יהיו לנו 30 מרכזי שירותים ונצליח בחודשים הקרובים להעביר אותם פתרנו את בעיית הילדים בכפרים הלא מוכרים המוסעים, פתרנו, אז אנחנו פתרנו את זה.

רם זהבי: בואו לא נעשה אוטופיה, אנחנו היום לקחנו אתכם לסיור, לא לקחנו אתכם ללב השטח, יש מרכזי שירותים שהמכוניות שלנו לא עוברות, הם בקצה, באמצע שום מקום.

רם זהבי: כשסעיד אומר בוא נקים עוד 30 מרכזים, חלקם יהיו בשום מקום, מה הקושי?

רם זהבי: הקושי הוא לפקח ולגייס כוח אדם.

רם זהבי: אנחנו פתרנו בעיה של מבנה פיזי, קשה להשיג לשם - - -

יוסף ג'בארין: לא, בגישה.

רם זהבי: אין גישה.

יוסף ג'בארין: כשהם מאשרים מרכזי שירותי, זה לא כרוך בגישה מאושרת?

סעיד אלחרומי: לא, זה כרוך.

רם זהבי: אם אין גישה למקום אז בעצם יצרנו מקום, אבל מורכב, אחרי זה אומרים לי שיש פה נשירה, רמת תלמידים לא טובה.

רם שפע: מאשרים לך ובלי גישה?

רם זהבי: כן, זה בלי גישה.

סעיד אלחרומי: זה המינהל.

יוסף ג'בארין: איך הם מאשרים מוקד שירות - - -

רם זהבי: הם לא ייתנו לך גישה.

רם זהבי: קמיניץ, הוא לא ייתן - - -

יוסף ג'בארין: מה, אנשים יגורו - - -

סעיד אלחרומי: יוסף, תל ערד זה כבר 60 שנה אין - - -

יוסף ג'בארין: לא, אני מנסה להבין, מה שקורה שמלכתחילה לא דואגים לגישה?

יוסף ג'בארין: או שיש אישור ולא מבוצע?

רם זהבי: לא, לא, לא.

סעיד אלחרומי: ברגע שמינהל התכנון והמועצה הארצית מאשרת את מרכזי השירותים, בשלב השני משרד החינוך כבר יכול למקם קרוונים ולהקים מוסד חינוכי ואז גם לחסוך כסף, כי משרד החינוך משלם מיליונים היום להסעות תלמידים.

סעיד אלחרומי: בכסף הזה אפשר להשתמש בזה לכבישי גישה למוסדות האלה.

סעיד אלחרומי: אפשר לבנות עשרה בתי ספר עם הסעות כל שנה, עם הכסף של ההסעות.

יוסף ג'בארין: 20 מיליון בונה בית ספר.

סעיד אלחרומי: פחות מזה.

רם זהבי: זה בית ספר ברמה טובה.

סעיד אלחרומי: 20 מיליון זה בית ספר תיכון.

סעיד אלחרומי: אולי אברהים יגיד כמה מילים?

יוסף ג'בארין: מתי אמור להיות אותם 29 מוקדים?

סעיד אלחרומי: אנחנו עדיין בהידברות עם מינהל התכנון, עם יובל, אנחנו מקווים להסדיר את זה ולהביא את זה כמה שיותר מהר.

סעיד אלחרומי: יש לנו בינתיים את נושא אלעזאזמה.

רם זהבי: זה גם בעבודה.

סעיד אלחרומי: נושא אלעזאזמה עבר בקול אחד.

רם זהבי: ועדת החינוך של הכנסת, אני מזמין אתכם לסייר בכל מחוזות מדינת ישראל במערכת החינוך ולבדוק איזה מחוז במדינת ישראל עוסק בשאלה של הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה לאשר נקודות לבית ספר.

סעיד אלחרומי: למרות שזה לא התפקיד שלו.

רם זהבי: זאת אומרת אנחנו פה הלכנו צעד וחצי קדימה, כי אנחנו סטטוטורית לא מועצה, אנחנו לא מגישים היתרי בנייה, זה לא התפקיד המסורתי של משרד החינוך, אני גם לא הישות המוניציפלית.

רם זהבי: ברור שיש כאן מורכבות משפטית.

יוסף ג'בארין: זה התפקיד של המדינה.

רם זהבי: זה התפקיד של המדינה.

יוסף ג'בארין: אבל משרד החינוך הוא אחת הזרועות של המדינה.

יוסף ג'בארין: כי אין כתובת אחרת.

סעיד אלחרומי: לא, האמת שיש כתובת, הכתובת היא רשות ההסדרה הבדואית, אבל היא הגורם המעכב, לצערי.

רם זהבי: רשות ההסדרה היא המופקדת על זה.

סעיד אלחרומי: אברהים, בבקשה.

אברהים אלהואשלה: קודם כל תרשו לי לברך את כל האורחים שבאו לכאן ליישוב אבו סולב במועצה האזורית נווה מדבר.

אברהים אלהואשלה: תרשו לי הפעם לסקור שמות, כי אתם לא אוהבים, במיוחד חבר הכנסת סעיד אלחרומי, שהוא בן הנגב, ואני באמת מודה לך על כל העבודה שאתה עושה.

אברהים אלהואשלה: וגם איתנו יושב ראש ועדת החינוך, רם שפע, גם חברת הכנסת סונדוס סאלח וחבר הכנסת יוסף ג'בארין, וגם ווליד טאהא, גם כן עושה עבודה, אני מכיר אותו באופן אישי, וגם מנהל המחוז, רם זהבי.

אברהים אלהואשלה: אני רוצה לציין שמשרד החינוך מבין משרדי הממשלה, היחידי שבאמת עושה את עבודתו ומנסה ומתאמץ ומשתדל להיות יצירתי.

אברהים אלהואשלה: לא בגלל שהוא נמצא, אבל בתקופה שהוא נמצא איתנו כאן בנגב, כשנתיים, ישנה תנופה אחרת.

אברהים אלהואשלה: אני רוצה להציג לכם קצת, רק בנגיעה קטנה, על הסיטואציה של האזרחים הערבים כאן בנגב, אני קורא לה סיטואציה ולא בעיה, כי הם נקלעו אליה עקב מדיניות, עקב היסטוריה, כל מיני גורמים שונים, אנחנו נקלענו למצב שאנחנו נעלם חברתי כאן בנגב.

אברהים אלהואשלה: זאת אומרת הטיפול לא מגיע לרמות באמת העליונות ובשיא הרצינות על מנת להשתדל ולפתור את הסיטואציה הזו.

