הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 23, פרוטוקול מספר 30, 2020-09-16 09:30

יוסף ג'בארין: בוקר טוב לכולם.

יוסף ג'בארין: אני פותח את ישיבת הוועדה לזכויות הילד, היום יום רביעי, 16 בספטמבר, ישיבה שעוסקת בנושא ספרות ילדים בחברה הערבית בישראל.

יוסף ג'בארין: הישיבה הזו מוקדשת לזכרה של ד"ר חנאן ג'ראייסי-כרכבי.

יוסף ג'בארין: אנחנו נפתח את הישיבה הזו בהתייחסות למורשת של ד"ר ג'ראייסי-כרכבי, לעשייה שלה, לתרומתה בתחום של ספרות ילדים בערבית ונרחיב את הדיון לאחר מכן לנושאים ולהיבטים כלליים של ספרות ילדים בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לברך את מר ראמז ג'ראייסי, ראש עיריית נצרת להרבה שנים, מהנהגת הציבור הערבי בישראל והוא גם בן זוגה ושותפה של ד"ר ג'ראייסי-כרכבי.

יוסף ג'בארין: אני מברך גם את זוהיר כרכבי, אחיה של ד"ר ג'ראייסי-כרכבי, גם מהנהגת הציבור הערבי וחבר בעיריית שפרעם.

יוסף ג'בארין: תודה רבה שהגעתם לדיון כאן.

יוסף ג'בארין: אני גם מברך ומודה לכל המשתתפים בזום.

יוסף ג'בארין: כפי שאתם יודעים, נסיבות הקורונה לא מאפשרות נוכחות פיזית בכנסת, אבל אני רואה גם שיש לנו הרבה שותפים בדיון הזה גם בזום.

יוסף ג'בארין: (אומר דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) יישר כוח לכולם, ובאמת תודה רבה על הסיוע בהכנות לדיון הזה ולישיבה הזו.

יוסף ג'בארין: הייתי רוצה שהישיבה תתנהל בערבית, אבל כפי שאתם יודעים, הפרוטוקול פה צריך להירשם גם בגלל חשיבותו לישיבות של הכנסת, על כן הישיבה תתנהל בשפה העברית, אבל זה לא מונע התייחסות, ע"י משפטים ובחלק מהזמן הנתון לדובר, לדבר בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לפתוח בכמה ציוני דרך בקורות החיים לזכרה של ד"ר חנאן כרכבי-ג'ראייסי.

יוסף ג'בארין: אני אעשה את זה בהתחלה בערבית ואחר כך בעברית.

יוסף ג'בארין: (אומר דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) ד"ר חנאן כרכבי-ג'ראייסי היא סופרת וחוקרת ומרצה חלוצה בתחום הייעוץ, החינוך וספרות הילדים, בעיקר הספרות הפלסטינית המקומית.

יוסף ג'בארין: היא התמחתה בחקר סיפור המעשייה העממי הפלסטיני, חקרה ולימדה אותו, סיפרה אותו וקיימה דיאלוג סביבו, כתבה עליו ועסקה רבות בשימורו וחידושו.

יוסף ג'בארין: חנאן נולדה בעיר שפרעם שבגליל, בשנת 1960, היא חיה וגדלה שם עד סיום לימודיה לתיכון.

יוסף ג'בארין: היא קיבלה תואר ראשון בייעוץ חינוכי ושפה וספרות אנגלית באוניברסיטת חיפה בשנת 1982, ותואר שני, בהצטיינות, בייעוץ חינוכי מהאוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1986.

יוסף ג'בארין: בשנת 2007 קיבלה חנאן תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים על עבודת מחקר בנושא הזיקה בין עולם המעשייה הפלסטינית לבין עולמם של ילדים בנצרת, עיר ערבית פלסטינית בישראל.

יוסף ג'בארין: בשנת 1987, נישאה חנאן למהנדס ראמז ג'ראיסי, ראש העיר נצרת לשעבר, ועברה לגור בעיר נצרת שהושפעה ממנה והשפיעה עליה, עד יום פטירתה.

יוסף ג'בארין: ראמז וחנאן הביאו לעולם שלוש בנות: רע'ד, רולא ושאדן.

יוסף ג'בארין: בין השנים 94' ל-2019 עבדה ד"ר כרכבי-ג'ראייסי כמרצה וחוקרת אקדמית ומנחה סטודנטים לתואר שני בתחום ספרות הילדים והספרות העממית במכללה האקדמית הערבית לחינוך בחיפה.

יוסף ג'בארין: שם היא ייסדה בשנת 1995 את המרכז לספרות ילדים אותו ניהלה במשך מספר שנים.

יוסף ג'בארין: ד"ר כרכבי-ג'ראייסי כיהנה כראש החוג לגיל הרך במכללה למשך שלוש שנים גורליות וחשובות בתהליך ההתפתחות המקצועית והאקדמית של המכללה לקראת הזכאות להענקת תואר שני בחינוך.

יוסף ג'בארין: ד"ר כרכבי-ג'ראייסי הייתה גם פעילה פמיניסטית, חברתית ופוליטית שהשפיעה על הזירה התרבותית והאזרחית והפוליטית הפלסטינית המקומית באופן כללי, ובנצרת בייחוד.

יוסף ג'בארין: והייתה שותפה בהקמה של מוסדות אזרחיים המתמחים בשימור וחקר ספרות הילדים והפולקלור הפלסטיני ובראשם מרכז לילדים ועמותת "שאמא" לאומניות עממיות ומשלוחי יד מורשתיים.

יוסף ג'בארין: לד"ר חנאן כרכבי-ג'ראייסי פרסומים רבים בתחומי הייעוץ, ספרות ילדים וחקר הסיפור העממי הפלסטיני, ובתוך זאת מאמרים אקדמיים בערבית, עברית ואנגלית, והן ספרים.

יוסף ג'בארין: ד"ר ג'ראייסי-כרכבי הלכה לעולמה ביום 23 במאי 2020, אך השאירה לנו מורשת תרבותית ואנושית ועשייה אקדמית גדולה וחשובה ופורצת דרך בתחומי ספרות ילדים והסיפור העממי הפלסטיני, בהם עבודות שנמצאות עדיין בשלב ההוצאה לאור.

יוסף ג'בארין: יהי זכרה ברוך.

יוסף ג'בארין: בנוסח יותר מקוצר בשפה העברית, אנחנו נעלה את המסמך של קורות החיים גם לאתר שלנו, אז אפשר לקבל את כל הנוסח יחד עם כל הפרסומים באתר של הוועדה.

יוסף ג'בארין: ד"ר חנאן כרכבי-ג'ראייסי היא סופרת וחוקרת ומרצה חלוצה בתחום הייעוץ, החינוך וספרות הילדים, בעיקר הספרות הפלסטינית המקומית.

יוסף ג'בארין: היא התמחתה בחקר סיפור המעשייה העממי הפלסטיני, חקרה ולימדה אותו, סיפרה אותו וקיימה דיאלוג סביבו, כתבה עליו ועסקה רבות בשימורו וחידושו.

יוסף ג'בארין: בשנת 2007 קיבלה חנאן תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים על עבודת מחקר בנושא הזיקה בין עולם המעשייה הפלסטינית לבין עולמם של ילדים בנצרת, עיר ערבית פלסטינית בישראל.

יוסף ג'בארין: בין השנים 94' ל-2019 עבדה ד"ר כרכבי-ג'ראייסי כמרצה וחוקרת אקדמית ומנחה סטודנטים לתואר שני בתחום ספרות הילדים והספרות העממית במכללה האקדמית הערבית לחינוך בחיפה.

יוסף ג'בארין: שם היא ייסדה את המרכז לספרות ילדים אותו ניהלה במשך מספר שנים.

יוסף ג'בארין: ד"ר כרכבי-ג'ראייסי כיהנה כראש החוג לגיל הרך במכללה למשך שלוש שנים גורליות וחשובות בתהליך ההתפתחות המקצועית והאקדמית של המכללה לקראת הזכאות להענקת תואר שני בחינוך.

יוסף ג'בארין: ד"ר כרכבי-ג'ראייסי הייתה גם פעילה פמיניסטית ופוליטית שהשפיעה על הזירה התרבותית והאזרחית והפוליטית המקומית ובאופן כללי והייתה שותפה בהקמה של מוסדות אזרחיים המתמחים בשימור וחקר ספרות הילדים והפולקלור הפלסטיני.

יוסף ג'בארין: לד"ר חנאן כרכבי-ג'ראייסי פרסומים רבים בתחומי עיסוקה, הן מאמרים אקדמיים בשלוש השפות והן ספרים.

יוסף ג'בארין: ד"ר ג'ראייסי-כרכבי הלכה לעולמה ביום 23 במאי 2020, אך השאירה לנו מורשת תרבותית ואנושית ואקדמית גדולה וחשובה, כתיבה ומחקר רבים בתחום ספרות הילדים והסיפור העממי הפלסטיני.

