ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 23, פרוטוקול מספר 57, 2020-08-24 00:00

חיים כץ: צוהריים טובים.

חיים כץ: היום יום שני בשבוע, 24 באוגוסט 2020, ד' באלול התש"ף.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא הוא מד"א – צרכים ותובנות בעקבות משבר הקורונה.

חיים כץ: אגיד לכם את האמת: כשפנה אליי אלי בין וביקש לערוך דיון שאלתי: מתי אתה רוצה ומה הבעיות?

חיים כץ: למה?

חיים כץ: כי מי שיודע לתת צריך לדעת לקבל.

חיים כץ: מד"א, בתקופה הזאת בפרט ובחיים בכלל, עוזר לאזרחי מדינת ישראל, ניצב כשצריך אותו, ולוקח יותר מדי כסף על ההסעות, כדי שלא יהיה הכול טוב.

חיים כץ: אני חושב שהבית הזה צריך לגרום לכך שמד"א יקבל את כל הצרכים שלו, בייחוד בעקבות משבר הקורונה.

חיים כץ: במשבר הקורונה קשה לאסוף תרומות ולא יכול להיות שמד"א יחיה בחסר, כי הערך המוסף שמד"א נותן לחברה הישראלית לא יסולה בפז.

חיים כץ: ברגעים הכי קשים הוא נמצא שם עבור כל אחד.

חיים כץ: לכן אני מקווה שבעקבות הדיון הזה אנחנו נראה כיצד אנחנו יכולים לעזור למד"א ושזה לא יהיה עוד סתם דיון דקלרטיבי.

חיים כץ: יש פה הרבה חברי כנסת חדשים אז בשבילם – שזה לא יהיה סתם דיון על הצעה לסדר שבאה לוועדה, שמעבירים את זה והולכים הלאה.

חיים כץ: אני מקווה שנראה תוצאות בעקבות הדיון הזה.

חיים כץ: מבחינתי אעשה כמיטב יכולתי על מנת שנראה תוצאות.

חיים כץ: אחמד טיבי, אתה צריך ללכת?

חיים כץ: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כשראיתי שהכותרת היא על מד"א ושאלי בין כאן, היה חשוב לי להגיע כדי לדבר על התפקוד שלו ושל מד"א בחודשים האחרונים, בתקופת הקורונה.

אחמד טיבי: אני מכיר את אלי בין שנים רבות.

אחמד טיבי: היו בינינו הסכמות, ואי-הסכמות לפעמים.

חיים כץ: גילוי נאות: אותי הוא הסיע לצנתור.

אחמד טיבי: בכל פעם שהייתה פנייה אליו הוא היה מטפל ונותן תשובה.

אחמד טיבי: בתקופת הקורונה, בהתחלה הוקמו מתקני "היבדק וסע" בישובים יהודיים גדולים בלבד.

אחמד טיבי: לאחר מכן, אחרי לחץ על משרד הבריאות וגם פנייה ישירה אל אלי בין, הוקמו תחנות "היבדק וסע" כמעט בכל ישוב ערבי, ובכל מקום שראש רשות מקומית היה פונה אלינו והיינו פונים אליו בתוך יום–יומיים היה שם מתקן.

אחמד טיבי: ואז שיעור הבדיקות בחברה הערבית עלה בצורה ניכרת.

חיים כץ: נסק.

אחמד טיבי: לא כפי שאנחנו רוצים אבל עלה.

חיים כץ: אתה רוצה יותר בדיקות?

אחמד טיבי: אז רצינו יותר בדיקות.

אחמד טיבי: עכשיו מי שעושה את העבודה זה קופות החולים אבל עדיין יש תחנות "היבדק וסע" בכמה מקומות בארץ.

אחמד טיבי: אבל גם נטל גדול מוטל על הכתפיים שלו ושל האנשים שלו.

אחמד טיבי: אגב, אני רוצה שיותר עובדים ערבים ייקלטו במד"א.

אחמד טיבי: אלי בין, אני כאן כדי להגיד לך תודה רבה על התקופה הזאת, על ההיענות המידית, להגיד תודה לאלה שהיו, ועדיין ממשיכים לפעול בתחנות "היבדק וסע" של מד"א, גם יהודים, גם ערבים.

אחמד טיבי: אני מקווה שיועבר אליהם תקציב כדי לפצות על כל העבודה הטובה שהם עשו, כי מגיעים להם תקציבים שהם לא קיבלו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

חיים כץ: נתנו לאחמד טיבי כי הוא נתן פה מופע של שחקן אורח.

חיים כץ: אתה יכול ללכת.

אחמד טיבי: אני רוצה לדייק: יש הבדל בין שחקן אורח לשחקן חיזוק.

אחמד טיבי: תודה רבה.

חיים כץ: אתה לא חיזוק, אתה אורח.

חיים כץ: רק אל תשלה את עצמך, כי הנבחרת פה מספיק חזקה ואנחנו לא צריכים חיזוק.

חיים כץ: הדיון הזה נועד לנסות לעזור למד"א בגלל שאני חושב שהם ראויים.

חיים כץ: ניתן למד"א להציג את כל המתווה שלהם: מה הם רוצים, מה הם מצפים, בקו הריאלי.

חיים כץ: שמעתי אתמול מישהו בטלוויזיה, איזה שחקן ספסל, שאמר: אני חולם לקחת את האוסקר.

חיים כץ: המראיין אמר לו: אתה לא מגזים?

חיים כץ: הוא אמר: לחלום זה בחינם, אז אם אני כבר חולם אז אחלום בגדול.

חיים כץ: זה בחינם, אז אם אתה כבר חולם בחינם אז תחלום בגדול, לפחות את זה אתה יכול.

חיים כץ: אז בשביל שזה יהיה ממשי, אתה יכול להגיש את כל החלומות הגדולים, אבל תסמן יעדים אמיתיים שאתה מצפה שאולי נוכל אנחנו פה בוועדה להביא תוצאה בתוך 120 ימים, כי בעוד 120 ימים אנחנו מתפזרים.

משה אבוטבול: זו נבואה שיכולה להתגשם.

משה אבוטבול: אל תדבר על זה.

מיכאל מלכיאלי: חיים, מה אתה יודע שאנחנו לא יודעים?

חיים כץ: אני רציתי שיהיו בחירות כי הממשלה לא מתפקדת.

חיים כץ: אי אפשר שהממשלה תעבוד עם 36 שרים.

אליהו חסיד: עשינו את זה כבר שלוש פעמים והגענו לממשלה הזאת.

אליהו חסיד: בפעם הרביעית יהיה טוב יותר?

חיים כץ: לא חשוב.

חיים כץ: המדינה מנהלת עסק של 450 מיליארד שקל.

חיים כץ: לא יכול להיות שתקלה של 3 מיליארד שקל גורמת לכך שהמדינה הזאת לא עובדת, והיא לא עובדת, מה לעשות.

חיים כץ: כך אני רואה את זה.

חיים כץ: אם זה היה עסק פרטי שלי כך הייתי מנהל את זה, אבל זה לא עסק פרטי שלי.

חיים כץ: אלי בין, תשקול מה אתה חולם ומה אתה מצפה, ושהציפייה תהיה במסגרת יכולות של חבר כנסת – נמצאים פה יותר מחבר כנסת אחד – שיידע להביא תוצאה.

חיים כץ: אנחנו עוברים לדיון אז מי שרוצה רשות דיבור יקבל רשות דיבור ולא נפריע האחד לשני.

חיים כץ: בבקשה, אדוני.

 << אורח >> אלי בין: אני מנכ"ל מד"א.

 << אורח >> אלי בין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה לחברי הכנסת על הנוכחות ולאנשי משרד הבריאות.