אברהים אלהואשלה: החברה כאן עוברת שינוי באורח החיים שלה, בין אם זה מוסכם, בין אם זה כפוי עליהם, בין אם זה כן מסכימים או לא מסכימים, זה דבר אחר, אבל במקביל לזה שאנחנו רוצים ליצור יישובים שאפשר לתת שירותים בצורה יעילה ובצורה טובה בוודאי צריך להסדיר מתן שירותים לחברה הזאת.

אברהים אלהואשלה: עצם זה שאנחנו לא מתכננים יישובים שהם מתאימים לאורח החיים של החברה הבדואית כאן זה יוצר לנו הרבה הרבה חסמים והרבה בעיות ומזה נובע כל מה שאנחנו נמצאים פה.

אברהים אלהואשלה: אנחנו עובדים להסדיר את היישובים, לתכנן אותם, להשתדל במקביל, אם אנחנו מתכננים את היישובים הישנים בצורת המגורים של האנשים, בוודאי במקביל יש את העניין הכלכלי של אנשים, שהוא משתנה.

אברהים אלהואשלה: אם אין ליווי מהממשלה ומהמדינה לדברים האלה אנחנו מפספסים את השינוי שאנחנו כולנו צופים אותו.

אברהים אלהואשלה: לכן זה מסלול שצריך הרבה משאבים, הרבה השקעה, מדיניות וניהול, ובצד השני יש את הילדים.

אברהים אלהואשלה: הילדים לא אחראים על המצב שאנחנו נמצאים בו, זו החלטה של המדינה קודם כל לדאוג לילדים ולא להפוך אותם לבני ערובה.

אברהים אלהואשלה: לא הם המיקוח שדרכם ללחוץ על החברה, להשתמש בהם כאלמנט לחץ על מנת שאנחנו נלך לכיוונים וההצעות שכל מיני מציעים אותן.

אברהים אלהואשלה: זה חובתנו, חובת החוק, חובת הלגיטימציה שלנו, הרגש והאנושיות שלנו.

אברהים אלהואשלה: לכן אנחנו עכשיו נתמקד בבתי הספר אלעזאזמה.

אברהים אלהואשלה: בתי הספר אלעזאזמה נמצאים ברדיוס של נאות חובב, אני שואל אתכם, כשילדים נמצאים ברדיוס שהוא יכול להגיד שהוא מסוכן והמקום הזה לא יכול לקבל היתר בנייה, אז למה לא מפנים אותם?

אברהים אלהואשלה: זאת אומרת רק בילדים.

אברהים אלהואשלה: לכן כל עוד שהם נמצאים שם, 2,400 תלמידים בשטח של חמישה דונם אני מפצל אותם ולוקח שליש, מחלק אותם, שליש ניקח אותו 500 מטר, האם זה משנה את הסטטוס?

אברהים אלהואשלה: האם זה משנה את רמת הסיכון?

אברהים אלהואשלה: זאת אומרת אני לא רוצה לחתום על משהו מסוכן ואז היה לנו דיון עד שמונה ורבע, היה שותף איתנו גם מנהל המחוז, רם זהבי, שאנשים מציעים להעביר 2,300 תלמידים באוטובוסים, אני רוצה לראות רשות אחת במדינת ישראל שתהיה מוכנה להסיע את הילדים ככה, לכן אנחנו צריכים להתעלות ולהשתחרר מהדעות הקדומות שלנו, הילדים האלה, הפתרון שאני מצפה ובטוח שהוועדה באמת תיקח, לפצל את בית הספר.

אברהים אלהואשלה: אני אגיד לכם, אתם כאן יושבים ומוכנים לשבת עוד שעות, למה?

אברהים אלהואשלה: אף אחד בינתיים לא יודע למה, כי אתם כאן באווירה, יש מזגן, נעים לשבת כאן, יש מבנה חדש וטוב לנו, ושם אנחנו לא סבלנו לעמוד כמה רגעים, מהר רוצים לסיים וללכת.

אברהים אלהואשלה: מה דעתכם שהילדים האלה, גילאי שלוש וארבע וחמש נמצאים במרחב צר, צפוף והמבנים לא כל כך מעודדים?

אברהים אלהואשלה: הרי הלמידה לא בהכרח היא ידע במתמטיקה, פיזיקה, כימיה, מה שאנחנו רוצים ללמד את הילדים, הלימודים הם גם הסביבה.

אברהים אלהואשלה: איפה הסביבה שאנחנו יוצרים לילדים שלנו?

אברהים אלהואשלה: לכן בקשתי קודם כל לפצל את בית הספר, למה?

אברהים אלהואשלה: אנחנו עובדים בתנאים קשים.

אברהים אלהואשלה: משרד החינוך עומד על הרבה מקורות, נלחם, אבל תחת אילוצים אנשים שיושבים אחרת לא מכירים את התרבות, לא מכירים את האידיאולוגיה, לא באים לשטח ולראות, אחרת לא נשנה את המצב שאנחנו נמצאים בו.

אברהים אלהואשלה: הדברים האלה לא נפתרו מלפני 72 שנה והיום הם מתפוצצים לנו בפנים.

אברהים אלהואשלה: ותחכו, עוד מעט יש לנו בית ספר אבו קוידר, אף אחד לא ידבר על הילדים שלא הולכים לבתי הספר.

אברהים אלהואשלה: גם שם הבעיה אותו דבר, אין סכנה של מפעל כימי כזה או אחר, פשוט ההתעקשות כאילו רואים בהקמת מבנים יבילים שכאילו אתה מקבע את האנשים, אתה לא נותן להם לזוז, אתה יוצר להם אווירה אחרת והם נשארים שם.

אברהים אלהואשלה: התפיסה הזאת, אנחנו צריכים להתנער ממנה.

אברהים אלהואשלה: אני יודע, אתם מקימים יישוב עם כל השירותים, זה מעודד את האנשים, אבל אם הם רואים את היישובים שלנו באמת במצב של אבטלה ובמוקד של בעיות, אז מי יילך לשם?

אברהים אלהואשלה: לכן כולי תקווה שהמסר הזה יגיע לכל מקבלי ההחלטות למען הילדים.

אברהים אלהואשלה: הילדים שלנו נוסעים ממצפה רמון ולומדים בשגב שלום.