יוסף ג'בארין: מורשתה ופועלה ילוו אותנו עוד שנים רבות, יהי זכרה ברוך.

יוסף ג'בארין: כפי שאמרתי, אנחנו מעלים בערבית ובעברית את קורות החיים והפרסומים למי שירצה גם להעמיק בעשייה האקדמית שלה.

יוסף ג'בארין: לגבי ספרות הילדים בערבית, אני מניח שהשותפים לדיון יסכימו איתי שספרות הילדים בחברה הערבית מתמודדת עם קשיים משמעותיים מאוד והמצב מוליד מחסור קשה בספרות ילדים בערבית, הקשיים האלה פוגעים בראש ובראשונה בילדים ובילדות ערביים, בעולמם התרבותי והרגשי וכן ברווחתם.

יוסף ג'בארין: אני שומע מהשטח, מאנשים שאני מדבר אליהם, מחוקרי הספרות, מהסופרים עצמם וכמובן גם מהורים לילדים על היעדר תקציבים ועל היעדר משאבים ממשרדי החינוך והתרבות שמונע את היצירה ואת הכתיבה באופן הראוי.

יוסף ג'בארין: אני שומע על קשיים של הוצאות הספרים בערבית, הוצאות שלפעמים רואות אולי בספרי הילדים כדבר שאינו מכניס מספיק כסף ולכן לא ממהרות להשקיע בתחום הזה.

יוסף ג'בארין: אני גם שומע על קשיים גדולים ביבוא ספרי ילדים מהעולם הערבי, העולם התרבותי והזהותי הרחב של הילדים והילדות.

יוסף ג'בארין: כל זה גם מוביל למצב שלפי נתונים שקיבלתי, נתונים עדכניים, ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, שבעצם מראים באופן ברור ששיעורם של הילדים ובני הנוער הערבים שאינם קוראים בכלל גבוה באופן משמעותי מהשיעור המקביל בחברה היהודית.

יוסף ג'בארין: לכן אנחנו נרצה גם לבחון את מעמדה של ספרות הילדים בחברה הערבית ואת האתגרים שהספרות הזאת מתמודדת איתם.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שדווקא בימים האלה, שיש זמן יותר להיות בבית גם לקראת הסגר שמתקרב, ההורים ואנחנו נרצה לחפש ספרות לקרוא לילדים שלנו ואז גם נתקרב יותר ונבין יותר את עומק הקשיים הללו.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לפתוח במילות פתיחה של מר ראמז ג'ראייסי, ראש עיריית נצרת לשעבר ובן זוגה ושותפה לדרך של המנוחה ד"ר ג'ראייסי-כרכבי.

יוסף ג'בארין: תפדאל, ראמז.

ראמז ג'ראייסי: (אומר דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) בוקר טוב לכולם, אלה המשתתפים בישיבה ואלה שישתתפו באמצעות הזום.

ראמז ג'ראייסי: ראשית כל ברצוני להביע את תודתי והערכתי על היוזמה של יו"ר הוועדה ח"כ ד"ר יוסף ג'בארין, אשר דאג להכנות ולהסדיר את ענייני הישיבה הזו, המשתתפים בישיבה הזו, עמיתיי וחבריי.

ראמז ג'ראייסי: תודה לכם, תודה לכל אלה, במיוחד לד"ר יוסף ג'בארין, לכל אלה שטרחו והכינו לישיבה הזו.

ראמז ג'ראייסי: אני רואה בישיבה המיוחדת הזאת, שמוקדשת לזכרה של חנאן, מסר חשוב גם לחברה בכלל, לחברה שלנו בפרט, שאנשים שתורמים ויש להם השפעה זוכים ויזכו להערכה.

ראמז ג'ראייסי: זה מסר חברתי חשוב.

ראמז ג'ראייסי: גם המסר השני שאני רואה בחשיבות של ההתייחסות לגיל הרך במיוחד ולילדים, גם בספרות וגם בהתייחסות ממסדית מתוך הבנה עמוקה שההשקעה בגיל הצעיר, בגיל הרך, בילדי הגן, בילדים בבתי הספר, היא השקעה חשובה לטווח ארוך והיא חשובה במיוחד לאור השחיקה בערכים שמתרחשת לא רק בחברה שלנו, אלא בכלל, והחשיבות להקנות ערכים ולשמר ערכים חיוביים ולהעניק לילדים קטנים גם הזדמנות להיחשף לאותם ערכים חיוביים.

ראמז ג'ראייסי: זה כמובן חשוב להתפתחותם של אותם ילדים.

ראמז ג'ראייסי: קצת משהו אישי.

ראמז ג'ראייסי: חנאן היא אישה מיוחדת, הייתה לי הזכות לחיות ביחד איתה ולגדל משפחה יחד איתה במשך כ-30 שנה, אבל עוד לפני, היא באה ממשפחה בשפרעם, רוחי ועבלא כרכבי, משפחה שטיפחה חינוך ותרבות וגם גילתה מנהיגות מצעירותה כשהייתה בבית ספר תיכון, בפעילות של תלמידי תיכון, סטודנטים מאוחר יותר, מעורבות קהילתית ופעילות חברתית ופוליטית שיש בה חזון לשנות ולשפר בחברה הערבית.

ראמז ג'ראייסי: חנאן אישה מיוחדת, היא עשתה את הדוקטורט שהתבסס על מחקר שדה כשהייתה אם לשלוש בנות.

ראמז ג'ראייסי: זה לא דבר פשוט להגיע לירושלים, לאוניברסיטה העברית, ללמוד ולקיים ישיבות ופגישות ובסוף להגיש את התזה, את הדוקטורט למעשה שהוא בנושא אוונגרדי של חקר ההשפעה של המעשיות הפלסטיניות על ילדים, השפעה גם ערכית וגם מנטלית וגם סוציאלית, סוציולוגית ופסיכולוגית.

ראמז ג'ראייסי: כמובן זאת הייתה עבודה מיוחדת שמאוחר יותר גם כתבה עליה ופרסמה מאמרים רבים בשלוש שפות.

ראמז ג'ראייסי: אני אומר בגאווה שהיא גידלה שלוש בנות מצליחות, כל אחת בתחום שלה, בתקופה שהייתי מאוד עסוק בענייני עיריית נצרת ובפעילות ציבורית ובזכותה הן בנות מצליחות, מצליחות בכל המדדים וגם שהן בנות שמטפחות ערכים, בנות ערכיות מאוד.

ראמז ג'ראייסי: לא בכדי היא בחרה גם בעבודת המאסטר וגם בדוקטורט שלה להתייחס לנושא של הערכים ושל ההתפתחות הערכית והחשיבות להשפיע כדי להקנות ערכים חיוביים לצעירים ולנוער.

ראמז ג'ראייסי: הדבר מקבל משנה חשיבות כאשר אנחנו רואים שבחברה שלנו, וגם בחברה בכלל, העניין של שחיקה בערכים והאלימות הדוהרת היא משפיעה באופן מאוד מאוד קשה ושלילי על החברה.

ראמז ג'ראייסי: היא כתבה גם בתחום הזה של ההתמודדות עם האלימות בחברה.

ראמז ג'ראייסי: היא תרמה מאוד בתקופה שהייתי גם ראש עיריית נצרת במיוחד לחברה בעיר נצרת.

ראמז ג'ראייסי: אחד הדברים המאוד חשובים, היא יזמה באותה תקופה הכנת מעורבות, הכנת מתווה למעורבות של ילדים בבתי ספר במסגרת פרויקט נצרת 2000 שבסופו של דבר המתווה הזה הוכתר בהוצאת ספר, 'אלנאצר אלבלדי', 'נצרת עירי', שהוכנס לתוכנית הלימודים בבתי הספר לנצרת כיחידת לימודים בכיתה ד'.

ראמז ג'ראייסי: אני מקווה שהוא עדיין משמש, אני כמובן לא יודע, אבל בכל אופן העיסוקים שלה בחינוך, גם בבתי ספר תיכוניים, נצרת, מכללת מר אליאס אעבלין, המכללה האקדמית לחינוך ערבי בחיפה, מכללת אורני הפעילות האקדמית שלה ענפה והיא לא הפסיקה ללמוד, היא לא הפסיקה להשתתף בסמינריונים, בתוכניות לרכישת ידע והרחבת הידע שלה.

ראמז ג'ראייסי: היא לא הסתפקה במה שהיא השיגה, כל הזמן היא הייתה דינמית והמשיכה לנסות ולהתפתח ולפתח.

ראמז ג'ראייסי: יש לה מפעל חיים מאוד מפואר שאנחנו נעשה להנצחתו, המשפחה, חברים ובכלל זה הקמת ספרייה מיוחדת, ציבורית, לספרות ילדים ומרכז שיתמוך גם בסטודנטים שמכינים עבודות באוניברסיטאות בתחום של ספרות ילדים ובתחום של חינוך בכלל וגם תהיה לעידוד הספרות לילדים בשפה הערבית וגם להענקת פרסים לסופרים ומעצבי ספרות ילדים בחברה הערבית.