 << אורח >> אלי בין: אדוני היושב-ראש, אנחנו חולמים, אבל אנחנו לא רוצים לחלום דברים שאנחנו לא יכולים ליישם אותם.

 << אורח >> אלי בין: יש פה מספר נושאים.

 << אורח >> אלי בין: הבאנו שלושה נושאים שאנחנו חושבים שהם מאוד עקרוניים ואפשר לקדם אותם לא תוך 120 ימים, אפשר לקדם אותם מחר.

 << אורח >> אלי בין: זה הכול תלוי ברצון, ביכולות האנושיות של האנשים להביא לכך שהדברים האלה ייושמו.

 << אורח >> אלי בין: בסופו של יום בעידן הקורונה יש פה אינטרס עליון למדינת ישראל ולמשרד הבריאות לקדם את הנושאים האלה.

 << אורח >> אלי בין: הצגנו את זה גם בפני שר הבריאות ואנחנו חושבים שהדיון הזה חשוב ומהותי, הוא חיוני כדי להניע את התהליך.

 << אורח >> אלי בין: אני מכיר אותך רק כמה שנים, אני יודע שכאשר אתה רוצה להניע תהליך אתה מניע אותו ואתה גומר אותו בתוך תקופה קצרה.

חיים כץ: מה ההגדרה של תקופה קצרה?

 << אורח >> אלי בין: חודש.

 << אורח >> אלי בין: בעניין מד"א, במלוא הצניעות, יש פה קואליציה מקיר אל קיר.

 << אורח >> אלי בין: אתה רואה את אנשי ש"ס ואתה רואה את המגזר הערבי ואתה רואה את הליכוד.

חיים כץ: אני רואה את זה בכל יום בוועדה.

משה אבוטבול: קונצנזוס.

אליהו חסיד: אל תשכח את יהדות התורה.

 << אורח >> אלי בין: יש פה באמת הסכמה מקיר אל קיר בנושא הזה.

 << אורח >> אלי בין: אני סבור שיש פה אינטרס ממש לאומי אמיתי, לקדם ולהביא לאיזו נקודת מפנה במגן דוד אדום.

 << אורח >> אלי בין: אדוני, דיברת על המחירים של מגן דוד אדום.

 << אורח >> אלי בין: מד"א לא קובע את המחירים, אתה קובע אותם, אתה ושר האוצר ושר הבריאות.

 << אורח >> אלי בין: כאשר אתם לא נותנים למגן דוד אדום את הכלים או כשאתם מאלצים את מגן דוד אדום לתת איזו רמת שירות, צריך לדאוג לו לתקציב.

 << אורח >> אלי בין: אם אתה לא דואג לו לתקציב אז אתה נותן לו את התקציב הזה מתוך זה שהוא חייב לגבות את הכסף מחייבים.

 << אורח >> אלי בין: לכן אני חושב שגם בנושא זה צריך לבצע איזו חשיבה עתידית, אבל זה לא לשולחן הזה כעת.

 << אורח >> אלי בין: יש פה שלושה נושאים שמבחינתנו עקרוניים מאוד, חשובים מאוד, ובראשם הנושא הוא מד"א 2020, איך מגן דוד אדום צריך להיראות בתקופה הזאת.

 << אורח >> אלי בין: בפתיח של דבריי אני רוצה להגיד שאין גוף במדינת ישראל – זה שיש עמותות רבות שהן מצילות חיים ותורמות לחברה ועושות עבודה נפלאה לצד מגן דוד אדום או נגד מגן דוד אדום או ביחד עם מגן דוד אדום, אלה באמת עמותות חשובות וצריך לסייע להן ולתמוך בהן.

 << אורח >> אלי בין: יחד עם זאת, יש פה בחוק ארגון שהמדינה והמחוקק קבעו את היעדים שלו ואת המטרות שלו.

 << אורח >> אלי בין: אין במדינת ישראל שום גוף שקבעת לו יעדים, קבעת לו מדיניות והתווית לו את הדרך, או שהוא נמצא בפני אתגרים כל כך מורכבים, גם בשעת חירום, מימין ומשמאל, מדרום ומצפון, עם אתגרים שעלולים להתרחש בגלל אסונות טבע, ועכשיו אתגר הקורונה, ואתה לא מתקצב אותו.

 << אורח >> אלי בין: אין גוף כזה, אין חיה כזאת בעולם – לא משטרת ישראל, לא כב"א, לא פקע"ר.

 << אורח >> אלי בין: אין דבר כזה.

 << אורח >> אלי בין: לכולם אתה צובע תקציבים, לכולם אתה נותן את היכולות המבצעיות ואתה נותן להם את המוכנות האמיתית כדי לעמוד ביעדים שאתה כמחוקק וכמדינה וכריבון מחליט עליהם.

 << אורח >> אלי בין: למגן דוד אדום זה לא קורה, לצערי הרב.

חיים כץ: כמה עלה לכם עד עכשיו הטיפול בקורונה?

 << אורח >> אלי בין: הטיפול בקורונה מכוסה כעת על ידי משרד הבריאות.

 << אורח >> אלי בין: על זה אין לנו שום טענה.

 << אורח >> אלי בין: אנחנו מתנהלים מולם, הם מתנהלים איתנו בהגינות, בשקיפות.

 << אורח >> אלי בין: אין לנו שום טענה בעניין הקורונה.

 << אורח >> אלי בין: הבעיה שלנו שונה.

 << אורח >> אלי בין: אנחנו סבורים שבעידן הקורונה אסור שיהיה מצב שחולה או פצוע או מישהו שלא צריך להגיע לבית חולים יגיע לבית חולים בניידות טיפול נמרץ ואמבולנסים של מד"א.

 << אורח >> אלי בין: אנחנו סבורים שהדברים האלה צריכים להיגמר בבית החולה והוא צריך לקבל טיפול על ידי הפרמדיק שמגיע אליו עם האמבולנס, או עם האופנוע לפני כן, ונותן לו טיפול מציל חיים ואז הוא לוקח אותו לבית חולים.

 << אורח >> אלי בין: אבל אם זה לא טיפול מציל חיים, אם זה טיפול שלמעשה הוא דלת מסתובבת, והוא צריך להגיע לבית חולים רק כדי להיבדק, כדי לעשות איזו בדיקת דם ואחרי שעתיים, שלוש או ארבע שעות להשתחרר, פשוט אין צורך שהוא יזדהם, שהוא יגיע לבית חולים ויתפוס טיפול נמרץ או אמבולנס, וכמובן בסופו של יום אין צורך שהוא ישלם מחיר שהוא לא צריך לשלם אותו.

חיים כץ: אני לא מבין את מה שאתה מדבר.

חיים כץ: אני לא מכיר מישהו שלא מרגיש טוב ודבר ראשון אומר:

חיים כץ: אני רוצה לנסוע לבית חולים, ומזעיק את מד"א, שזה עולה לו 700 או 800 שקל, בשביל לנסוע לבית חולים, בשביל להשתחרר באותו יום.

 << אורח >> אלי בין: אסביר לך, אדוני היושב-ראש.

 << אורח >> אלי בין: מגן דוד אדום מסיע קרוב ל-900,000 אנשים בשנה.

 << אורח >> אלי בין: כשליש מהם, למעלה מ-30% מהם זה דלת מסתובבת, זה אנשים שלא צריכים להגיע לבתי החולים.

 << אורח >> אלי בין: יש להם כאבי ראש, כאבי בטן.

 << אורח >> אלי בין: אין להם אלטרנטיבה אחרת – לא "טרם" ולא דברים אחרים.

חיים כץ: הפרמדיק שלך יודע להחליט שהוא לא מסיע אותם?

 << אורח >> אלי בין: בוודאי.