אברהים אלהואשלה: אני נהג אוטובוס, אני שעומד בפניכם 22 שנה הייתי נהג אוטובוס, אני הייתי מסיע את הילדים האלה, אני חוויתי את מה שהם חווים.

אברהים אלהואשלה: רבים, הילדים מגיעים בהרגשה לא טובה, התסכול - - -

סעיד אלחרומי: 60 קילומטר.

סעיד אלחרומי: התיכון עד היום.

אברהים אלהואשלה: לכן חשוב שילד יגיע בביטחון, בהרגשה טובה, שירצה לבוא לבית הספר.

אברהים אלהואשלה: אנחנו, ההורים שלנו, הנשים, החברה שהיא בסוציואקונומי אחד, זאת אומרת חברה חלשה, חברה מתוסכלת, אין לה תקווה, אם אין תקווה אז הבן אדם לא משנה, לא משתדל, לא עושה.

אברהים אלהואשלה: אם אנחנו סוגרים את האופק שלו אנחנו הופכים אותו לבן אדם אנטי, בן אדם מתוסכל, מדוכא, אנחנו רוצים חברה כזו?

אברהים אלהואשלה: לא.

אברהים אלהואשלה: אני רוצה חברה להתערות באמת, חברה אמיתית, עם גאווה, קיימים בזכות כאן, וזו השאיפה שלנו.

אברהים אלהואשלה: אני לא חושב שמישהו חולק על זה, אבל אנחנו מפספסים את הדרך, איך באמת לפתור את הסיטואציה הזאת.

אברהים אלהואשלה: אני משתדל לא להגיד בעיה, כי זו לא בעיה, אנחנו גרמנו לה בראייה שלנו, בהסתכלות שלנו, במחשבה שלנו.

אברהים אלהואשלה: יש כאן אנשים טובים, יש אנשים שרוצים לשנות את המצב הזה ואני חושב שיש מקום לחשוב על הנגב כמקום מורשת לערבים כאן.

אברהים אלהואשלה: בזה פותרים ויש לי הרבה מה להציע לפתרון הבעיה.

אברהים אלהואשלה: ותודה רבה לכם.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: אני מציע שנשמע את חברי הכנסת ואחר כך נסכם.

סעיד אלחרומי: מי שידבר יסכם.

רם זהבי: זה הזמן שלכם.

רם זהבי: אנחנו מודים לכם על הזמן שלכם.

ג'אבר אבו אלקיעאן: רם, אפשר קודם להתייחס לחינוך הבלתי פורמלי?

רם זהבי: כן, ג'אבר אבו אלקיעאן, הוא המפקח של החינוך הבלתי פורמלי ב-922 בהחלטות הממשלה.

רם זהבי: אני אגיד משהו, אני אומר את דעתי.

רם זהבי: אנחנו מבקשים שיפרידו את ההחלטות ביחס לבדואים, לא טוב לנו להיות ביחד עם החברה הערבית.

רם זהבי: אני אומר לכם דוגרי על השולחן.

רם זהבי: אני לא אוהב את החלטה 922.

יוסף ג'בארין: לא, אבל ברגע שזה - - -

רם זהבי: אני אומר לך, אני מותר לי להגיד מה שלהם אסור, אני לא חשוד.

רם זהבי: אני אומר, החברה הבדואית צריכה החלטות ממשלה של עצמה, היא לא שייכת, היא לא דומה, ובטח בסוגיות של חינוך.

רם שפע: אבל איפה זה מתנגש?

רם זהבי: אני אומר לך שמתנגש.

רם זהבי: החלטה 922 חיברה את הבדואים עם החברה הערבית והכניסה אותם לחינוך בלתי פורמלי משותף.

רם זהבי: אני אומר לך שזה שונה, הניואנסים, ההרגלים התרבותיים לא דומים למה שיש בצפון למה שיש פה, זה לא אותו דבר.

רם זהבי: נכון, אני אומר שזה לא ממש לחברה הערבית, בסדר, אבל כשעוסקים בסוגיות חינוכיות, בסוגיות תרבותיות, בסוגיות של ערכים, החברה הבדואית יש לה את שלה.

רם זהבי: כשהחלטת הממשלה היא משותפת היא לא טובה.

סעיד אלחרומי: רם, אתה רוצה להגיד שהם חילקו, יש תוכנית ממשלתית לבדואים?

רם זהבי: היא צריכה להיות עצמאית.

יוסף ג'בארין: בסדר, אוקיי.

רם זהבי: בעבר היא הייתה עצמאית, הצמידו אותה לחברה הערבית, לא טובה ההצמדה.

ג'אבר אבו אלקיעאן: קודם כל ברוכים הבאים לנגב, אני ג'אבר מאום אל חיראן, אתם זוכרים, מכירים, השבוע גם היה של אח שלי, יעקוב.

ג'אבר אבו אלקיעאן: אני אח של יעקוב אבו אלקיעאן, שגם מהמקום שלי, מהמקום לחנך לערכים וזו שליחות שנפלה עליי אז אני עושה אותה עכשיו ביתר שאת למרות שעכשיו שולחים לי הודעות מהתקשורת שהשייח' לא רוצה להתנצל, אז רוצים שאני אגב, אז מה אתה אומר, להגיב או לא להגיב?

רם זהבי: בסוף היום אתה - - -

ג'אבר אבו אלקיעאן: בסדר.

ג'אבר אבו אלקיעאן: אני רק אגיד שהחינוך הבלתי פורמלי, שם אנחנו יוצרים את האישיות של התלמיד ואני בטוח, יוסף, שאני מכיר את קורות החיים שלך, ורם, שגדלתם, איפה שגדלתם, באיזה תנועות נוער ומה עשיתם, הילד הבדואי, כשהוא יוצא למרחב הוא יוצא למציאות מאוד קשה בהיעדר מסגרות.

ג'אבר אבו אלקיעאן: התוכניות, הייתה החלטת ממשלה 3708, הקודמת, אם אתם זוכרים, סעיד, זו החלטה של הנגב, בזמנו בני מלכה, חברנו פה, השותפים, עשינו, אנחנו ראינו את הקול קורא והקריטריון, טאלב, ג'אבר ובני מלכה, ומכירים את הסיטואציה, 922 זה משהו שנבנה לחברה הערבית בכלל שג'לאל ספדי לא מכיר את הנגב, אני בספק אם הוא בכלל ביקר פעם באיזה שהוא בית ספר - - -

רם זהבי: לא מדברים פרסונלית.