ראמז ג'ראייסי: שוב, אני מודה לכל אלה שטרחו להגיע או להשתתף איתנו בזום.

ראמז ג'ראייסי: תודה רבה ל כולם.

יוסף ג'בארין: שוקראן, ראמז.

יוסף ג'בארין: גם השלמת הרבה מקורות החיים שהיה חשוב לשמוע, אני בהחלט גם מברך על היוזמה של המשפחה לתרום לקידום הנושא הזה של ספרות ילדים בחברה הערבית על ידי הפרויקטים שציינת והספרייה הייחודית לזכרה של ד"ר כרכבי-ג'ראייסי.

יוסף ג'בארין: אין ספק שאלה יוזמות חשובות ומבורכות לתחום.

יוסף ג'בארין: אני רוצה שנשמע בהתחלה את דבריה של פרופ' גלית חזן רוקם.

יוסף ג'בארין: פרופ' חזן רוקם הייתה מנחה של חנאן והיא הקליטה את דבריה במיוחד לדיון הזה.

גלית חזן רוקם: כבוד חבר הכנסת יוסף ג'בארין, כבוד ראש עיריית נצרת לשעבר, ראמז ג'ראייסי, מכובדותיי ומכובדיי, תודה שזומנתי לומר דברים לזכרה המאיר של חברתי ותלמידתי ד"ר ג'ראייסי לבית כרכבי.

גלית חזן רוקם: ד"ר חנאן ג'ראייסי היא אחת האנשים האציליים, העדינים, יישרי המחשבה שהכרתי מימיי.

גלית חזן רוקם: כל דמותה שלחה לסביבתה מסרים של טוב ושל חן, כולה סבלנות וסובלנות, כבוד לזולת וקבלת העולם על האור והצל שבו יחד עם רצון אמיתי להרבות את הטוב ולהמעיט את הרע.

גלית חזן רוקם: לאחר סיום בהצטיינות של תואר שני בחינוך באוניברסיטה העברית היא ביקשה לכתוב עבודת דוקטור שתשלב את התמחותה בחינוך הגיל הרך עם תחום הסיפורת שבעל פה והמסורת העממית מתוך הכרה בחשיבות התחום לחברה, להורים ולילדים.

גלית חזן רוקם: חנאן בחרה לעסוק בשינויים הנכנסים בסיפורי העם בערבית באזור נצרת המסופרים במסגרת החינוך הפורמלי של ילדים בגיל הגן על ידי גננות וצוות חינוכי אחר, או בחינוך הלא פורמלי, במיוחד המשפחתי, מפי הורים וקרובי משפחה מבוגרים אחרים.

גלית חזן רוקם: היא יצאה לדרך במרץ וערכה עבודת שדה של ריאיונות ושיחות עם גננות, הורים, ילדות וילדים.

גלית חזן רוקם: עבודתה חשפה דינמיקה מרתקת בין שינויים של פרטי מציאות כמו כלי רכב וכלי בית לעומת המציאות המסורתית, שינויים לשוניים בעקבות השפעת אמצעי תקשורת המונים והשפעות הגומלין בין הערבית והעברית ושינויים באורך הסיפור ומורכבותו בגלל שינויים בקצב החיים.

גלית חזן רוקם: בעיקר היא הצביעה על עמידותו של אוצר הסיפורים הפלסטיני הגלילי מבחינת הנושאים, הסמלים ודמויות מן הפולקלור המקומי או הערבי הכללי.

גלית חזן רוקם: חנאן השקיעה במחקרה את ידיעותיה הרבות בחינוך הגיל הרך ואת רגישותה הספרותית והאנושית.

גלית חזן רוקם: העבודה עמדה בכל הדרישות וזיכתה את חנאן בתואר דוקטור לפילוסופיה של האוניברסיטה העברית, לגאוות המשפחה, ידידיה ומורתה, אני.

גלית חזן רוקם: לצד השקעתה הרבה בעבודת המחקר חנאן ראתה במשפחה שדה פעולה ויצירה מרכזי.

גלית חזן רוקם: היא דיברה באהבה ובגאווה על משפחתה, תמכה בבנותיה בלימודים ובבחירות מקצועיות ואחרות והביעה תמיכה רבה וגאווה על שליחותו הציבורית, הרעיונית והפוליטית החשובה של בן זוגה ראמז ג'ראייסי ועל פעילותה הציבורית והמקצועית של בתה רגד ג'ראייסי.

גלית חזן רוקם: את ידיעותיה גייסה ד"ר ג'ראייסי לטובת עבודתה האקדמית כמרצה במכללה האקדמית הערבית לחינוך בחיפה, שם ובמסגרות חינוך גבוה אחרות הפיצה את תורתה וחלקה את ידיעותיה עם מחנכות ומחנכים להרבות הבנה לחשיבות ההתייחסות למורשת התרבותית ובמיוחד הסיפורים המסופרים לילדים בגיל הרך, בעיצוב אישיותם וזהותם בחברתנו הרב תרבותית כדרך לחזק את ערכי השוויון והצדק, שרק הם בסיס לחברה שתוכל להתמודד עם האתגרים שהמאה ה-21 מציבה בפנינו ותמשיך להציב בפנינו, חשיבות מיוחדת להעניק ערכים אלה לילדים ולילדות שבהן טמון העתיד ושאין להם הכוח לשמור על עצמם והם ניזונים מפי המבוגרים.

גלית חזן רוקם: זו הייתה אמונתה של חנאן.

גלית חזן רוקם: לכן חשובה כל כך עבודת הוועדה שיש לי הכבוד לדבר בפניה.

גלית חזן רוקם: יהיה זכרה של ד"ר חנאן ג'ראייסי, אצילת הנפש והחכמה, תמרור מאיר בדרכנו לחברה מתוקנת וצודקת.

גלית חזן רוקם: תודה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לפרופ' חזן רוקם.

יוסף ג'בארין: מילים מאוד חשובות על תרומתה האקדמית והמחקרית של ד"ר כרכבי-ג'ראייסי.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לפנות לד"ר אימאן נחאס, סגנית מנהלת המכללה הערבית האקדמית בחיפה.

אימאן נחאס: תודה.

אימאן נחאס: בוקר טוב לכולם.

אימאן נחאס: (אומרת דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) תודה.

אימאן נחאס: בוקר טוב לכולם.

אימאן נחאס: בוקר טוב ויישר כוח לכולם, תודה ד"ר על שהזמנתם אותי הים בכדי שאייצג את המכללה ולדבר על העמיתה המצוינת, אשר כולנו הפסדנו אותה, ד"ר חנאן.

אימאן נחאס: אני הכרתי את חנאן באופן אישי בשנות ה-90, בדיוק ב-1990, כשהיא הסכימה לראשונה להתראיין ואז היום היה סביב המקצוע שלה כיועצת חינוכית.

אימאן נחאס: אני אז הייתי בתחילת דרכי, הכרתי דמות מאוד רגועה, עמוקה, חיובית, אמפתית, מאוד שמחתי להכיר אותה אז.

אימאן נחאס: נפגשתי איתה שוב במכללה האקדמית הערבית, היא נכנסה למכללה בשנת 95', אני שוב פגשתי אותה בשנת 2002.

אימאן נחאס: נפגשתי עם אותה דמות אקדמית, היא כיהנה כראש החוג לגיל הרך במשך חמש שנים, במהלך חמש השנים האלה היא קידמה את החוג הזה, קידמה את המחקר, היא מאוד תמכה בצוות שהיה לה.

אימאן נחאס: אני זוכרת את המעבר שלה בתקופה של בקרת האיכות שהייתה בחוג, איך שהיא גייסה את כל המרצים, היא עבדה על קידום החוג והיא הצליחה לעשות זאת.

אימאן נחאס: הרבה מהעמיתים שמה התחילו לחקור בזכותה ואיתה.

אימאן נחאס: היא עודדה אותם.

אימאן נחאס: היא גם גייסה אנשים מקצועיים מבחוץ, הכניסה ובזכותה נכנסו הרבה אנשי צוות שהיא הכירה, היא קידמה והיה לה חשוב שהמכללה תקבל את כל הכוחות שנמצאים והקיימים בחברה הערבית ושיקדמו את החברה הזאת.

אימאן נחאס: במיוחד היא תרמה רבות לייסוד המרכז של ספרות הילדים במכללה, היא קידמה את זה, היא האמינה בחשיבות של ספרות ילדים ביחד עם עמיתי ד"ר ראפע יחיא, שידבר עוד מעט, הם ייסדו את המרכז הזה, קידמו את המרכז הזה והמרכז עדיין בזכותה ובזכות אחרים מתפקד ואנחנו מנסים כל כולנו שהמשאב הזה יישאר.

אימאן נחאס: היא קיבלה תמיכה רבה מנשיא המכללה, כבוד עורך הדין זכי כמאל ויחד עם המנהלת, פרופ' רנדה עבאס, הם תמכו בה, הם תמכו בקידום שלה, הם האמינו ביכולות שלה, האמינו ברוגע שהיא הפגינה ובמקצועיות שהיא נתנה וסיפקה.