 << אורח >> אלי בין: לכן הקמנו את מודל "מד"א בקהילה", שלמעשה נותן גיבוי רפואי של רופא מומחה שנמצא מאחור.

 << אורח >> אלי בין: רכשנו ציוד באמצעות מפעל הפיס.

 << אורח >> אלי בין: מפעל הפיס השקיע במגן דוד אדום, לאחר שקיבל כמובן את אישור משרד הבריאות, קיבל את אישור המנכ"ל לבצע את הפרויקט הזה, רכש ציוד למגן דוד אדום ביותר מ-15 מיליון שקל.

 << אורח >> אלי בין: הציוד הזה נותן פתרון שמאפשר לעשות את בדיקות הדם בבית, מביא לך את חדר המיון הביתה.

 << אורח >> אלי בין: זה לא רפואה שיש אותה בקופות החולים או שקופות החולים יודעים לתת אותה היום על ידי הרפואה ההיברידית או טלה-מדיסין.

חיים כץ: אז מה אתה רוצה בעניין הזה?

 << אורח >> אלי בין: אנחנו חושבים שצריך לאפשר למגן דוד אדום לתקן את העיוות שנוצר בכך שחולה שלא מתפנה או שמטופל בבית על ידי מגן דוד אדום צריך לשלם אגרה מופחתת.

חיים כץ: היום הוא לא משלם בכלל?

 << אורח >> אלי בין: היום הוא משלם 190 שקל.

חיים כץ: אתה בא אליו הביתה, אתה לא מפנה אותו.

 << אורח >> אלי בין: אז הוא צריך לשלם 190 שקל.

 << אורח >> אלי בין: ברוב המקרים, היום 70% מכלל המקרים - - -

חיים כץ: ואז הוא אומר: אני הולך לבית חולים, לא אשלם את ה-190 שקל, ואם אני אאושפז זה יהיה על חשבון המדינה.

 << אורח >> אלי בין: אם הוא יאושפז.

 << אורח >> אלי בין: ואם הוא לא יאושפז, זה לא על חשבון המדינה אלא על חשבון קופת החולים.

חוה אתי עטייה: לאיזה אוכלוסיות אתה מתכוון?

 << אורח >> אלי בין: לכל האוכלוסיות, אבל זה בעיקר אנשים שבאמת אין צורך שיגיעו לבתי החולים ולהסתכן בזיהומים, בוודאי עכשיו בתקופת הקורונה כשחדרי המיון עמוסים.

חיים כץ: עזוב לרגע אוכלוסיות.

חיים כץ: אתה בא לאדם הביתה ועושה לו טיפול.

חיים כץ: זה עולה לו 190 שקל.

חיים כץ: אם אתה מסיע אותו לבית חולים - - -

 << אורח >> אלי בין: אז הוא משלם אגרה מלאה.

חיים כץ: כלומר 700 שקל.

 << אורח >> אלי בין: בערך.

 << אורח >> אלי בין: הקופה משלמת 50% אם זה ניידת טיפול נמרץ.

חיים כץ: אבל אם משחררים אותו מהמיון תוך שעתיים ושולחים אותו הביתה אז האדם משלם.

 << אורח >> אלי בין: נכון.

 << אורח >> אלי בין: אנחנו אומרים שפה צריך להיות שינוי.

 << אורח >> אלי בין: השינוי צריך להיות בחקיקה.

חיים כץ: ה-700 שקל כוללים את ה-190 שקל?

 << אורח >> אלי בין: כן, אין כפל: או 190 שקל או 700 שקל.

חיים כץ: כלומר משלמים 190 שקל בכל מצב.

 << אורח >> אלי בין: הפער הוא 510 שקלים.

חיים כץ: הקופה לא מחזירה את ה-190?

 << אורח >> אלי בין: לא, בכל מקרה היא לא מחזירה.

 << אורח >> אלי בין: אם הוא מתפנה על ידי ניידת טיפול נמרץ – הקופה מחזירה 50%.

 << אורח >> אלי בין: אם הוא לא מתפנה על ידי ניידת טיפול נמרץ – הוא משלם פחות מ-700 שקל, הוא משלם כמעט 300 שקל מחיר נסיעה מקומית.

 << אורח >> אלי בין: לכן אנחנו סבורים שהדבר הנכון הוא לתקן את החקיקה ולקבוע שקופת החולים צריכה לשאת בתשלום של אגרת האמבולנס בכל מקרה.

אליהו חסיד: אתה רוצה שהאדם לא ישלם 190 שקל אלא שקופת החולים תשלם את זה?

חיים כץ: זה לא מה שהוא אמר.

חיים כץ: הוא אומר: אני רוצה לגרום לכך שקופות החולים ישלמו 700 שקל על כל נסיעה, לא מעניין אותי אם האדם מאושפז או לא מאושפז.

חיים כץ: זה מה שהוא אמר, כך אני מבין ממנו.

חיים כץ: במחשבה שנייה - - -

אליהו חסיד: בעצם גם אם אדם בא לבית חולים ואחרי שעתיים שלחו אותו, שקופת חולים תשלם את זה.

חיים כץ: נכון, כי זה חוסך לו את הגבייה.

 << אורח >> אלי בין: זה לא השיקול.

חיים כץ: אז מה אכפת לך אם ישלם האדם או קופת החולים?

אורן בלושטיין: אני רוצה לעשות סדר, ברשותכם.

אורן בלושטיין: אני משנה למנכ"ל מד"א.

אורן בלושטיין: היום למעשה יש הסדר בין מד"א לבין כל הקופות, שברגע שאנחנו מגיעים לאדם הקופה מקבלת את המידע שהיינו אצל האדם והיא בודקת את הזכאויות שלו.

אורן בלושטיין: אופרטיבית, 70% מכלל החיובים של כל האנשים הקופה משלמת, הן על ידי הקופה והן על ידי הביטוח המשלים.

חיים כץ: זאת אומרת, אם יש לו ביטוח משלים.

אורן בלושטיין: נכון.

אורן בלושטיין: הן על ידי הקופה והן על ידי הביטוח המשלים.

אורן בלושטיין: סטטיסטית 70% מן התשלומים הקופה משלמת, ולכן תמיד נשאר לאדם לשלם כ-200 שקל.

חיים כץ: גם אם הוא נוסע באמבולנס?

אורן בלושטיין: כן.

חיים כץ: הוא בא למיון, משחררים אותו – הקופה משלמת אם אין לו ביטוח משלים.

אורן בלושטיין: אם אין לו ביטוח משלים הקופה לא משלמת, אבל סטטיסטית ב-70% מן הפינויים שלנו בשנה הקופה משלמת.

חיים כץ: אתה אומר של-70% בעצם יש ביטוח משלים.

אורן בלושטיין: נכון.

אורן בלושטיין: זה דבר אחד.

אורן בלושטיין: דבר שני, המודל של "מד"א בקהילה" אומר:

אורן בלושטיין: במקום שנפנה אותו לבית החולים והוא ישתחרר ואז הקופה תשלם את מה שהיא צריכה לשלם על פי חוק, אנחנו אומרים: נחיל את זה גם על הבית.

אורן בלושטיין: גם אם אדם לא פונה עדיין הקופה תישא באותה אגרה שבה היא נשאה קודם.

אורן בלושטיין: אנחנו לא מבקשים תוספות.

חיים כץ: במה היא נשאה קודם?

אורן בלושטיין: ב-70%.

חיים כץ: אבל היא לא רוצה.

חיים כץ: היא אומרת: אני לא רוצה שתזמין לי אמבולנס.

חיים כץ: אני רוצה שתקום, תיגש לרופא של קופת החולים, הוא יבדוק אותך.

חיים כץ: זה לא עולה לי כסף.