יוסף ג'בארין: אז מתוך ה-130 מיליון של החינוך הבלתי פורמלי, מה הסכום - - -

ג'אבר אבו אלקיעאן: אנחנו מקבלים 16.7 מיליון, שזה לפי גודל ה – אבל הקריטריונים והדרך של בניית הדברים היא דרך של ספקים ולהביא ספקים מהצפון וזה מורכב וזה קשה.

ג'אבר אבו אלקיעאן: אני חושב שצריך, כמו שאמר רם, מקצועית אנחנו בשטח, הרי אני מזין את רם יום יום בנושא הזה, זה מורכב וזה קשה ואנחנו רוצים שזה יימשך, שהתוכנית תהיה.

ג'אבר אבו אלקיעאן: למה כאילו יש תוכנית 2397 שכל הבדואים לוקחים ממנה את כל ה – אבל חינוך בלתי פורמלי, כאילו שהוא ילד זר, שיש עוד דברים.

ג'אבר אבו אלקיעאן: כאילו חינוך בלתי פורמלי הוא 922.

סעיד אלחרומי: כן, רק הוא הצמידו אותו שם.

ג'אבר אבו אלקיעאן: אנחנו מבקשים לנסות להביא את זה כחלק מהתהליך.

סעיד אלחרומי: מהמכלול כולו.

ג'אבר אבו אלקיעאן: דבר שני, אני חושב שנושא ההיסעים, הרי אתם אמרתם מרכזים, אנחנו בנינו בתי ספר, תל ערד למשל, אלעזאזמה, זה בית ספר בקהילה שאחרי הצהריים באים התלמידים מסביב, אבל אין לי מספיק, כשהקול קורא נותן לי 5% להסעת ילדים זה לא מספיק.

רם זהבי: הנה למשל דוגמה איך הקול קורא לא מבין שום דבר בסיטואציה.

רם זהבי: הפעילות שלנו היא רק ב - - -

קריאה: והמשפחות לא יכולים להביא את הילדים.

רם זהבי: ואז מה?

רם זהבי: הם לא יכולים לממש ואז יש מימוש נמוך.

רם זהבי: זה מתסכל, הם צודקים.

סעיד אלחרומי: אז להעלות את זה מ-5% ל-20%.

רם זהבי: צריך לעשות מותאם.

רם זהבי: אם אנחנו מסיעים למעלה מ-40,000 ילד מתוך 100,000 תלמידים, ה-40,000 האלה יכלו לקבל תוכנית - - -

קריאה: תוכנית שלנו.

ג'אבר אבו אלקיעאן: נקודה אחרונה, גם הרגולציה על התוכנית, לדעתי ממש פגעה ברשויות.

ג'אבר אבו אלקיעאן: הנה נווה מדבר פה, אני עכשיו לא רוצה לעבור צד, אני בצד של הממשלה, זה שלנו, אבל היום מכל רשות קיזזו כמעט חצי מיליון שקל בגלל: אמרנו לכם להביא סדין אדום, למה הבאתם סדין צהוב?

ג'אבר אבו אלקיעאן: כאילו נכנסו לרזולוציה, קיצצו ארבעה מיליון שקל.

רם זהבי: לא צריך, זה פרטים.

רם זהבי: אנחנו אמרנו את האמירה הכוללת, אחת, התוכנית הזאת - - -

רם שפע: רגע, רק דבר אחד לא הבנתי, עד כמה קיימת פעילות בלתי פורמלית?

יוסף ג'בארין: את ה-16 מיליון, מבצעים?

ג'אבר אבו אלקיעאן: בשנתיים האחרונות אנחנו מגיעים כמעט ל-80% מיצוי, מי שמעלה את הרמה זה רהט ושאר היישובים הקבועים, אבל בנווה מדבר ואלקסום האחוז הוא פחות מ - - - בגלל זה.

קריאה: בפזורה אין.

ג'אבר אבו אלקיעאן: הקורונה, אנחנו באמת ניסינו לעשות קפסולות.

ג'אבר אבו אלקיעאן: ביוני לא הצלחנו, כי זה, אתם יודעים, היה מורכב.

ג'אבר אבו אלקיעאן: אני מקווה שעכשיו, לא יודע, עכשיו מורכב בגלל הסגר, נקווה.

ג'אבר אבו אלקיעאן: חבר'ה, הנושא הבלתי פורמלי זה אוויר לנשימה שחשוב מאוד לכולם.

יוסף ג'בארין: לדעתי אנחנו נצטרך לקיים דיון על החינוך הבלתי פורמלי ביישובים הערביים בנגב.

סעיד אלחרומי: אוקיי.

סעיד אלחרומי: אז יוסף ורם, תסכמו.

יוסף ג'בארין: כן, נתאם דיון.

וליד טאהא: חברים, כל זה היה - - - אני ביקשתי את הביקור הזה מלפני חודש, אבל אז היינו לחוצים בסדר יום של היערכות לפתיחת שנת הלימודים וזה נדחה פעמיים, עד שזה התלבש גם על התיאום מול הוועדה לזכויות הילד וזה יצא מושלם, כי יש פה את הוועדה לזכויות הילד וגם ועדת החינוך.

וליד טאהא: ברור שלראות בעין זה לא כמו לשמוע באוזן מרחוק.

וליד טאהא: כדי להבין בעיה לעומק ואמיתי צריך להתחכך בה, צריך לראות אותה בשטח.

וליד טאהא: אני למשל מכיר את השטח, אני מכיר את הבעיות של התלמידים מהיישובים הבלתי מוכרים, אני מכיר גם את הבעיות של היישובים המוכרים, כמו שבעת היישובים הגדולים.

רם זהבי: המועצות והעירייה.

וליד טאהא: כן, גם בסיטואציות במועצות האזוריות, הם נותנים שירות ליישובים הבלתי מוכרים.

וליד טאהא: יש דברים - - - על הסיוט של ההסעות, על התופעות הנלוות, שהן - - - מאוד, אני לא רוצה להרחיב יותר לכיוון נושאים אחרים שמציקים, נדבר בהמשך על כל נושא ספציפי, אבל הדבר הכי בולט שהיום ראינו אותו והוא צריך לקומם, לקומם כל אזרח וח"כ יהודי, לפני הערבי, זה התנאים שבהם לומדים ילדים במדינת ישראל.

וליד טאהא: אי אפשר, אין כזה דבר בעיר יהודית, אין כזה דבר ביישוב יהודי, אין, אין.

וליד טאהא: אפשר ללכת לכל יישוב יהודי עכשיו, מקצה הצפון עד - - -

רם זהבי: וגם אם יש זה לא מצדיק.