אימאן נחאס: אני זכיתי להיות קולגה שלה, קולגה ברובד המקצועי האקדמי.

אימאן נחאס: זכיתי להכיר אישה מאוד חכמה, רגועה, אמפתית, אני כל הזמן אומרת, יש אנשים שעובדים רבות על מנת להיות יועצים, היא הייתה יועצת חינוכית, היא הייתה בִּילְד אִין, התכונות שלה, האופי שלה, האישיות שלה המאוד ייחודיים.

אימאן נחאס: שיהיה זיכרונה לברכה.

אימאן נחאס: תודה לכולם.

יוסף ג'בארין: שוקראן, אימאן, תודה רבה.

יוסף ג'בארין: נשמע את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יוסף ג'בארין: היא איתנו בזום.

יוסף ג'בארין: בוקר טוב, עאידה.

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב, יוסף, בוקר טוב לראמז ולבנות, בוקר טוב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: הייתי באמת רוצה להשתתף לכבודה של חנאן בדיון הזה פיזית בכנסת, לצערי אני נמצאת בבידוד ולא יכולתי להיות חלק מהיוזמה המבורכת שכולנו מודים לחבר הכנסת, יושב ראש הוועדה, חברנו יוסף ג'בארין על היוזמה באמת, גם במישור האישי לתת את הכבוד המתאים לאישה יקרה מאוד, חנאן, ולמורשת שלה, אבל גם בממד הציבורי, שאנחנו גם נביא את ההצלחות, את האנשים שתורמים ותרמו לחברה שלנו ועוזרים לנו להתפתח ולהחזיק מעמד בצל כל האתגרים הקיימים בחברה היום, כמו שחנאן עשתה בשקט, בשקט רב.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת במיוחד שלחנאן, וזה לא במקרה, שכל מי שידבר היום ידבר על השקט שיש בחנאן.

עאידה תומא סלימאן: הלוואי עלינו רבע מהשקט הנפשי והשקט שהיא נתנה לכל אלה שסובבים אותה, להתחיל במר ראמז, שעמד מול אתגרים לא קלים בתפקיד הציבורי שלו, וגם לכל אלה שסבבו אותה, נשים וגברים.

עאידה תומא סלימאן: את האצילות שהייתה בנפש של חנאן כולנו הרגשנו, הרגשנו אותה גם בימים הכי קשים כאשר המשפחה שלה אפילו הייתה חסרת ביטחון, ביטחון אמיתי פיזי, היא החזיקה מעמד והייתה רגועה והרגיעה את כולם.

עאידה תומא סלימאן: אם יש מישהי שאפשר להגיד מים שקטים חודרים עמוק אז אפשר להגיד את זה על חנאן.

עאידה תומא סלימאן: היא חדרה לנפשות של כולנו.

עאידה תומא סלימאן: אם היינו קרובים אליה וחברים או אם היינו רק מכירים.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יכולה להגיד שהיה לי הכבוד להיות חברה טובה שלה, אבל תמיד הרגשתי את היכולות שלה, קראתי את הספרות שלה, נדהמתי תמיד מהרוגע והעומק שהיא גם שידרה בעבודה המקצועית שלה וגם בחיים האישיים.

עאידה תומא סלימאן: ראמז, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך תודה בשם תושבי נצרת, שהצלחת להביא לנו אשתו של ראש עיר שתרמה רבות לעיר הזו והפכה להיות חלק מהנוף החברתי והחינוכי בתוך העיר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך לזכור את זה תמיד ובכל פעם שאני אקרא מהספרים ללמוד איך אני אגדל את הנכדים שלי חנאן תהיה שם.

עאידה תומא סלימאן: תודה, יוסף.

יוסף ג'בארין: שוקראן, עאידה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר שקיבלנו הרבה בקשות מחוקרים ומכרים ושותפים לדרך של חנאן להשתתף ולומר את דברם, אז נשתדל לאפשר לכמה שיותר דוברים, אנחנו נוכל להמשיך עד 11:00 אחר כך יש מליאה.

יוסף ג'בארין: אני מציע לסכם את הדברים בשלוש-ארבע דקות לכל דובר ושכל דובר יוסיף את הפרספקטיבה שלו גם בעניין הזה ואולי גם בנושא הכללי של ספרות ילדים ערבים.

יוסף ג'בארין: נשמע כרגע את מונא סרוג'י.

יוסף ג'בארין: מונא היא גם שותפה לדרך וגם מכירה מקרוב את חנאן.

יוסף ג'בארין: תפדאלי, מונא.

מונא סרוג'י: (אומרת דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) בוקר טוב לכולם, ותודה רבה ד"ר יוסף על ההזדמנות הזו להשתתף.

מונא סרוג'י: קשה לי להגיד על חנאן.

מונא סרוג'י: אני כל פעם מדברת על חנאן ואני מרגישה שאני מאוד מתרגשת.

מונא סרוג'י: חנאן הייתה יותר מחברה טובה, חברת נפש ורוח, היא הייתה גם אחות בשבילי, אנחנו עבדנו ביחד, התחלנו את העבודה ביחד במרכז אלטופולה בנצרת בשנות ה-90, פיתחנו ביחד, גם עם שאר הצוות, נבילה, האלה ואחרות, גם בתחום של ספרות ילדים ועברנו דרך ארוכה שהיו בה גם קשיים וגם הצלחות.

מונא סרוג'י: אני מרגישה אישית שזה אובדן אישי בשבילי, שקשה לי לעבד אותו, קשה לי לתפוס אותו.

מונא סרוג'י: חנאן תהיה בתוכי ומלווה אותי בכל הדברים היפים והיופי שיש בעולם.

מונא סרוג'י: תודה רבה על ההזדמנות הזאת.

מונא סרוג'י: אני מעוניינת ואשמח גם להשתתף בדיון סביב ספרות ילדים בהמשך הישיבה הזאת.

יוסף ג'בארין: תודה, מונא.

יוסף ג'בארין: אני מציע לשמוע שתי שותפות לדרך בעשייה, העשייה הפרקטית בתחום של העבודה הקהילתי, אבל גם בנושא הזה של ספרות ילדים, ד"ר האלה אספניולי ונבילה אספניולי, נתחיל עם האלה אספניולי.

יוסף ג'בארין: בוקר טוב, האלה.

האלה אספניולי: (אומרת דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי)

האלה אספניולי: (אומרת דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) חנאן היא מקרינה אור וחום לכל הסובבים אותה, החיוך שלה הוא נצחי, אף פעם אתה לא רואה אותה לא מחייכת, היא נותנת לכל מי שרואה אותה ומכיר אותה להרגיש בנוח בקרבתה ובביטחון, כל אחד רוצה להיות איתה.

האלה אספניולי: היא אישה יצירתית, חזקה, נותנת הרבה מעצמה למען האחרים ומאוד קשורה לזהות שלה.

האלה אספניולי: אלה היו כמה מילים על חנאן ועכשיו אני אעבור לעבודה שלה במרכז אלטופולה ואיך היא קידמה את ספרות הילדים.

האלה אספניולי: ד"ר חנאן היא ממייסדי מרכז אלטופולה והיא עבדה שם מאז שנת 89', מאז שיוסד המרכז, היא הייתה מרכזת לנושא ספרות הילדים, פיתחה את הנושא ומיסדה אותו כחלק מעבודת המרכז.

האלה אספניולי: עד שעברה לעבוד במכללה האקדמית הערבית בתור מנהלת למרכז ספרות הילדים שהוקם דאז, היא התחילה לפתח את המרכז, השקיעה הרבה והיא נתנה הרבה מעצמה, אך בשל בעיות, עד כמה שאני מכירה, בעיות תקציביות ומדיניות של הנהלת המכללה ואמנויות לעם הפסיקה חנאן לנהל את המרכז, אבל המשיכה לעבוד במכללה בתור מרצה ובתור יו"ר המחלקה לחינוך לגיל הרך.

האלה אספניולי: חנאן התמסרה לנושא ספרות הילדים, קידמה כמה פעילויות במרכז אלטופולה, כגון עשתה הכשרות של אנשי מקצוע.

האלה אספניולי: בשל המחסור אנחנו יודעים שהיא עשתה יש מאין, אפשר להגיד שבזמנו, ב-89', נושא ספרות הילדים היה אפס כמעט בחברה הערבית, לא היו ספרים איכותיים, לא היו אנשים מוכשרים, אז היא התחילה בהכשרת אנשי מקצוע בשל המחסור הגדול במומחים בספרות הילדים הערבית, ריכזה מסלול בתוכנית הכשרה למטפלות שנעשתה מטעם המרכז והמסלול הזה נכלל בכל תוכניות ההכשרה שהוקמו משנת 89' עד 99'.

האלה אספניולי: היא עשתה מספר הכשרות גם למחנכים בשטח, לא רק לאנשים שרצו להכשיר את עצמם להיות גננות ומטפלות, אלא גם לאנשים שעובדים בשטח גם בנושא ספרות הילדים ואיך לספר סיפורים היסטוריים.