חיים כץ: אם אני נותנת פריבילגיה למבוטח שלי לקרוא למד"א, זה עולה לו 190 שקל, עלויות חדשות.

חיים כץ: אדם נמנע מללכת לקופת חולים, להצטופף שם בתור על יד אנשים כשהוא יכול להידבק.

חיים כץ: במקום זה הוא מביא את הרופא אליו הביתה.

חיים כץ: אולי לא רופא אבל פרמדיק.

חיים כץ: יבוא ויעשה: וואו, וואו, וואו, והשכנים יחשבו כמה אני חולה, יהיה בלגן, יהיה על הכיפק.

אורן בלושטיין: אנחנו מסכימים עם מה שהיושב-ראש אמר.

חיים כץ: אז למה שהקופות ישלמו לך?

אורן בלושטיין: עובדתית היום יש אגרת מיון ועל כל אדם שמד"א מכניס לבית חולים נכנסים עוד - - -

חיים כץ: הוא לא מכניס.

חיים כץ: אתה מבקש לדבר רק על הביקור בבית.

חיים כץ: עוד לא הגענו לבית החולים.

חיים כץ: באת הביתה, נתת לי טיפול, 190 שקל.

חיים כץ: אם הקופה משלמת – לא שווה לי יותר לבוא לקופה, כל היום אני אצלצל אליך.

אורן בלושטיין: הקופה לא משלמת את ה-190 שקל.

אורן בלושטיין: את ה-190 שקל האזרח משלם בכל מצב.

חיים כץ: אבל זה מה שאתה מבקש עכשיו.

אורן בלושטיין: לא ביקשתי את זה.

 << אורח >> אלי בין: אבל אני נותן לו פה טיפול שלא היה קודם.

חיים כץ: הוא לא נסע איתך.

אורן בלושטיין: אדם שלא נסע תמיד ישלם 190 שקל, האדם עצמו.

אורן בלושטיין: את זה לא הקופה תשלם.

חיים כץ: בזה אתה לא רוצה שינוי.

אורן בלושטיין: נכון, אני לא רוצה בזה שינוי.

אורן בלושטיין: השינוי היחיד שאני רוצה, שהקופה צריכה להתנהל אותו דבר בין אם נסע לבית החולים ובין אם לא נסע לבית חולים.

אורן בלושטיין: עצם העובדה שהיום אנחנו מחייבים את האנשים לנסוע לבית חולים, זה הבעיה.

חיים כץ: עצם ההגעה לאדם תהיה 70% מן הנסיעה – 490 שקל.

חיים כץ: כלומר, בשביל לעגל את המספרים, זה יהיה 500 שקל על כל הגעה של מד"א לבית, קופת חולים תשלם למד"א 500 שקל.

אורן בלושטיין: אכן כך.

חיים כץ: עכשיו הבנתי.

אורן בלושטיין: מבחינת הגידור של ה-abuse של השירות - - -

חיים כץ: מה אומר דוידסון, מנכ"ל שירותי בריאות כללית?

חיים כץ: למה רק 500 שקל?

חיים כץ: כי הוא רוצה לשלם 600 שקל...

מיכאל מלכיאלי: אתה מציג כאילו אנשים לא ילכו לקופת החולים.

מיכאל מלכיאלי: הכוונה היא בסוף להוריד עומסים מבתי החולים.

מיכאל מלכיאלי: הכוונה נכונה מאוד.

מיכאל מלכיאלי: יכול להיות שבמקום שקופת החולים המקומית לא יודעת לתת שירות ומד"א הגיע לבית ונתן שירות, אתה בעצם לא גורם לאנשים להתעצל מללכת לקופת חולים.

מיכאל מלכיאלי: זה גם מוריד עומסים מקופת החולים וגם בסוף אתה עוזר לחולים.

חיים כץ: שמעת את התשובה שאמרתי לו.

חיים כץ: הוא מבקש 500 שקל מהקופה.

חיים כץ: הקופה אמרה: או 600 שקל או כלום.

חיים כץ: כשבאתי לביטוח הלאומי מצאתי מועצת מנהלים של 56 חברים.

חיים כץ: אמרתי: איך אפשר לעבוד עם 56 חברים?

חיים כץ: כפי שאמרתי על הממשלה: איך אפשר לעבוד כך?

חיים כץ: אמרתי כפוליטיקאי לא מצוי: נרד ל-19 חברים.

חיים כץ: תראה, ויתרתי על כל כך הרבה מינויים, 37 מינויים, אמרתי שאני מוותר אבל שהעסק יעבוד.

חיים כץ: באתי לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, נלחמו איתי, אמרו לי: יהיו 21 חברים.

חיים כץ: אמרתי: או 180 חברים או 19 חברים.

חיים כץ: שאלו: למה 180?

חיים כץ: אמרתי: כדי שתהיה מסיבה, קייטרינג, בורקס, נביא תזמורת.

חיים כץ: אם אי אפשר לעבוד עם 56 אז לפחות נהנה, נעשה 180.

חיים כץ: המספר ירד ל-19.

חיים כץ: הוא אומר 500 שקל, וביני ובינך, הוא מוכן ל-300 שקל, כי היום הם לא נותנים לו בכלל.

חיים כץ: הוא לא מדבר עכשיו על פינוי.

מיכאל מלכיאלי: מנעת ממנו פינוי.

חיים כץ: הוא אמר: הגיע אמבולנס לביתי, הוא מקבל 70% מהסכום שהוא היה מקבל אילו היה נוסע לבית חולים, אבל הוא לא נסע לבית חולים.

חיים כץ: הוא רוצה 500 שקל מה-700 שקל.

אורן בלושטיין: אבל הוא לא נסע, בזכות השירות.

חיים כץ: לא חשוב.

חיים כץ: הוא לא נסע.

חיים כץ: מנכ"ל קופת חולים אומר:

חיים כץ: לא רק שהאדם הזה לא היה צריך להביא אותך אליו ב-190 שקל, כי הוא התעצל ללכת לקופה או לנסוע ל"טרם" והוא הביא אותך, או בגלל חששות אחרות.

חיים כץ: למה הקופה צריכה לשלם לך 500 שקל?

חיים כץ: תסלח לי שאני מקשה.

חיים כץ: אם אתה רוצה שאני אלך להשיג את זה אז אני אשב מול מנכ"לי קופות החולים ואני צריך להיות השגריר שלך, והם ייתנו לי בעיטה בראש על מה שאתה אומר.

חיים כץ: אז לפחות תן לי כלים.

חיים כץ: כשאני אמרתי שעם 300 שקל היית שמח, הוא אמר: לא.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: כי אין לך גם 200 שקל, יש לך 190 שקל.

 << אורח >> אלי בין: יש לי 700 שקל.

חיים כץ: אין לך 700 שקל אם אתה לא מסיע אותו.

 << אורח >> אלי בין: אסביר.

 << אורח >> אלי בין: קודם כול, החוק לא מאפשר לי לא לפנות חולים.

 << אורח >> אלי בין: רק אם החולה מסרב להתפנות.

חיים כץ: או שהפרמדיק רואה שהוא לא צריך.

אורן בלושטיין: היום הוא לא רשאי, רק רופא רשאי לשחרר.

חיים כץ: כלומר כל אמבולנס שמגיע, אתה חייב לקחת את האדם?

אורן בלושטיין: כן.

אורן בלושטיין: זו אחת הבעיות כרגע.

חיים כץ: גם אם לא צריך.

 << אורח >> אלי בין: כן, ברור.

 << אורח >> אלי בין: חייב לפנות.

 << אורח >> אלי בין: זה הדיל היום.

חיים כץ: גם אם לא צריך.

מיכאל מלכיאלי: זה לא נורמלי.