רם זהבי: יש, אבל זה לא אומר שאם יש לאחר רע גם פה יכול להיות.

רם זהבי: לצערנו יש גם כאלה.

וליד טאהא: לא, אין כאלה.

וליד טאהא: כמו אלעזאזמה א' אין במדינת ישראל, נקודה.

קריאה: א' ו-ב' ביחד.

וליד טאהא: ב' אה, אבל א' אין כזה דבר.

וליד טאהא: עכשיו תוסיפו על זה, למרות הדברים שאמר רם נכון, אני כאן לא למדתי מגיל שלוש ולא ארבע ואולי רק בגיל - - -

קריאה: שש-שבע.

וליד טאהא: אבל מה לעשות היום חוק חינוך חובה מתחיל מגיל שלוש.

וליד טאהא: ואתה יודע מה?

וליד טאהא: אנחנו בוועדת החינוך רוצים שיתחיל מגיל אפס, כי חינוך מתחיל בגיל אפס, לא בגיל שלוש, ועל כן אנחנו צריכים לעשות את הכול, אבל את הכול, כדי שילד יקבל את הזכות לחינוך מגיל שלוש, כפי שקבע החוק.

וליד טאהא: אוקיי, יש קשיים, כולם צריכים לשלב ידיים, ראשי רשויות, אנשי ציבור, חברי כנסת, אנשי חינוך, כולם צריכים לשלב ידיים כדי להגיע לכל אוהל ולהביא את הילד שמגיע לו חינוך למסגרת חינוך שילמד בה.

וליד טאהא: צריכים הרבה עבודה, נכון, יש אנשים עם כוונות טובות - - - אבל אנחנו צריכים את הדבר הזה, צריכים את הכוונות הטובות האלה על מנת לשפר את המצב וקצת מעבר לחינוך, פה צריך גם, מה לעשות, רם, גם פוליטיקה, כי המון פוליטיקה נכנסת - - -

סעיד אלחרומי: לכן אנחנו כאן.

וליד טאהא: לתוך החינוך הזה.

סונדוס סאלח: זה הביקור השני במשך השבועיים האחרונים - - - וכל פעם מחדש אני מוסיפה עוד - - - או - - - כמו שבמערך החינוכי - - - גם שבמערך החינוכי למדבר, לנגב, לאוכלוסייה שנמצאת כאן ויש להם את החינוך כאן, אסור לנו להתייחס כמקשה אחת, אני מאוד מסכימה, וצריך להתייחס בהתאם.

סונדוס סאלח: חלק מהדברים שהוצגו בפנינו, קצת, קשה לי להגיד, שכמו שהחיים ורודים כאן, יש כספים והכול מושקע ויש תקצוב, אבל כאן לא מנצלים את התקצוב.

סונדוס סאלח: אני מאוד מעריכה את הכוונות הטובות, אבל תכלס אנחנו פוגשים את זה במציאות, אלה פערים כל כך גדולים, אני כבר שבועיים לומדת נתונים מחרידים, מדאיגים, מנבאים בעיה שאנחנו בפתח בעיה עוד יותר גדולה אחרי משבר הקורונה.

סונדוס סאלח: התלמידה והתלמיד בנגב, יש להם פער באחוזי הזכאות לבגרות, מול תלמיד ערבי פחות ב-12% ומול תלמיד יהודי פחות ב-22% עד 2019.

סונדוס סאלח: עכשיו זה צפוי שיגדל אף יותר בגלל כל החסמים.

סונדוס סאלח: חוק שווה, כל הרומנטיזציה שיש חוק חינוך שווה לכולם וזכות כל התלמידים והתלמידות לגשת למשאבים, אבל אנחנו רואות ורואים שהמשאבים רחוקים, לא נמצאים בפועל, יש קושי להשיג חינוך שווה לכולם ובסופו של דבר מקבלי ההחלטות פוגעים בזכות הבסיסית של התלמידים והתלמידות.

סונדוס סאלח: אני רוצה להוסיף על החשיבות של הגנים בנגב.

סונדוס סאלח: זה לא רק בכדי להדביק את הפערים החינוכיים, זו מסגרת שמאפשרת לאימהות לצאת לעבודה, זו מסגרת שמאפשרת לאימהות ללמוד עברית, ללמוד מחשבים, ללמוד ולעבוד, זה מאוד חשוב.

סונדוס סאלח: ואני גם מסכימה עם חברי חבר הכנסת ווליד טאהא, צריך להתחיל את זה מאפס.

סונדוס סאלח: עוד מאפיין חשוב בנגב, הסיכוי לילד בנגב להיות מול או ליפול קורבן למפגע סביבתי הוא גדול מאוד, מסגרת חינוכית לילדים מקטינה את הסיכויים שלו שיהיה בתוך סביבה שיש בה סכנות חיים, כל מיני תאונות בית ועוד כל מיני גורמים שמסכנים את החיים שלהם.

סונדוס סאלח: בית הספר הוא פלטפורמה כלכלית, חברתית, פוליטית, לשינוי כל תחום שנמצא בנגב, לכן ההשקעה בבתי הספר היא לא רק האחריות של משרד החינוך, היא של משרד הכלכלה, היא של משרד הבריאות, היא של משרד העבודה והרווחה, היא חוצה את כל המשרדים ועל כך אנחנו צריכים, ואני מזמינה, ואני בטוחה שלרם יש עכשיו בראש כל כך הרבה נושאים, וגם לחבר הכנסת ד"ר יוסף ג'בארין, שיזמו את הסיור המאוד חשוב הזה, תודה רבה לכם, אני בטוחה שיש לכם תוכנית להמשך דיון בסוגיות שהעלו כאן ואני מזמינה אתכם שהוועדות הבאות, אני מזמינה אתכם להמשיך את הדיונים הבאים בשיתוף פעולה בין שתי הוועדות ולהזמין את כלל המשרדים ולחייב אותם.

סונדוס סאלח: כאן יש בעיה, אנחנו חלק מהבעיה ואנחנו חייבות וחייבים להיות חלק מהפתרון הזה.

סונדוס סאלח: תודה רבה לכם.

סעיד אלחרומי: ב-13 באוקטובר יש יום הנגב בכנסת.

סעיד אלחרומי: כל הוועדות ידברו על הפזורה הבדואית, על האוכלוסייה הבדואית בכל התחומים, אז אני מניח - - -

וליד טאהא: ביום הראשון של החזרה לכנסת.