האלה אספניולי: היא הזמינה הרבה מומחים מהעולם וגם מומחים מפלסטין למפגשי דיון וסדנאות בנושא ספרות הילדים כמו הסופרת הבריטית לין ריד בנקס, סופרת ירדנית, תגריד אלנג'אר, שהרבה מכירים אותה, והסופרת השבדית,- - - גם הרבה מכירים אותה בתור מישהי שיש לה מרכז ספרות ילדים ומחברת ספרים.

האלה אספניולי: היא גם הזמינה כל מיני מומחים מהעולם והקימה מספר סדנאות למורים וגננות וגם להורים, בהשתתפות הסופרת תגריד אלנג'אר.

האלה אספניולי: היא עבדה גם עם הורים בכדי לתת להם את האפשרות איך לבחור סיפור.

האלה אספניולי: היא גם הוציאה מספר ספרים מעניינים, חדשניים בנושא, אחד הספרים החדשניים שהיא הוציאה הוא לא ממש ספר, 'מוקרה', מוקרה, הפירוש בערבית הוא הקול הראשון שהתינוק מוציא כשהוא מתחיל לדבר.

האלה אספניולי: היא קראה ליומן הזה, שזה יומן לילד עם הוריו בשנה הראשון, היא קראה לזה 'מוקרה' והוא היה מאוד מאוד מאוד יצירתי, בהצטרפות גם של המשורר העממי סעוד אלאסדי, ועד עצם היום הזה האנשים דורשים את 'מוקרה' בכדי לכתוב לילדים שלהם את הזיכרונות שלהם ומה הילד עובר.

האלה אספניולי: כחלק מהיצירתיות שלה היא גם הוציאה סיפור "כמה יפים הם מאכליי", שהוא סיפור שמתבסס על שיר עממי.

האלה אספניולי: הרבה מכירים את השיר העממי "סעדה אלסעדאנה" (סעדה הקופה), היא כתבה את הספר בהסתמך על השיר הזה בכדי לקשר את הילד עם האוכל הערבי.

האלה אספניולי: גם הספר הזה מאוד נדרש ומאוד אוהבים אותו.

האלה אספניולי: גם בעבודה שלה עם ההורים היא סקרה, עשתה סקר על ספרים בכדי למצוא ספרים איכותיים וכתבה בעלון איך בוחרים את הספר, עלון הדרכה להורים בנושא איכות ספרות הילדים שהתפתח אחר כך לספר שהיא השתתפה איתו עם מונא ועם גב' תע'ריד אל-סייד.

האלה אספניולי: היא כתבה מספר מאמרים בנושא, גם שפורסמו בעלונים של מרכז אלטופולה ואחד העלונים של "המזת וסל" (חוליה מקשרת)

האלה אספניולי: יוחד במיוחד לספרות הילדים.

האלה אספניולי: עם הזמן חנאן נעשתה יועצת בנושא והגישה ייעוץ ליחידים ולמוסדות שהתעניינו בנושא והיא הכינה תוכנית ראשונה לקידום ספרות הילדים עבור תוכנית 'קרב'.

האלה אספניולי: כמובן היא התעניינה בסיפור העממי והפיצה אותו במטרה ליידע את הציבור במורשת הפלסטינית העשירה והשתתפה בכנסים עולמיים ועשתה את הדוקטורט שלה על הסיפור העממי.

האלה אספניולי: שיהיה זכרה ברוך ותודה לכם.

יוסף ג'בארין: תודה, תודה רבה, ד"ר האלה.

יוסף ג'בארין: נבילה אספניולי.

נבילה אספניולי: בוקר טוב לכולם.

יוסף ג'בארין: בבקשה נבילה.

נבילה אספניולי: (אומרת דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) בוקר טוב לכולם.

נבילה אספניולי: למען האמת שאין מילים היכולות להביע את ההפסד הגדול שלנו לאחר הליכתה של חנאן, ואני מצטרפת לכל הדוברים שקדמו לי ואני אומרת שההפסד שלנו הוא גדול.

נבילה אספניולי: התבקשתי לדבר על האתגרים, אני אעבור לעברית.

נבילה אספניולי: התבקשתי לדבר על האתגרים של ספרות הילדים.

נבילה אספניולי: אני רוצה להגיד שהתחלת ההתעניינות בספרות ילדים בדרך כלל בעולם הייתה באיסוף הספרות העממית כפי שעשו האחים גרים בגרמניה.

נבילה אספניולי: לדעתי מה שעשתה חנאן, היא נעשתה לגרים הפלסטינים בתוספת למה שעשה ד"ר שריף כנאענה בספר הייחודי שלו "קול יא טיר" (ספרי לי נא סיפור), לספר סיפור.

נבילה אספניולי: לדעתי האתגר הראשון הוא בלהמשיך את המורשת של חנאן ולפרסם את האוסף שלה לסיפורים העממיים.

נבילה אספניולי: דרך ההכנה שלה לעבודת הדוקטורט היא אספה מאות של סיפורים עממיים וזה אוצר לחברה הפלסטינית שהשאירה לנו מהמורשת שלנו שחשוב לנו להמשיך.

נבילה אספניולי: זה אתגר שאני מקווה שנוכל לעמוד בו.

נבילה אספניולי: לגבי האתגרים, אני חושבת שאחד מהאתגרים הנוספים, האתגר הראשון הוא היעדר תיעוד להתפתחות תחום ספרות הילדים הערבית בארץ והקשר שלה לספרות ילדים פלסטינית וערבית ועולמית, דבר המונע התפתחות מבוססת למידה ומונע הבנת התרומה לתחום.

נבילה אספניולי: יש לעודד אוניברסיטאות בארץ ואוניברסיטאות פלסטיניות לקחת את האתגר הזה על עצמן ולפתח מרכז למידה ולימוד אודות ספרות ילדים שייקח על עצמו את הובלת ספרות הילדים, תפקידה החשוב בחינוך ובהתפתחות הילד והילדה.

נבילה אספניולי: ב-20 השנה האחרונות, והרבה גם בזכות העבודה שעשתה חנאן, יש התעוררות בתחום, גם מבחינה מספרית, מספר הכותבים והכותבות ומספר ההוצאה לאור.

נבילה אספניולי: אני זוכרת, כשחיפשה חנאן בקורס הראשון כשהיא ניסתה לעשות לסופרים עם הסופרת - - - לא היה הרבה מי להזמין לסדנה והיום יש עשרות סופרים שאני חושבת שאפשר, שלא כולם מוכרים, אבל גם יש התעוררות איכותית בספרות שמפורסמת היום.

נבילה אספניולי: אני חושבת שיש צורך בהקמת מרכז לספרות ילדים שייקח על עצמו את התפקידים שחסרים, כולל בנק ידע שירכז את כל הידע אודות ספרות ילדים ערבית ויפתח אפשרות למחקר ייחודי בנושא שיכלול שמות של הסופרים, המאיירים, הספרים שהוצאו לאור, יקדם מחקר ויקדם סטודנטים ללמוד ולחקור בנושא ויתמוך בסופרים.

נבילה אספניולי: המחסור בתוכניות הרשמיות המעודדות סופרים וסופרות ליצור ספרות ילדים איכותית ויעודד צריכת ספרות ילדים בבתי ספר, חוץ מתוכנית אחת בספריית אלפאנוס שמתקיימת בשיתוף עם משרד החינוך רוב התוכניות כאלה שהוכנו במרכזי מילו"א ובספריות עירוניות ובתוכניות ההעשרה שהופעלו במסגרת תוכנית סל התרבות ו'קרב', הם צומצמו לאחרונה עד כמעט אפס.

נבילה אספניולי: יש לחזק ולפתח תוכניות כאלה שיאפשרו לילד וילדה מגיל צעיר להתקשר לספר, בהסתמך על כל מה שנאמר גם חשיבות פיתוח ספרות הילדים לפיתוח ערכים ולהתפתחות של התינוק או התינוקת ובכלל התרומה הרבה של ספרות ילדים.

נבילה אספניולי: אתגר אחר הוא שרוב ההוצאות לאור הן פרטיות, ביוזמות פרטיות, דבר שמשפיע על איכות הספר ועל השיווק של הספר.

נבילה אספניולי: יש להקים הוצאה לאור שתלווה את הסופר או הסופרת ותיקח על עצמה הוצאה ואיור ועיצוב ושיווק.

נבילה אספניולי: האתגר הטכנולוגי, שאנחנו כולנו היום מתמודדים איתו, במיוחד בזמן הקורונה, צריך לפתח גם את ענף ספרות הילדים בטכנולוגיה המתאימה שתפיץ את הספר ואת חשיבותו.

נבילה אספניולי: האתגר האחרון הוא איכות הספרים.

נבילה אספניולי: מאחר שאין מרכזי ידע ולמידה אין שיח על איכות הספר המוגש לילד או ילדה והכול תלוי במוציא לאור שלרוב, כפי שנזכר לעיל, הוא איש/אישה פרטיים.