מיכאל מלכיאלי: אתה מכריח אותו לעשות תורים לבתי החולים.

חיים כץ: בתאונה נפלתי ברחוב.

חיים כץ: עידן רול אוהב אותי, ראה את זה, צלצל למד"א, אמר: תבואו.

עידן רול: הייתי עושה את זה ברגע.

חיים כץ: העיקר שאני אפול.

חיים כץ: ..

עידן רול: אתה עם התרחישים שלך היום, רק דברים אפוקליפטיים.

חיים כץ: אני רוצה שתבין מה קורה.

חיים כץ: אתה מתקשר למד"א מכוונה טובה.

חיים כץ: מגיע מד"א ואני אומר: אני לא מוכן להתפנות.

חיים כץ: הוא לא יכול לפנות אותי, כי אין לי 700 שקל לשלם לו אם אני לא מאושפז.

חיים כץ: כשאני נופל ומצבי הכלכלי ירוד ואתה מתוך כוונות טובות התקשרת למד"א והוא הגיע תוך שתי דקות ואמר שצריך פינוי, הפרמדיק אבחן שצריך פינוי, ואני החלטתי לא, כי אני עכשיו בחל"ת, בקושי מפרנס את המשפחה, אני לא יכול להרשות לעצמי לשלם 700 שקל.

חיים כץ: במקרה כזה הוא לא יכול לפנות אותי, אין לו סמכות לפנות אותי אם אני מתנגד.

חיים כץ: מה הוא אומר?

חיים כץ: אם אתה הזמנת הוא לא יכול לפנות; אם אשתי התקשרה אליו לבוא הביתה אין לו סמכות שלא לפנות, הוא חייב לפנות.

חיים כץ: תבין את שני המצבים.

חיים כץ: זה מה שהוא אמר.

חיים כץ: חייב לפנות?

אורן בלושטיין: אם אתה מסרב כאדם להתפנות אני לא יכול לפנות אותך.

אורן בלושטיין: אם אתה לא מסרב אני אפנה אותך.

אליהו חסיד: ההצעה שלכם תיטיב עם החולה שלא יצטרך ללכת לבית החולים?

אורן בלושטיין: חד-משמעית.

אליהו חסיד: אתם תיתנו לו שירות?

אליהו חסיד: מה תיתן לו בבית יותר ממה שנתת לו עד היום?

אורן בלושטיין: קודם כול, מגיע צוות עם אפשרות של בדיקות דם בבית ומתן תשובה תוך שתי דקות.

אורן בלושטיין: רופא מומחה עולה לשיחת טלה-מדיסין, הפרמדיק מנגיש לרופא המומחה את החולה וככל שהרופא מחליט שהוא צריך אשפוז אז נפנה אותו לבית חולים, וככל שלא – נטפל בו רפואית בבית ונמשיך את זה עם הקהילה.

חיים כץ: אתה יוצר קופת חולים ניידת חדשה.

 << אורח >> אלי בין: אני נותן שירות לקופת חולים.

חיים כץ: גם אם היא לא רוצה.

אליהו חסיד: הוא צריך לבוא עם הצעה, שאם לקופת חולים עולה 700 שקל במקרה שמפנים את האדם, תגיד לקופת חולים: תשלמי 350 שקל.

אליהו חסיד: יש סיכוי שאם קופות החולים יישבו כאן מולכם אפשר יהיה להעביר הצעה כזאת.

אליהו חסיד: במצב העכשווי, שזה הולך לעלות לקופת החולים אותו סכום כסף, למה שקופת חולים תסמוך על רופא שיושב מרחוק ועל פרמדיק?

אורן בלושטיין: צריך לזכור שלקופת חולים עולה תמיד אגרת מיון למי שלא מאושפז, סדר גודל של 750 שקל.

אליהו חסיד: זה פרט ל-700 שקל למד"א?

חיים כץ: אתה מדבר על מי שלא מאושפז.

אורן בלושטיין: לגבי מאושפז הקופה משלמת הכול באופן מלא: גם אמבולנס, גם שירות וגם הכול.

אורן בלושטיין: אם אין אשפוז, לקופה עולה חלק מן האמבולנס ואגרת מיון.

אורן בלושטיין: אגרת מיון היא בין 750–850 שקל.

אורן בלושטיין: חלק מהקופות יגידו שאגרת מיון הן משיתות על המבוטח שבא בלי הפניה, אבל אופרטיבית, אם הוועדה תבדוק, היא תראה שלפחות בין 80%–90% מן האגרות האלה מאושרות על ידי רופא משפחה והקופה משלמת.

חיים כץ: זאת אומרת, הגעתי לקופת חולים, קיבלתי אגרת מיון.

קריאה: 960 שקל.

חיים כץ: קיבלתי אגרת מיון לחדר מיון של 900 שקל, 850 שקל, לא חשוב, כמה שזה עולה.

חיים כץ: אני בא לרופא משפחה ואם הוא חותם לי על זה אני מקבל זיכוי מן הקופה?

אורן בלושטיין: כן.

אורן בלושטיין: אם הוא מאשר – כן, אם הוא לא מאשר – לא.

עידן רול: אני מתנצל מראש שאני צריך לצאת, פשוט יש לי שיחת ועידה.

חיים כץ: יותר חשובה מאשר פה?

עידן רול: לא, אבל זו שיחת ועידה שבתקווה תביא מקומות עבודה בפריפריה.

משה אבוטבול: היא לא מפלגתית?

עידן רול: לא מפלגתית.

עידן רול: שיחה ביני ובין גורמים פרטיים שמנסים לעשות טוב.

עידן רול: אני לא נכנס כרגע להסדר התשלומים.

עידן רול: אני רוצה לדבר על העיקרון.

עידן רול: הרציונל שצריך להנחות אותנו הוא לא להסתכל יותר האם הגיע או לא הגיע לשערי בית חולים אלא איך מטפלים במינימום זמן ואיך חוסכים מבתי החולים כמה שיותר מקרים.

עידן רול: מה הקופה תשפה ומה היא לא תשפה – בסדר, זה כנראה לא יוכרע ברגע זה, אבל אני חושב שהעיקרון, שלפיו אנחנו מאמצים טכנולוגיות חדשות ומנסים למנוע מאנשים להגיע לקופת חולים כדי לקבל את סגירת המעגל הבירוקרטית הזאת, זה דבר חשוב, בטח כדי למנוע זיהומים, בטח בגלל הקורונה ובטח בכלל, כי המטרה היא להטמיע טכנולוגיות שיצמצמו ביקורים בבתי חולים.

עידן רול: אנחנו הרי יודעים שהם לא בדיוק שוחים בעודף מיטות ותקנים.

עידן רול: אני מתחבר מאוד לרציונל הזה.

עידן רול: איך עושים את זה?

עידן רול: אני בטוח שנדע לפתח את זה.

עידן רול: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חיים כץ: מה אמר דוידסון על העניין?

אורן בלושטיין: עדיין לא שמענו את עמדתו של דוידסון משירותי בריאות כללית על הנושא.

חיים כץ: הוא לא שמע על זה בכלל.

אורן בלושטיין: האנשים שלו שמעו את זה.

חיים כץ: איך הם הגיבו?

אורן בלושטיין: הם בוחנים את זה.

 << אורח >> אלי בין: כל קופות החולים בוחנות את זה.

 << אורח >> אלי בין: קופת חולים מאוחדת בעד, עם מאוחדת אנחנו מתקדמים מאוד.

משה אבוטבול: קודם כול אני רוצה לומר פתיח קצר, ומבחינתי זה חלק מן הדיון כי יש לו השלכה על הכול.

משה אבוטבול: לי באופן אישי יש הערכה, הערצה לכל העשייה של מד"א במשך שנים רבות, גם כראש רשות בעיר בית שמש.