יוסף ג'בארין: חברים, בעוד כמה דקות נסכם ונסיים, אבל אם יש מישהו מהחברים, מהצוות, שרוצה להעיר זו ההזדמנות.

סעיד אלחרומי: תודה גדולה לחברים שליוו אותנו.

יוסף ג'בארין: כן, תיכף, עוד לא הגענו.

סלאמה אל אטרש: אני כמפקח רוצה להגיד לכם שיש הרבה קשיים, הרבה - - - בכלל באופן כללי, במיוחד איפה שביקרתם בפזורה, שלפעמים היא נופלת בין הכיסאות, לפעמים יש רשות או מועצה שמוכנה לקבל על עצמה את השירותים שאנחנו מספקים דרכנו כמשרד למועצה, ותודה רבה באמת למועצה האזורית פה, שיושב הראש אברהים נמצא איתנו, וגם עלי, מנהל מחלקת החינוך, וגם חנן שלא נמצא פה וגם עלי אלענאמי שהוא אחראי על הגנים.

סלאמה אל אטרש: אני רוצה להגיד לך שאנחנו באמת עושים עבודת קודש, אבל יש לנו מחסומים וחסמים, החסמים האלה - - -

קריאה: חסמים ומחסומים.

סלאמה אל אטרש: גם מחסום, גם מחסום לפעמים פותחים ולפעמים לא פותחים, אבל החסמים האלה מאוד מקשים עלינו ועם כל מה שיש לנו אנחנו מנסים להגיע לבגרות, מנסים להגיע למצב הטוב ביותר, מנסים להביא את המורים האיכותיים ויש לנו היום ועדת שיבוץ שאנחנו בוחרים את המורים האיכותיים בנגב.

סלאמה אל אטרש: היום יש לנו מורים מקומיים, כמעט 80%, מורות ומורים, כל מנהלי בתי הספר הם מנהלים מקומיים, יש לנו היום כמעט 19 מנהלות בתי ספר שלא היו בעבר, אף מנהלת לא הייתה בעבר, 19-18 מנהלות משכמן ומעלה ואנחנו גאים בהן, אשכולות גנים שלא היו, בכל אשכול גן יש מנהלת גנים.

סלאמה אל אטרש: מנהלת אשכול גן זה כמו מנהלת בית ספר שעוזרת מול ההדרכה, מול הפיקוח.

סלאמה אל אטרש: אני רוצה להגיד לך גם, מעל 20% מהמורים הצפוניים שיש לנו לעומת לפני כמה שנים, 12 ו-15 שנה, היה המספר הפוך, 70% מהצפון, 30% מהדרום, היום אנחנו במצב אחר.

סלאמה אל אטרש: אנחנו רוצים את עזרתכם.

סלאמה אל אטרש: כל סוגיה שאנחנו כמחוז מעלים אותה ביחד עם הרשויות המקומיות תעלו אותה למעלה, תביאו לנו פתרון.

סלאמה אל אטרש: אנחנו נשמח לפתרונות ואנחנו נשמח לעזרה.

סלאמה אל אטרש: תודה רבה לכם.

סלמאן אבו חמיד: אני ברשותך רציתי לשאול שאלה.

סלמאן אבו חמיד: הפרויקט - - - פעמיים היה הסוגיה הזאת של חסמים, השפה העברית - - -

רם זהבי: מנכ"ל המועצה לשעבר.

סלמאן אבו חמיד: אתה העלית את הסוגיה הזאת שהשפה העברית היא חסם באקדמיה או שילוב של הסטודנטים באקדמיה, זה בולט בעיקר אצל בנות - - - מחוץ למקורות של השבט או היישוב ולכן כשיהיו מורות באקדמיה - - - מצטיינות בשוליים ולא מצליחות לסיים - - - לכן השאלה שלי היא כזאת, מדוע לא משלבים לימודים אינטנסיביים - - - במיוחד כלפי הבנות בזמן התיכון?

סלמאן אבו חמיד: למה מחכים עד שהיא תסיים י"ב ואחרי זה הולכים לעשות את זה במסגרת האוניברסיטאות ולכן האפקטיביות שלהם היא קצת מאוחרת.

סלמאן אבו חמיד: זו השאלה שלי.

רם זהבי: אנחנו פתחנו פה שנה שנייה אולפנים לעברית בתוך בתי הספר.

רם זהבי: לפני שנתיים ביחד עם בני מלכה פה - - - שזה החסם.

רם זהבי: בהתחלה אמרו חסם בגרויות, העלינו את הבגרויות, העלינו אותן, אמרו איכות בגרות, העלינו את האיכות, העלינו אותה, אמרו טוב עכשיו החסם, האוניברסיטה אומרת, כמו שאמרו פה, שהחסם זה עברית.

רם זהבי: התחלנו אולפן עברית בתוך בתי הספר.

רם זהבי: ד"ר - - - שראיתם בבוקר הוא הרפרנט שלנו לשפות, יש לנו שיתוף פעולה עם גבעת חביבה, יש תוכנית משותפת עם גבעת חביבה, הם מכשירים מורים גם דוברי עברית שפת אם שמוכנים לבוא לעבוד בבתי הספר שלנו ללמד עברית, שפת אם.

רם זהבי: אחת.

רם זהבי: שתיים, אנחנו עשינו לקבוצת מורים, זה היה מורים ביסודי, עשינו בעל יסודי, אולפנים.

רם זהבי: אולפן זה לא תוכנית לימודים לבגרות, זה שפה מדוברת בלי בחינת בגרות.

סונדוס סאלח: למה משרד החינוך עושה את ההתניה הזאת?

סונדוס סאלח: כל ההתניה הזאת שאולפן יהיה - - - למה לא לאפשר להם שנה ראשונה?

יוסף ג'בארין: זה יהיה אחד הנושאים - - -

רם זהבי: זה סוגיה לוועדת ההיגוי.

רם זהבי: זה צריך לעלות שם.

רם זהבי: אנחנו כרגע פועלים לחזק את התלמידים שלנו על ידי אולפנים.

רם זהבי: אין לנו תקצוב, זאת אומרת היות ש - - -

יוסף ג'בארין: חברים, אני אגיד כמה מילות סיכום ואחר כך ינעל את הסיור רם.

יוסף ג'בארין: לפני מילות התודה, הסוגיות מאוד מורכבות ומאוד קשות, אלה לא סוגיות של היום, זה עשרות ועשרות שנים.