נבילה אספניולי: הרבה מהספרים הנמצאים בשוק לא עברו שום ביקורת ושום הערות ביקורתיות ולכן הצורך הדחוף בעיניי הוא לעורר שיח ביקורתי על ידי הקמת גוף של מומחים ומומחיות אשר עם כל הוצאה לאור יעשו סקירה, יעברו על הספר, יעוררו שיח על חשיבות הספר ועל החשיבות בתכנים והאיכות של הספר.

נבילה אספניולי: אני חושבת שהאתגרים הרבים, יש עוד הרבה שלא אמרתי כדי לאפשר גם לאחרים להוסיף, אבל אני חושבת שזאת מורשת שחנאן השאירה לנו ושאלות רבות שהשאירה לנו פתוחות שאנחנו כולנו מחויבים ומחויבות להמשיך את דרכה.

נבילה אספניולי: יהי זכרה ברוך.

נבילה אספניולי: תודה.

יוסף ג'בארין: תודה, נבילה.

יוסף ג'בארין: לגבי ההמלצות וגם ההצעות לקידום הנושא, אם החומר שלך כתוב אז אני אשמח לקבל ובהחלט אלה יהיו חלק מההמלצות של הדיון הזה כדי שנוכל לקדם אותו גם בתקופה הקרובה.

נבילה אספניולי: אני שולחת מיד.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: עלא חליחל, גם סופר וגם מנהל הפרויקט במרכז הספר והספריות.

יוסף ג'בארין: בבקשה, עלא.

עלא חליחל: אהלן, שלום.

עלא חליחל: אני לא אכביר מילים.

עלא חליחל: ד"ר ג'ראייסי באמת הייתה מהחלוצות החשובות בחוקרות.

עלא חליחל: בחממת חקאיא, היא גם הייתה מרצה קבועה אצלנו וגם כשהייתה בשלבי מחלה היא התעקשה להגיע לחממה שלנו ולהמשיך עם ההרצאות שהיא נתנה לסטודנטיות והסטודנטים שלנו.

עלא חליחל: החיסרון שלה הוא גדול.

עלא חליחל: אני חושב שדווקא בדור של האנשים שבשנות ה-80 וה-90 לקחו את המושכות לידיים והתחילו לעבוד בתחום הזה שהיה יותר מדי מוזנח, בוא נגיד, היא מהווה נדבך מאוד חשוב בתהליך הזה.

עלא חליחל: איתה יש המון חוקרות וחוקרים, אנשים שפעלו בכל תחום הילדות, לא רק בספרות, שגם להם מגיעה תודה גדולה, חלקם הגדול נמצאים פה בשיחה ואנחנו מסתמכים עליהם ועובדים גם בעקבות המחקרים וגם בעקבות העבודה הרבה שנעשתה לפני.

עלא חליחל: האמת שאני רוצה קצת בטון חיובי להגיד שדברים זזים.

עלא חליחל: ספריית אלפאנוס, גם מונא נמצאת פה וגם פאטמה, עושה מהלך אדיר בתחום הזה, לא רק בזה שמפרסמים ספרות מקומית, אלא גם בליווי עם הטקסטים והאיורים.

עלא חליחל: זאת אומרת אלפאנוס בעצמה גם הפכה לסוג של סדנה מתמשכת, גם לביקורת וגם לטיפוח ספרות ילדים.

עלא חליחל: אנחנו בחממת חקאיא מנסים גם לעשות את המאמץ הזה בסדנאות שלנו ובתהליך העריכה ובהוצאת הספרים.

עלא חליחל: אני שומע המון גם על יוזמות של מו"לים חדשים שנכנסים לשוק, יש את מנאל סעאבנה, שנמצאת פה, יש תזוזה ויש דברים שקורים בזכותה של ד"ר חנאן וגם אנשי ונשות מקצוע שנמצאים איתנו בשיחה, גם חוקרים באקדמיה, זה מתחיל ללכת לכיוון טוב.

עלא חליחל: אמנם לא מספק, אבל לפחות זה התחיל.

עלא חליחל: אני זוכר, חבר הכנסת ג'בארין, אולי היינו לפני שנתיים בוועדה ודיברנו על הבעיות - - -

יוסף ג'בארין: נכון.

עלא חליחל: הבעיות פתירות, אגב, לא רק עניין של תקציב והקמת מוסדות למחקר או לטיפוח, אלא דווקא ביוזמות גם פרטיות.

עלא חליחל: ההורים, לפי הניסיון שלנו, צמאים לספרות איכותית וטובה שתלווה את הילדות של הילדים שלהם.

עלא חליחל: זה מאמץ קולקטיבי, תמיד יש בעיות בדרך, אבל אני חושב שיש איזה משהו שמתחיל לזוז, אנחנו מרגישים את זה בשטח, גם אצל הבוגרות והבוגרים שלנו.

עלא חליחל: אני מזכיר את כולם לטובה ואני חושב שהמאמץ הקולקטיבי בהחלט מבורך.

עלא חליחל: יש עוד הרבה דברים לעשות.

עלא חליחל: אני מצטרף גם למה שנבילה אמרה, הצורך למקצע יותר את תהליך היצירה עצמו.

עלא חליחל: ד"ר חנאן תחסר לנו, היא הייתה חלק גם מהעניין הזה, וגם הספרים שהיא כתבה, המחקרים שהיא הובילה, אלה טקסטים שהם מאירי עיניים ונותנים דרך והתוויה לכל אנשי המקצוע שרוצים לעסוק בעניין.

עלא חליחל: אז שיהיה זכרה ברוך.

עלא חליחל: ואני מודה גם לחבר הכנסת ג'בארין שיזם את הדיון הזה ותודה גם לכולם, לכל האנשים שעוסקים בתחום.

יוסף ג'בארין: תודה רבה למר חליחל.

יוסף ג'בארין: אכן היה לנו דיון לפני כיותר משנתיים במסגרת יום השפה הערבית.

יוסף ג'בארין: אני מניח שאם הכנסת הזו תאריך ימים עוד אז נחזור אולי גם לנושא הזה במסגרת יום השפה הערבית שגם מתוכנן השנה.

יוסף ג'בארין: לפני שאני פונה לד"ר ראויה ג'רג'ורה אולי נשמע גם שותף למחקר של ד"ר כרכבי-ג'ראייסי, ד"ר ראפע יחיא.

ראפע יחיא דראושה: (אומר דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) אחי ראמז ג'ראיסי, משפחת ג'ראיסי והעמיתים המכובדים.

ראפע יחיא דראושה: אני אדבר כמה מילים בערבית ולאחר מכן אעבור לעברית.

ראפע יחיא דראושה: ד"ר חנאן ג'ראיסי האמינה בצוותיות ובעבודה הקבוצתית המשותפת.

ראפע יחיא דראושה: היא הצליחה בזה בימי חייה, וכנראה שהצליחה גם בהיותה בעולם הבא.

ראפע יחיא דראושה: תנחומיי הכנים למשפחת ג'ראיסי ולכולם.

ראפע יחיא דראושה: אני עכשיו עובר לעברית.

ראפע יחיא דראושה: חבריי, אני מודה לכל מי שיזם ועבד להגשים את המפגש הזה, מפגש מאוד חשוב, לפגוש את עמיתיי החוקרים שחלק מהם אני פוגש תמיד וחלק פעם ב-.

ראפע יחיא דראושה: אני אומר לכם שאנחנו נמצאים מול מחקרים רבים, אבל לפני זה תרשו לי לדבר כמה מילים על זיכרונה לברכה ד"ר חנאן ג'ראייסי.

ראפע יחיא דראושה: ד"ר חנאן ג'ראייסי הייתה שילוב מנצח של אישה שלמדה ייעוץ, שעבדה כל הזמן בשטח, שעבדה באקדמיה, היא ידעה טוב לשלב בין תיאוריה לשטח, זה חסר לנו תמיד, והיא עבדה קשה במכללה הערבית לחינוך לקדם את מסלול הגיל הרך, גם לקדם את מרכז ספרות הילדים ובתחום האקדמאי יש לה גם עבודה אקדמאית מאוד חשובה שתישאר איתנו לאורך הימים.

ראפע יחיא דראושה: היה לי הכבוד לכתוב איתה מאמר מאוד חשוב, בזמנו הוא היה מאמר חלוצי, על השתקפות המוות בספרות ילדים ערבית.

ראפע יחיא דראושה: היא, כמו שאמרה ד"ר האלה אספניולי, יש לה כמה ספרים מאוד חשובים, 'מוקרה', 'כמה יפים הם מאכליי', 'אני וספריי' ועבודת הדוקטורט שלה מאוד חשובה והיא גם חלוצית.

ראפע יחיא דראושה: אני חושב שכל מפעל החיים שלה באקדמיה ובשטח הם מקור לגאווה לכולנו ואני הייתי גאה בה כעמיתה וכחברת צוות במכללה הערבית לחינוך ואנחנו נמשיך בדרכה.

ראפע יחיא דראושה: תרשו לי עכשיו לעבור לספרות ילדים ערבית בארץ.