משה אבוטבול: הם מסרו נפש למען כל מיני בקשות.

משה אבוטבול: ההשקה האחרונה שהייתה לי איתם, והייתה באמת מרגשת מאוד, יהודי יקר מאוד מבריטניה שתרם לנו בניין בשכונות החדשות, מר רונסון עליו השלום, שבאמת היה מאוד מאוד מכבד, ששכונה חדשה כבר מצאה נקודת הזנקה, ועל זה תודתנו.

משה אבוטבול: אבל מעבר לזה, העבודה בקהילה, החלוקות למשפחות ברוכות ילדים, דברים מאוד מאוד יפים שלא מוצאים כמותם בכל ארגון.

משה אבוטבול: היום בגלל המצב הקשה שלנו, בגלל הקורונה שנמצאת על ראש שמחתנו, זה מאוד מחבר אותי למקום אחר שהייתי בו לפני מספר שבועות בסיור, שנקרא "צבר", שעושים שם רפואה בתוך הבית במקום לאשפז אנשים.

משה אבוטבול: ראיתי את זה.

משה אבוטבול: דיברתי גם עם יפעת שאשא ביטון, יושבת-ראש ועדת הקורונה, שזה יכול להיות סוג של פתרון מסוים, עם כל המצב בבתי החולים וכל הכאוס שלפעמים קורה שם.

משה אבוטבול: אני גם רואה במה שמד"א מציעים כאן סוג של פתרון.

משה אבוטבול: אני יודע שיש להם יכולות.

משה אבוטבול: הייתי בביקור בקריית אונו, ראיתי שם את כל המרכז.

חיים כץ: יש להם יכולות?

משה אבוטבול: כן, אני מכיר את זה.

חיים כץ: דבר אחד אני יכול להגיד לך: יש להם יחסי ציבור מעולים.

משה אבוטבול: קודם כול, זה לא רע.

משה אבוטבול: בעידן של היום כדי להתקדם אתה חייב יחסי ציבור.

משה אבוטבול: האנייה הכי גדולה בעולם, אם אין רוח במפרשים היא לא זזה.

חיים כץ: היא כבר לא שטה עם מפרשים, יש כבר אניות ששטות על אטום.

משה אבוטבול: אתה יודע שיש מי שאוהבים גם את האנטיקה כי הישן הוא גם טעים.

משה אבוטבול: אומר משפט אחרון בנושא הזה.

משה אבוטבול: יש גם שיקול מסוים, ואנחנו מכירים את זה גם מכורח מציאות אחרת, עם כיבוי אש.

משה אבוטבול: כשמזמינים את כיבוי אש, גם אם התגברו על השרפה, לצערנו האדם שהזמין אותם משלם.

משה אבוטבול: אפילו אם השכן הזמין עבורו מחייבים אותו.

משה אבוטבול: אני לא בא להשוות בין הדברים אבל היו לצערנו מקרים שאיבדנו נשמות טובות, או אנשים שעלו למעלה, בגלל שחשבו שאולי הוא מטרידן לאומי ולא באו בזמן, אמרו: זה הנודניק הקבוע, ובסופו של דבר, "זאב, זאב", בסוף זה היה זאב.

משה אבוטבול: לכן אני חושב שחייבים שהקופות ייקחו את הנושא הזה על עצמן, לפחות לשתף את התושבים ואת האזרחים בנושא הזה ולהתחבר לזה.

חיים כץ: מאחר ואנחנו דנים על זה כבר כמעט 50 דקות והוא העלה רק נקודה אחת, בואו ניתן לו להעלות את שתי הנקודות הנוספות ואז תוכלו להתייחס.

 << אורח >> אלי בין: נקודה נוספת, אדוני היושב-ראש, היא הגברת שירותי ניידות טיפול נמרץ בהתאם לגידול באוכלוסייה.

 << אורח >> אלי בין: המהות של הדבר הזה היא גם הורדת הנטל מתשלומי הרשויות המקומיות.

 << אורח >> אלי בין: היום אין בכל עיר או בכל מקום על פי צרכי האוכלוסייה ניידת טיפול נמרץ.

 << אורח >> אלי בין: זה תלוי מאוד ביכולת של הרשות המקומית לממן חלק מן הדברים.

 << אורח >> אלי בין: זה קורה בעיקר באוכלוסייה החלשה בפריפריה, במגזר הערבי, ששם ניידות טיפול נמרץ לא תמיד בנמצא.

 << אורח >> אלי בין: אנחנו סבורים שהמדינה צריכה לקחת את העניין הזה ברצינות ולספוג את העלויות האמיתיות של התוספת הזאת, את עלות הפעלת ניידת טיפול נמרץ.

 << אורח >> אלי בין: לא יכול להיות שזה ייפול על הרשויות, על גורמים כאלה ואחרים.

 << אורח >> אלי בין: הרשויות היום לא רוצות לשלם.

 << אורח >> אלי בין: בעיקר היכולת של הרשויות הערביות ומוסר התשלומים שלהן הוא בלתי - - -

חיים כץ: אלה שני דברים שונים לגמרי, היכולת ומוסר התשלומים.

חיים כץ: אין קשר בין הדברים.

 << אורח >> אלי בין: נכון, אתה צודק.

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר:

מיכאל מלכיאלי: אם יש לו מוסר אבל אין לו כסף לתת לי זה לא עוזר לי.

 << אורח >> אלי בין: מוסר התשלומים שלהם הוא בעדיפות ראשונה בגלל שאם ראש רשות צריך היום להעדיף תשתיות לרשות המקומית או להעביר ביוב או לתת שירותים אחרים - - -

חיים כץ: אז הוא נוסע לחו"ל ועושה הסכם עיר תאומה.

 << אורח >> אלי בין: אז הוא מעדיף לפתור את הבעיות בצורות שונות ולאו דווקא להפעיל ניידת טיפול נמרץ.

 << אורח >> אלי בין: אנחנו סבורים שהדבר הזה צריך להיות תחת חקיקה, שהעלויות האלה, כפי שהיה בעבר, לא יוטלו על הרשויות המקומיות.

 << אורח >> אלי בין: אני מכיר כמעט את כל ראשי הרשויות המקומיות וראשי הערים ואת יושב-ראש מרכז השלטון המקומי.

 << אורח >> אלי בין: אנחנו מנסים לקדם חוק בנושא הזה.

 << אורח >> אלי בין: אני מבקש שהוועדה תיכנס לנושא הזה ותקדם את החוק בעניין הפעלת ניידות טיפול נמרץ.

 << אורח >> אלי בין: בסופו של יום אנחנו רוצים שיהיה פה שירות שוויוני לכלל האנשים במדינה.

 << אורח >> אלי בין: הנקודה השלישית היא בקשה.

 << אורח >> אלי בין: כפי שאמרתי בפתח דבריי, המדינה מצפה ממגן דוד אדום לעמוד באתגרים ובמשימות שהארגון הזה צריך לתת להם מענה, ובצורה שוויונית.

 << אורח >> אלי בין: אני מדבר על אסונות טבע, על נחיתת חירום בשדה תעופה, היערכויות והפעלת צי רכבים שאנחנו לא נדרשים אליהם בימי שגרה.

 << אורח >> אלי בין: אם היום אני צריך להפעיל כחברה פרטית ארגון כזה אני מחזיק 400–600 אמבולנסים ולא 1,200 אמבולנסים ולא מחזיק 30,000 מתנדבים ולא מחזיק עוד 600 אופנועים.

חיים כץ: בכמה ישובים חסרה לך ניידת טיפול נמרץ?

חיים כץ: כמה ניידות טיפול נמרץ יש לך?

 << אורח >> אלי בין: היום יש כ-100 ניידות טיפול נמרץ פעילות.