יוסף ג'בארין: יש נושאים שהם קונקרטיים יותר שאפשר לראות איך מקדמים אותם, כמו הנושא של חינוך בלתי פורמלי, כמו הנושא של השפה העברית ויע"ל, אפשר לעשות אולי איזה שהיא אסטרטגיה שהיא כוללת יותר, יש את הנושא של אלעזאזמה.

יוסף ג'בארין: באלה אולי אפשר למקד את הטיפול ואנחנו יכולים לעשות את זה.

יוסף ג'בארין: וכמובן יש את הסוגיות הרחבות יותר שתחילת הדרך עכשיו היא על ידי אישור אותם 29 מוקדי שירותים.

יוסף ג'בארין: אבל, שוב, אם אותם 29 מוקדי שירות לא יהיו כרוכים גם באישור של דרכים אז לא עשינו הרבה.

רם זהבי: דרכים ותשתיות, מים וחשמל.

סעיד אלחרומי: ברגע שמינהל התכנון מאשר מרכז שירותים אז הכול מגיע אחריו.

יוסף ג'בארין: אבל הנה זה הכשל.

סעיד אלחרומי: כן, אבל מבחינה סטטוטורית זה מגיע.

רם זהבי: כן, סטטוטורית ראוי שיגיע.

יוסף ג'בארין: אין ספק שמה שראינו ואתם ראיתם, אני בצניעות אומר שאני כבר 30 שנה עושה את הסיורים הללו כפעיל בענייני חינוך, פשוט אי אפשר להאמין שבתחילת המאה ה-21 עדיין יש תלמידים שלומדים בתנאים האלה.

יוסף ג'בארין: הנסיעות, דרכי העפר, דרכים מסוכנות, כיתות צפופות, היעדר מים, היעדר חשמל, היעדר אינטרנט.

יוסף ג'בארין: אדוני מנהל המחוז, לימוד מרחוק, כל המנהלים שדיברתי איתם מדברים על מקסימום 30% שיכולים ללמוד מרחוק.

יוסף ג'בארין: ותבין, אנחנו לא מדברים על סגר ראשון, עכשיו סגר שני, מי יודע מה יהיה.

יוסף ג'בארין: לכן המצב הזה, אין ספק שלא רק שהוא קשה, הוא מחייב כל בן אדם שיש לו מצפון כלפי הציבור שלו לעזור כמה שאפשר ולקדם כמה שאפשר.

יוסף ג'בארין: ואנחנו מנסים, אנחנו לא נתייאש, אמרתי, אנחנו מלווים את זה עשרות שנים, נמשיך ללוות.

יוסף ג'בארין: אני פגשתי מנהל בית ספר, שאמר לי: תשמע, אתם באים לעוד ביקור, אני כבר התייאשתי מלספר אותם דברים כל שנה.

יוסף ג'בארין: אני יכול להבין אותו עם כל הקשיים שהוא מתמודד, אבל אין לנו את הלוקסוס הזה של להתייאש, אנחנו נמשיך לעבוד על הנושאים הללו.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להודות למנהל המחוז, אנחנו לא תמיד תמימי דעים לגבי מה צריך לעשות וכדומה, אבל אני מאוד מעריך את זה שקודם כל אתה זמין ומקשיב והיית איתנו כל היום.

יוסף ג'בארין: נמשיך גם להתפתח וגם לשתף פעולה.

יוסף ג'בארין: אני הייתי רוצה לראות יותר אנשי צוות לידך מהחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: עם כל הכבוד, זה לא מילה נגד הצוות מהחברה היהודית, אבל אין ספק שכשרוצים לעשות שינוי חייבים לשלב את האוכלוסייה.

יוסף ג'בארין: אחת הבעיות במשרד החינוך, לא רק בדרום, הוא המשרד הכי לא כולל אנשי מקצוע ערבים.

סעיד אלחרומי: בהנהלה אתה מתכוון.

יוסף ג'בארין: בהנהגה.

יוסף ג'בארין: מתוך אולי ה-200 הבכירים אולי רק חמישה-שישה.

רם זהבי: אם אתה תזמין אותי אליך ללשכה לשיחה אני אספר לך קצת את המורכבויות.

סעיד אלחרומי: זו סוגיה.

יוסף ג'בארין: אני הייתי אפילו חושב - - -

רם זהבי: אל תזמין אותי, תזמין את סלימאן אלעמור, תשאל אותו מה קרה שמנהל המחוז החליט לקדם את אחד מתוך הצוות להיות חבר הנהלה.

רם זהבי: , אוהה ווהה.

יוסף ג'בארין: אני הייתי עושה משהו מעבר לכך, אני תמיד בא עם הרעיון של להקים מועצה פדגוגית מייעצת לצד המחוז מהחברה הערבית בנגב.

יוסף ג'בארין: לדעתי אפשר לקדם רעיון כזה, זה חשוב גם לך, זה נותן לך גוף שאפשר להתייעץ איתו וכדומה ולכן זה גם רעיון איך אפשר לשלב יותר את האוכלוסייה.

יוסף ג'בארין: תודה כמובן לאברהים ולסלאמה אל אטרש קודם כל על המאמצים שלכם, אנחנו לידכם נמשיך ללוות את הנושא, חבריי חברי הכנסת, סעיד, ווליד, סונדוס, על האחריות שלנו להמשיך בנושאים הללו.

יוסף ג'בארין: כמובן תודה מיוחדת לסעיד שנושא על כתפיו את הנושאים הכבדים הללו.

סעיד אלחרומי: ואברהים ורם וכל הצוות, כולנו.

יוסף ג'בארין: כמובן סלימאן, עלי - - - וכל הצוותים שבאמת היו איתנו וכמובן תודה מיוחדת לשתי הוועדות שלנו שלא היה קל גם לתאם וגם להיות כאן במשך יום שלם, אז תודה, תמי ויהודית שלא הגיעה היום, אז תודה לכן (מדבר בערבית).

יוסף ג'בארין: אנחנו חייבים להמשיך, אין לנו את הלוקסוס להגיד זהו ואני בטוח שעם עבודה מאומצת ותיאום ממושך ולחצים אפשר בהחלט להתקדם בכיוון הנכון.

יוסף ג'בארין: תודה, חברי, רם, על שיתוף הפעולה ונמשיך את זה.

רם שפע: טוב, ג'בארין דיבר על זה שהוא כבר 30 שנה מסתובב פה בסיורים האלה, אני לפני 30 שנה הייתי בן חמש אז לא הספקתי לצבור כל כך הרבה, אבל אני באמת אגיד כמה משפטים קצרים כי כולם פה כבר ככה ממהרים.