ראפע יחיא דראושה: אנחנו כולנו, וכל מי שנמצא איתנו על המסך עכשיו, או שומעים אותנו, יודעים שאנחנו לפני אתגרים מאוד מאוד גדולים, חסרות כנפיים לספרות הילדים הערבית בגלל חוסר בתקציבים.

ראפע יחיא דראושה: אני יודע שכל אחד מאיתנו עובד קשה במקום שלו, בשטח שלו, נותן ותורם כמה שהוא יכול, אבל בלי התחשבות ממשלתית מבחינת תקציבים והקמת מרכז ארצי שיענה על כל הדרישות שדיברה עליהן גם נבילה אספניולי – היא דיברה על המון דברים מאוד חשובים שצריך לקחת אותם בחשבון כהמלצה, ד"ר יוסף ג'בארין.

ראפע יחיא דראושה: במחקרים שלי אני מצאתי שאפילו לפני 48' הייתה כאן ספרות ילדים ובגלל כל מיני סיבות, בוא נגיד ככה, האש שלה ירדה, אבל אנחנו חייבים לעבוד ביחד, עבודת צוות, להקים ולעודד מחקרים ולעודד ספרות יפה, יצירות שבאמת מתאימות לילדים.

ראפע יחיא דראושה: ועוד דבר חשוב, לעבוד ולבדוק את הזהות המקומית בספרים האלה.

ראפע יחיא דראושה: בחלק גדול מהספרים אין זהות, אין מקום, כאילו שייכות לעולם אחר ואני חושב שלכולם כאן אכפת, אין אף אחד שלא אכפת לו, כולם יעבדו על זה ואני מקווה לטובה ואם אנחנו נעבוד ביחד כמרכזים וכאנשי אקדמיה וכחוקרים וכל מיני אנשים שאיתנו אני חושב שאנחנו יכולים להשיג את היעד.

ראפע יחיא דראושה: יש לנו את כל היכולות האקדמאיות והיכולות לעבוד עם השטח.

ראפע יחיא דראושה: תודה רבה לכם.

יוסף ג'בארין: תודה, ד"ר ראפע ובהצלחה תמיד.

יוסף ג'בארין: נעבור לד"ר ראויה בורבארה, מנהלת תחום דעת שפת אם ערבית בחברה הערבית במשרד החינוך.

ראויה בורבארה: (אומרת דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) בוקר טוב לכולם.

ראויה בורבארה: כמובן שאני אתחיל עם משפט בערבית ואז אעבור לעברית.

ראויה בורבארה: ג'לאל אלדין אל-רומי אמר: 'האדם נשאר בור –אנאלפביתי- עד שהוא קורא את עצמו'.

ראויה בורבארה: ואנו, באמצעות קריאת הספרות העממית שלנו, החלנו לקרוא את עצמנו, והחלנו כעם לצאת מהבורות שלנו.

ראויה בורבארה: אני מאוד מעריכה את קיום הישיבה ודיון חשוב זה בוועדה לזכויות הילד על ספרות ילדים ולזכרה של ד"ר חנאן כרכבי-ג'ראייסי.

ראויה בורבארה: למה זה כל כך חשוב ובמיוחד בוועדה הזו?

ראויה בורבארה: כי זכותו של כל ילד ליהנות ולהיחשף לעולם דרך הספרות.

ראויה בורבארה: סלמן נאטור ז"ל אמר שהספרות היא הקופסה השחורה של כל עם ואם אתה רוצה לגלות את הסודות של עם מסוים תקרא את הספרות שלו, תפתח את הקופסה השחורה שלו.

ראויה בורבארה: ספרות זה חשיפה לתרבות של החברה שחי בה הילד ושל תרבויות אחרות.

ראויה בורבארה: ספרות מספקת חוויות שמחדדות את הראייה הפנימית והתובנה ומעצבת את דמותו של התלמיד.

ראויה בורבארה: ספרות היא קישור וגישור, היא קישור בין דורות והיא גישור בין המתרחש סביב הילד לבין עולמו הפנימי.

ראויה בורבארה: הספרות גם מפעילה את הדמיון, היצירתיות אצל התלמיד.

ראויה בורבארה: אולי אתם יודעים, אולי אתם לא יודעים, אבל מה תרמה חנאן באמת לכל התלמידים הערביים במערכת החינוך?

ראויה בורבארה: חנאן כתבה פרק שלם על הקריאה, הפרק הזה נמצא בתוכנית הלימודים לחינוך הלשוני בשלב היסודי וכשפורסמה תוכנית הלימודים, היא פורסמה ב-2009.

ראויה בורבארה: בפרק הזה שפה היא המליצה והציעה לנו איזה תכנים מומלצים ומוצעים לכל שכבת גיל, מכיתה א' עד כיתה ו', היא המליצה על איזה סוגי טקסטים וז'אנרים לקרוא בכל שכבת גיל, על המשלב הלשוני המועדף מכיתה א' עד כיתה ו', ועל מספר הסיפורים ועל הסופרים שחייב תלמיד להיחשף אליהם בכל שנות לימודיו מכיתה א' עד כיתה ו'.

ראויה בורבארה: בזכות הפרק הזה אנחנו הקדשנו שעה שבועית שהוכרזה בחוזר מפמ"ר שהוצאתי לבתי הספר ב-15 באוגוסט גם השנה, הכרזנו גם על שעה שבועית לקריאה, לא לעשות כלום, לא ללמד כלום, רק לקרוא עם התלמידים.

ראויה בורבארה: אפשר שגם התלמיד יקרא, אפשר גם שהתלמיד יאזין.

ראויה בורבארה: דאגנו שבכל ספרי הלימוד לחינוך לשוני 50% מהטקסטים יהיו ספרות ילדים בכל הז'אנרים, גם שירה, גם פרוזה, גם סיפור קצר, בכל שבוע אנחנו מוציאים ווטסאפ שבועי, שולחים את הווטסאפ לרכז השפה הערבית בבית הספר, דרכו למורים ולהורים ולתלמידים, ובווטסאפ השבועי אנחנו כל פעם מספרים על סופר מקומי אחר, החל מחנא אבו חנא, סועאד קרמאן, סעד אבו חדרא וכל השאר.

ראויה בורבארה: אנחנו נמשיך בדרך הזו ואולי אנחנו, אם תיתנו לנו הרשאה, גם נשתמש בתכנים שבדוקטורט של ד"ר חנאן כרכבי, ניקח משם את כל השירים העממיים שהתלמידים יחלו להכיר את הספרות העממית הפלסטינית, זה מאוד ישפיע לטובה.

ראויה בורבארה: אנחנו כל פעם נגיד מאיפה לקחנו את הדברים האלה.

ראויה בורבארה: יש לנו גם תוכנית שנקראת בערבית 'סבאח אלסבאח', 'על הבוקר'.

ראויה בורבארה: אנחנו שולחים דרך הווטסאפ לכל בתי הספר משפטים מסופרים מפורסמים וסופרים מקומיים, מהספרות המקומית ומהספרות העולמית, מדפיסים את המשפטים האלה, תולים אותם על הקיר בכיתה, גם בפרוזדורים.

ראויה בורבארה: בביקורים שלי בבתי הספר אני ראיתי שיש מורים שכבר עשו מהמשפטים האלה כריכות למחברות ולספרים.

ראויה בורבארה: זה מאוד מאוד מעודד.

ראויה בורבארה: מה עוד תרמה חנאן?

ראויה בורבארה: חנאן סללה דרך, היא הראתה לנו את הדרך הנכונה שצריך ללמד שפה דרך הספרות, דרך הספרות העממית, כי אתה חייב קודם כל להכיר את עצמך כדי לדעת להכיר את האחרים, לכן אנחנו במצעד הספרים השנתי תמיד דואגים שיהיו לנו סופרים מקומיים.

ראויה בורבארה: אתם יודעים שזה אתגר, זה אתגר בפני עצמו, כי אנחנו מחפשים גם ספרות טובה, גם מחפשים ספרים טובים, אז אתם יודעים מה יש לנו עם העולם הערבי כי אנחנו לא יכולים לקחת זכויות משם, אז אנחנו מסתפקים במה שיש לנו, אבל מה שאמרו נבילה וראפע וכל הקודמים לי על האתגרים שמוצבים בפני הסופר הערבי המקומי, ואני פה מעלה את הסוגיה הזו, אולי אנחנו באמת, ומה שהציע ראמז, כאשר אנחנו נקים משהו להנציח את זכרה של חנאן אנחנו גם נדאג שהפרס יהיה על שמה להוצאת ספרים וספרות ילדים.

ראויה בורבארה: דאגנו במשרד לתת לכל תלמיד לבנות את הספרייה הראשונה שלו.

ראויה בורבארה: אולי מונא ופאטמה גם ימשיכו את דבריי בקשר לספריית אלפאנוס, הפרויקט האדיר, הפרויקט הטוב ביותר שהיה לנו, כאשר התלמיד עם סיום כיתה ב', מגן הילדים עד כיתה ב', הוא מקבל 32 סיפורים ובונה את הספרייה הראשונה שלו עם מדריך להורים, עם מדריך למורה, איך להתייחס מבחינת לשון ובכל הסיפורים.