 << אורח >> אלי בין: להערכתנו צריך להוסיף בהדרגה עוד 50.

חיים כץ: זה גם לא יכסה את כל הישובים כי יש 290 ישובים.

 << אורח >> אלי בין: ברור שלא מכסים את כל הישובים.

 << אורח >> אלי בין: אנחנו לא יכולים לשים בכל ישוב, אבל מענה של אשכול לכמה ישובים הוא מענה נכון ויעיל ובסופו של יום גם נותן פתרון.

 << אורח >> אלי בין: אנחנו סבורים שמגן דוד אדום צריך בחקיקה לקבל פטור ממכרזים כאשר המדינה מקבלת שירותים מאיתנו.

 << אורח >> אלי בין: אני רוצה להסביר את העניין.

 << אורח >> אלי בין: בסופו של יום המדינה קונה שירותים ממד"א.

 << אורח >> אלי בין: היא היום קונה את כל בדיקות הקורונה.

 << אורח >> אלי בין: אני חושב שלא נכון להוציא את בדיקות הקורונה ולהעביר אותן לחברות פרטיות, או לתת שירותים של אבטחת ראש ממשלה על ידי חברה פרטית, או לתת פעילות ביהודה ושומרון על ידי חברה פרטית, או לתת פעילות מיוחדת בערים מיוחדות על ידי חברות פרטיות, או שהמדינה צריכה לעשות איזשהו מכרז.

 << אורח >> אלי בין: אנחנו סבורים שמד"א צריך לקבל פטור ממכרז כפי שלכבאות יש פטור ממכרז, כפי שלמשטרה יש פטור ממכרז, כפי שלמתנ"סים יש פטור ממכרז.

חיים כץ: "המימד החמישי".

משה אבוטבול: עכשיו עושים על זה מכרז.

 << אורח >> אלי בין: את זה אני לא יודע.

 << אורח >> אלי בין: אני חושב שצריך להעביר את זה בחקיקה ולפטור את מד"א ממכרזים.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: היבה יזבק, בבקשה.

היבה יזבק: אני גם רוצה להגיד מילה טובה על התפקוד של מד"א.

היבה יזבק: במיוחד בתקופת הקורונה ובגל הראשון ראינו הירתמות גדולה מאוד ומבורכת במערך הבדיקות שהיה בתוך החברה הערבית.

היבה יזבק: ברצוני להתייחס לנקודה הראשונה שהוקדש לה רוב הדיון.

היבה יזבק: אנחנו צריכים לאמץ את הגישה של הרחבת האפשרויות מול האזרח והמטופל ולא צמצומן.

היבה יזבק: על כן אני סבורה שמתן אפשרות לטיפול בבית של המטופל או של החולה הוא דווקא צעד חשוב.

היבה יזבק: אמנם אני מסכימה שצריך לראות איך אפשר להסדיר את זה מול קופות החולים, אבל מבחינתי מה שמנחה אותי זה זכויות המטופל, מה טוב יותר למטופל, אם מספיק לו לקבל את השירות בבית.

היבה יזבק: אני למשל לא אוהבת ללכת לקופות חולים, ויש המון כמוני.

חיים כץ: את מכירה מישהו שאוהב ללכת לקופת חולים?

חיים כץ: אני רוצה לדעת.

היבה יזבק: זה רציני עכשיו.

חיים כץ: אף אחד לא אוהב ללכת לקופת חולים, פרט אולי לאנשים מבוגרים שאין להם תעסוקה ובאים לראות שם אנשים.

היבה יזבק: אני חושבת שזו הצעה ראויה וראוי לחשוב איך אפשר להסדיר את זה מול הקופות, שזה ייטיב גם עם השירות שאתם נותנים וגם עם הקופות, אבל בעיקר מבחינתי עם המטופלים עצמם.

היבה יזבק: זה דבר שראוי לקידום.

חיים כץ: מאה אחוז, תודה רבה.

חיים כץ: אליהו חסיד, בבקשה.

אליהו חסיד: הנקודה הראשונה שעליה דיבר מנכ"ל מד"א, אני חושב שצריך להדגיש שזה דבר שבאמת צריך לקדם אותו, כי לבוא לבית חולים זה כבר 50% נזק, בגלל החיידקים, ולאו דווקא בתקופת הקורונה, בכל השנה.

אליהו חסיד: יש רבים שמתים רק בגלל החיידקים שבבתי החולים.

אליהו חסיד: לכן צריך לראות שזה ייפול על קופות החולים, צריך לשים דגש, ולא על המטופל עצמו.

אליהו חסיד: אורן בלושטיין אמר ש-70% נופל על קופות חולים.

אליהו חסיד: צריך לראות שלא תיפול פתאום עוד הוצאה של 500 שקל על המטופל, כי שכן קרא למד"א או מישהו קרא למד"א כשילד נפל בבית.

אליהו חסיד: אבל אם נוכל להסדיר את זה מול קופות החולים, ולפי מה שאמר פה סגן מנכ"ל מד"א זה אמור להיות רווחי לקופות החולים, כי להיכנס למיון כבר עולה להן כסף, זה דבר מבורך שהוועדה צריכה לקדם אותו.

אליהו חסיד: שנית, אני רוצה לשאול שאלה: יש היום איזו מחויבות על פי חוק למספר התושבים שלהם צריך להביא ניידת טיפול נמרץ?

 << אורח >> אלי בין: בנינו איזשהו מודל שנותן את המענה הזה.

 << אורח >> אלי בין: משרד הבריאות אימץ את המודל הזה.

 << אורח >> אלי בין: אנחנו סבורים שצריך להרחיב אותו.

אליהו חסיד: יש היום מודל למספר תושבים מסוים?

 << אורח >> אלי בין: יש מודל ויש גם תוכנית שנקראת הרחבת סל השירותים של מד"א, שהגשנו אותה למשרד הבריאות.

אליהו חסיד: אני מתכוון לניידות טיפול נמרץ.

 << אורח >> אלי בין: עם ניידות טיפול נמרץ.

 << אורח >> אלי בין: כשאני מדבר על הרחבת סל השירותים אני מדבר בעיקר על ניידות טיפול נמרץ ואמבולנסים בישובים שהם צדדיים, שהם צריכים מענה ראשוני לפחות.

 << אורח >> אלי בין: למרות שהוא לא כלכלי, למרות שהוא לא כדאי, אבל גם אם פעם ביומיים נוסע שם אמבולנס - - -

אליהו חסיד: היום זה נופל על הרשויות?

 << אורח >> אלי בין: ניידות טיפול נמרץ נופלות היום על הרשויות.

 << אורח >> אלי בין: חלק גדול מן הרשויות לא מוכן או לא יכול לממן את זה.

חיים כץ: מה זה "נופל על הרשויות"?

אליהו חסיד: זה אומר שאם יש כסף – אז כן, אם אין כסף – אז לא.

אליהו חסיד: זה מחייב טיפול.

חיים כץ: כל הרשויות קונות את ניידות הטיפול הנמרץ?

 << אורח >> אלי בין: פרט למספר רשויות מצומצם מאוד, כמו ירוחם, ממש מצומצם ביותר, אתה יכול לספור אותן על אצבעות יד אחת.

 << אורח >> אלי בין: היו לנו הבטחות ממפעל הפיס ומן הרשות לבטיחות בדרכים שיממנו את זה אבל אף אחד לא מימן את זה ואנחנו ספגנו וספגנו לאורך השנים.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, אני מצטרף לכל הברכות והתודות למד"א, החל מן המנכ"ל ועד אחרון המתנדבים.

אוסאמה סעדי: בתקופת הקורונה ביקרתי בתחנות הדרייב-אין של מד"א ביותר מ-40 ישובים ערביים.