רם שפע: קודם כל באמת מכל הלב תודה.

רם שפע: בלי שמות, כי כל אחד ואחד מכם הגיע לפה כי חשוב לו ואכפת לו והוא לא היה חייב כי בסיור כזה הכי קל להישאר בבית ולעשות משהו אחר, אבל אני חושב שראינו גם את המחויבות שלכם כמשרד חינוך ואי אפשר לחשוד בי שאין לי הרבה טענות למשרד החינוך כל היום, אבל ראינו את הרצון, גם את שיתוף הפעולה, ואני בטוח שיש גם דברים שאתם לא מסכימים עליהם וגם תמיד בסיורים, ואני אומר את זה פה על השולחן, לא כל המורכבות נאמרת, יש הרבה דברים קשים שלא אומרים והנתונים הם תמיד קצת יותר טובים מהמציאות, אבל כולם מכירים את זה וזה בסדר.

רם שפע: מהש כן ראינו זה את העומק של הרצון לשפר את המציאות של החברה הבדואית וזה נראה לי הדבר הכי חשוב.

רם שפע: אתה גם אמרת לי ש - - - אמר לך שהוא כבר מיואש מלספר, אז גם אני מרגיש, לא משנה כמה אני אהיה מחויב וכל חברי הכנסת, בסוף אתם חיים את היום יום ואני אומר לכם שאנחנו יכולים להיות כתובת, אתם צריכים לדעת להפעיל אותנו, להשתמש, להתקשר ולהגיד שיש בעיה, שהמשרד הזה לא עוזר וזה לא עוזר.

רם שפע: אני כרגע, אולי לא זה לא כבוד גדול היום, אבל חלק מהקואליציה הזאת, על כל מורכבויותיה, אבל זה חלק ממי שרוצה לנסות לייצר שיפור.

רם שפע: דיברנו על משרד המשפטים שאפשר לדבר איתו ועוד, כל מה שאפשר לעשות.

רם שפע: זה לא אומר שהכול נפתר ברגע, אבל המחויבות באמת אצלי מאוד מאוד קיימת.

רם שפע: משהו אחד קטן, לסיום, לגמרי אנקדוטה, אבל כשפגשנו את מנהל בית הספר, דווקא ב-ב', לא ב-א', אז הוא אמר שבשביל לעשות שיחת זום איתך הוא צריך לטפס על גבעה או גג של בניין כדי שהוא יוכל לדבר איתך ואנחנו בכנסת שואלים כמה ילדים יכולים להיות בזום.

רם שפע: מי חושב, סליחה, בחברה היהודית, שלפעמים נוח לה לשבת איפה שהוא באיזה שהוא מקום, שלמנהל בית הספר בעצמו אין יכולת לתקשר עם מנהל המחוז שלו.

רם שפע: אני חושב שזה מלמד על הבעיה.

ג'אבר אבו אלקיעאן: לא, זו בעיית התשתית בכל החברה.

רם שפע: ברור, זה מה שאני אומר.

רם שפע: אתה חושב על הילדים, אבל הבעיה היא הרבה יותר עמוקה.

ג'אבר אבו אלקיעאן: אגב, ביישובים הערביים אין קליטת סלולר בכלל.

קריאה: אני הולך לתל ערד על הגבעה.

ג'אבר אבו אלקיעאן: בחורה ובתל שבע אין קליטה, לא מדבר על הכפרים הלא מוכרים.

רם שפע: זה מה שרציתי להגיד.

רם זהבי: אנחנו עשינו מיפוי אנטנות עם נתנאל כהן - - - הם הקימו צוות יחד עם משרד התקשורת, הלכו לזהות את החסמים, אנחנו צריכים לדעת.

רם זהבי: אנחנו לא משרד התקשורת, אבל רוצים לדעת מה.

רם זהבי: יש 110 אנטנות חסרות, לא אחת, 110 אנטנות חסרות במרחב הנגב בשביל שהתשתית תתקיים.

רם זהבי: זה אחת.

רם זהבי: שתיים, מנגד חלק מחברות הסלולר, הרי את התשתיות המדינה שילמה להן, זה חלק מרישיון ההפעלה, הן מדווחות שהם הקימו תשתית והיא לא נשארה שם, הקימו תשתית והיא לא נשארה שם, פעם שלישית לא מקימים.

רם שפע: נראה לי שהבנתי.

קריאה: אבל זה מקרה או שניים.

סעיד אלחרומי: טוב, זה לא הדיון.

סעיד אלחרומי: זו הערה.

רם שפע: אני רוצה לסכם.

רם שפע: יש לי המון דברים להגיד, אבל רק דבר אחד משמעותי להגיד, אתם עדינים, אני אהיה קצת פחות עדין, בסוף החברה הבדואית במשך הרבה יותר מדי שנים ובאופן לא מקרי, וגם זה עניין פוליטי, זה צריך להגיד את האמת, עניין פוליטי שאין פה תשתיות, זה עניין פוליטי שאין תקשורת, זה עניין פוליטי שלא נותנים אישור.

רם שפע: אני לא מדבר עכשיו, זה לא עניין של החודש האחרון, זה עניין של הרבה שנים, היה נוח למדינת ישראל שזה היה המצב.

רם שפע: אני חושב, אני לא יודע להגיד כמה שנים, ברוב המערכות יש רצון לשנות את המציאות הזאת, זה לא אומר שהכול ישתנה תוך שנייה, אתה חי את זה יותר טוב ממני, אבל אני חושב שבאמת יש הבנה שאם לא כל המערכות יפעלו ביחד פשוט אין סיכוי.

רם שפע: בן אדם אחד, כמה שיהיה לו רצון, הוא לא יצליח.

רם שפע: הערכה הכי גדולה מהלב, שלי, של יוסף, של כל חברי הכנסת שפה, מהרשימה המשותפת ואני, זה מי שנמצא פה היום, אנחנו משתפים פעולה הרבה ובשמחה גדולה באמת, וגם ווליד, אנחנו מחויבים באמת, אתה נושא את המחויבות הזאת בכנסת, כל דיון שלנו, ואני מעריך את זה מאוד, אז באמת תודה גדולה.

רם שפע: ככל שאנחנו יכולים אנחנו נסייע ושתהיה שנת לימודים טובה למרות המורכבות.

רם זהבי: תודה רבה לכולם.