אוסאמה סעדי: הייתי מתאם את זה עם מד"א והיינו הולכים לישובים הערביים, עם ראשי המועצות, עם מתנדבים.

אוסאמה סעדי: יש להם צוות מדהים, הן מבחינת עובדים והן מבחינת מתנדבים.

אוסאמה סעדי: בשעות האלה יש תחנות דרייב-אין בג'אבל מוכבר, בשייח' ג'ראח, היה בעין נקובה – אני מדבר על אזור ירושלים, וזה ממשיך.

אוסאמה סעדי: לכן מגיעים כל ההערכה וכל התודות.

אוסאמה סעדי: מצד שני, אנחנו צריכים לא רק להרחיב את סל השירותים אלא גם להנגיש את השירותים האלה.

אוסאמה סעדי: ראינו בתקופת הקורונה עד כמה השירותים האלה חיוניים ומצילי חיים.

אוסאמה סעדי: לכן אנחנו עובדים עם מד"א גם על הרחבת השירותים האלה בישובים הערביים.

אוסאמה סעדי: פתחנו כמה תחנות, אבל זה לא מספיק.

אוסאמה סעדי: לכן אני קורא מכאן – אני מסכים לכל הנקודות שהעלה המנכ"ל אלי בין.

אוסאמה סעדי: עכשיו אישרנו 200 מיליארד שקל רק למשך כמה חודשים.

אוסאמה סעדי: השאלה, את הגופים האלה, הארגונים האלה שעמלים על - - -

חיים כץ: כמה אישרנו?

חיים כץ: 200 מיליארד?

חיים כץ: וכמה נוציא בפועל?

אוסאמה סעדי: אני לא יודע, מאשרים עוד ועוד.

מיכאל מלכיאלי: היום פורסם: רק 16% מן ההלוואות הבנקים אישרו.

אוסאמה סעדי: אני מדבר על תקציב מדינה.

אוסאמה סעדי: עכשיו גם אישרו 11 מיליארד שקל.

יעקב אשר: אתם זורקים פה מספרים, כולכם.

אוסאמה סעדי: לכן חשוב מאוד לתמוך במד"א ובכל הגופים האלה.

אוסאמה סעדי: חשוב מאוד שהממשלה תירתם ותעזור להם.

אוסאמה סעדי: תודה.

יעקב אשר: אני גם רוצה להצטרף בהכרת הטוב על הרבה עבודה שנעשתה בתקופת הקורונה, עבודה קהילתית בקהילות השונות, גם בציבור הערבי וגם בציבורים אחרים.

יעקב אשר: הרבה מועדים קיצרנו בגלל היענות מהירה של מד"א להרבה מאוד דברים.

יעקב אשר: הנקודה הזאת שהיום גם קופות החולים הולכים אליה, אני חושב שדרך מד"א זה רעיון מצוין בשביל להגיע לאזרח הביתה, להגיע למיון הביתי או האשפוז הביתי, תלוי ברמה של מי שזה לא יהיה.

יעקב אשר: זה טוב לאלה שיש להם הורים קשישים, זה טוב לאלה שלא צריכים להגיע לבתי החולים, להוריד עומס מבתי חולים.

יעקב אשר: היום בעידן הטכנולוגיה זה יכול לתת פתרון.

יעקב אשר: אני בטוח שאתה תקדם את זה במסגרת דיוני הוועדה.

יעקב אשר: מה לעשות, זה לא בוועדת החוקה, זה רק אצלך, אדוני.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: כקודמיי אברך את המנכ"ל אלי בין, שעושה עבודת קודש.

מיכאל מלכיאלי: אין אדם שלא נעזר בהם.

מיכאל מלכיאלי: הדברים שעלו פה, הנושא של מד"א בקהילה – יש את ההערות שאתה הערת, אדוני היושב-ראש, אבל אין ספק שהרעיון כרעיון, שיפתור את הבעיה של התורים בתוך בתי החולים, הוא מבורך מאוד.

מיכאל מלכיאלי: צריכה לצאת אמירה מן הוועדה שאנחנו רואים את זה כמיזם קריטי.

מיכאל מלכיאלי: כל אחד מאיתנו שהלך פעם, ולאחרונה בוודאי, לחדרי מיון, יודע שממתינים שם שלוש, ארבע וחמש שעות עד שמישהו נאות לבקשתך לטפל בך.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שהדבר הזה יחתוך את התורים.

מיכאל מלכיאלי: לגבי ניידות טיפול נמרץ בכל רחבי הארץ – אספר לך, אדוני היושב-ראש, בשיחה שקיימתי עם ראש עיריית קריית שמונה, הוא נותן שירות למטולה עד צפת.

מיכאל מלכיאלי: אם יש לו חולה הוא נוסע לצפת עם הניידת לטיפול נמרץ שלו.

מיכאל מלכיאלי: כלומר הוא נוסע 40 דקות, ואם קורה אצלו משהו הוא צריך לחכות שההוא יואיל בטובו לחזור בפקקים בכבישים כדי לפנות את החולה שאני לא יודע איפה הוא נמצא.

מיכאל מלכיאלי: כפי שאלי בין אמר, אין ספק שהרשויות המוחלשות והרחוקות, שאין להן בתי חולים קרובים אליהן – זה דבר שצריך להיות אצלנו בראש סולם העדיפויות.

מיכאל מלכיאלי: ודבר אחרון, שהיה צריך להיות מובן מאליו אבל הוא לא מובן מאליו, הוא לגבי הקשר של מד"א לציבור החרדי ולרבנים, ההבנה של הצרכים הנכונים של המגזר החרדי, שלצערנו הרב לא כל ארגון, גם ארגון ששייך איכשהו למדינה, מבין את זה.

מיכאל מלכיאלי: ההבנה שלהם מול הרבנים, מול הציבור החרדי היא דבר הראוי לשבח, והלוואי וילמדו מהם כל הארגונים איך להתנהג.

מיכאל מלכיאלי: רק לאחרונה ראינו פקיד במשרד הבריאות, בכיר ככל שיהיה, באיזו צורה הוא מתייחס לציבור החרדי, לרבנים, למנהגים דתיים, באיזו זילות, באיזה חוסר הבנה ובורות, את כל האג'נדות הוא מוציא החוצה בצורה מאוד לא אחראית.

מיכאל מלכיאלי: דווקא שאר משרדי הממשלה צריכים ללמוד ממד"א איך נוהגים באופן הוגן ובחשיבה נכונה מול כל האוכלוסיות.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

חיים כץ: אני מברך על הדיון הזה.

חיים כץ: אמרתי בהתחלה שאני מקווה שזה לא רק דיון דקלרטיבי וכולם באים ומנצלים את ההזדמנות.

חיים כץ: הייתה פה הופעה נכבדת של לא מעט חברי כנסת שמכירים תודה על הפעילות של מד"א.

חיים כץ: גם התודה הזאת היא בזכות כי זה לא מהפה החוצה, כי מד"א ראויים לתודה מכל האוכלוסיות.

חיים כץ: יחד עם זה, אני אנסה, אם זה באופן אישי או דרך הוועדה, לקדם, להיכנס יותר לפרטים של אחת ההצעות, לנסות להיכנס לשיחות, לא בפורום כזה גדול, אבל לא סודיות, עם מנהלי קופות החולים, לראות איך אנחנו מגבשים מהלך שיענה על האמרה הכי חשובה בתורה: "זה נהנה וזה לא חסר".

חיים כץ: זו תהיה המטרה ואני מקווה שנצליח.

חיים כץ: בשם כל הוועדה, תודה על מה שאתם עושים.

חיים כץ: אתם ראויים ואנחנו נעשה כמיטב יכולנו לעזור לכם.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.