ראויה בורבארה: בשנים 2011 עד 2015 כל כיתה קיבלה קופסה שיש בה 50 סיפורים ובכל כיתה יש לנו ספרייה כיתתית, בכל כיתה מכיתות א' עד כיתה ו', ואנחנו שותפים עם הרבה ספריות מסביב, במיוחד ספריית אלמנארה, עבאס עבאס שפתח לנו את הספרייה בשבוע השפה הערבית, פתח לנו את כל מה שנמצא אצלו בספרייה בכל בתי הספר בחינם ויש לנו איתו פרויקט משותף להאזנת הקריאה.

ראויה בורבארה: יש לנו שעת קריאה שבועית, פותחים חמש עד שבע דקות בכל שיעור בקריאה, הכרזנו על תחרויות הקורא הצעיר ודיבייט ורטוריקה בעקבות קריאת ספרים.

ראויה בורבארה: לסיום אני אומרת שמחקרים מראים שחשיפה וקריאה לחצי שנה בכל יום חושפת את התלמיד ל-1,000 מילים בשנה.

ראויה בורבארה: 1,000 מילים זה אוצר, זה האוצר שאולי יזיז קצת את החברה שלנו הלאה לתלמיד אוריין,.

ראויה בורבארה: על ספריית אלפאנוס ועל הפרויקט האדיר אני משאירה למונא ופאטמה.

ראויה בורבארה: תודה רבה.

ראויה בורבארה: תודה, יוסף, על היום הזה, על הישיבה החשובה הזו.

ראויה בורבארה: (אומרת דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) .

ראויה בורבארה: הבנות היפות של ראמז, אני רוצה להגיד לכן: המורשת שהשאירה אמא שלכן הוא גדול מאוד, ועליכן להיות תמיד גאות בה ולהנציח את זכרה, תודה ראמז, תודה זוהיר, ותודה יוסף.

יוסף ג'בארין: תודה, ראויה, וכמובן ההצעה שלך להכניס את הכתיבה ואת המורשת ואת חלק מפרקי הדוקטורט, במיוחד השירים לילדים, אל תוך מערכת החינוך, אל תוך תכני החינוך, אין ספק שזה משהו חשוב שצריך גם לקדם.

יוסף ג'בארין: נשמע את וופא ג'מאל זיידאן, רכזת הדרכה בגיל הרך במכללה הערבית בחיפה.

יוסף ג'בארין: וופא.

וופא ג'מאל זיידאן: אוקיי אני אתחיל את זה בעברית, ואני כתבתי את זה כשלא היה לי קל לבוא לדבר על חנאן, שבילינו ביחד 40 שנה.

וופא ג'מאל זיידאן: בעיקר שאני צריכה להתבטא בשפה שהיא לא שפת האם שלי ושל חנאן.

וופא ג'מאל זיידאן: המקום הזה לוקח אותי למה שייחד את חנאן, חנאן היטיבה לדבר בכמה שפות כדי להביע את מחשבותיה ואת רגשותיה.

וופא ג'מאל זיידאן: המובן מאליו לא היה קיים בלקסיקון של חנאן, היא תמיד העלתה שאלות, מה אם?

וופא ג'מאל זיידאן: האם יכול להיות אחרת?

וופא ג'מאל זיידאן: והכול ברוח נעימה ובחוש הומור מפליא.

וופא ג'מאל זיידאן: ההיכרות ביני לבין חנאן החלה לפני 40 שנה כאשר נפגשנו באוניברסיטה, היא בלטה כסטודנטית חכמה, רגישה ושקטה.

וופא ג'מאל זיידאן: לפני 25 שנים דרכינו הצטלבו שוב ועבדנו ביחד כמרצות, כמדריכות פדגוגיות באותו חוג לגיל הרך במכללה הערבית לחינוך.

וופא ג'מאל זיידאן: לצערי הרב דרכינו נפרדו בשנה הזו.

וופא ג'מאל זיידאן: בשבילי חנאן הייתה חברה, אחות וקולגה.

וופא ג'מאל זיידאן: יום יום אני מרגישה את חסרונה.

וופא ג'מאל זיידאן: למדתי ממנה רבות, הרבה שנים עבדנו באופן צמוד, היא הייתה ראשת חוג הגיל הרך בשתי תקופות שונות במכללה ואני הייתי רכזת ההדרכה בחוג ועדיין.

וופא ג'מאל זיידאן: לאורך השנים בילינו ימים כלילות בתכנון ובהערכה של עשייתנו החינוכית.

וופא ג'מאל זיידאן: אני בטוחה שבני הזוג שלנו היו, וופא וחנאן בטלפון בלילה, וופא וחנאן בטלפון יום יום.

וופא ג'מאל זיידאן: דנו בשאלות פרקטיות כמו גם בסוגיות פילוסופיות בתחום החינוך לגיל הרך.

וופא ג'מאל זיידאן: לחנאן היו כל היכולות והכישורים של מחנכת, מנהלת ומנהיגה.

וופא ג'מאל זיידאן: חנאן הייתה תמיד נעימה ונוחה, היא ידעה להקשיב ולחשוב מחוץ לקופסה.

וופא ג'מאל זיידאן: חוש ההומור בו התאפיינה חנאן הפך אפילו את הבעיות הקשות ביותר לפתירות.

וופא ג'מאל זיידאן: אפילו בעת שהייתה חולה , היא ידעה לתאר את המצבים הקשים ביותר בדרך שגרמה לנו לצחוק מצד אחד והחדירה בנו מוטיבציה כבירה מצד שני.

וופא ג'מאל זיידאן: זוהי גדולתה של חנאן אני לא יודעת איך היא עשתה את זה.

וופא ג'מאל זיידאן: חנאן הייתה יסודית בעבודתה, רצינית, מערערת על המובן מאליו , היא לא הייתה מקבלת שום דבר כמו שהוא, בעלת עקרונות ברורים בחינוך ובחינוך לגיל הרך.

וופא ג'מאל זיידאן: תמיד הייתה לה השאלה 'למה באמת?'.

וופא ג'מאל זיידאן: חנאן לא היססה להגיד בכנות מה היא חושבת ובדרך נעימה מאוד, הוגנת וישרה.

וופא ג'מאל זיידאן: בישיבות שלנו עם צוות הגיל הרך היא עודדה אותנו לחשוב אחרת.

וופא ג'מאל זיידאן: היא דאגה מאוד לטובת החוג כי הייתה לה ראייה לעתיד.

וופא ג'מאל זיידאן: חנאן הייתה אומרת לי: וופא, תשמעי, סטודנטיות אלה יהיו המחנכות של ילדינו ועל כן חשוב להעצים אותן ולסייע להן.

וופא ג'מאל זיידאן: היא חשבה רבות על איך ניתן להעצים את הנשים הערביות כדי שהאישה תמלא תפקידים מנהיגותיים בחברה שלנו.

וופא ג'מאל זיידאן: חנאן הייתה הומניסטית כאדם וכאשת מקצוע התאפיינה ברוח של החינוך ההומניסטי המעניק כבוד לאדם, לכל אדם.

וופא ג'מאל זיידאן: היא ידעה לכבד כל אדם באשר הוא.

וופא ג'מאל זיידאן: כאן אני מביאה כמה ציטוטים מחברותינו המרצות, המדריכות בחוג הגיל הרך שעבדו איתה במשך הרבה שנים.

וופא ג'מאל זיידאן: ד"ר מרימן הינדי: חנאן ישירה מאוד, כמו משב רוח, עובדת במקצועיות וברוח נעימה, דוחה את העושק, שואלת ומערערת אפילו על המובן מאליו.

וופא ג'מאל זיידאן: ד"ר אמאל ביאעה סיפרה עליה: חנאן צנועה מאוד, לומדת מאחרים ועובדת בשיתוף פעולה, לא התגאתה במקומה ובמעמדה, ידעה לעודד את מי שעבד איתה במילים חמות.

וופא ג'מאל זיידאן: ד"ר עביר קאסם, שהיא עכשיו ראש חוג: חנאן אדם שקוף, היא אלגנטית, ישרה וחכמה.

וופא ג'מאל זיידאן: המרצה מייסם אבו תאיה: חנאן אדם משכמו ומעלה, בעלת ערכים ומוסר, לא מוותרת עליהם אפילו במצבים קשים.

וופא ג'מאל זיידאן: ביחסיה עם הסטודנטיות וחברותיה בחוג חנאן עדינה וגמישה, אך גם אסרטיבית ונחושה.

וופא ג'מאל זיידאן: חנאן, כשמה היא הייתה, משפחתה הייתה במקום הראשון.

וופא ג'מאל זיידאן: ד"ר אליה דורון: חנאן הייתה אישה מאוד צנועה, נוחה ונבונה וחברתית.

וופא ג'מאל זיידאן: למרות שהייתה אשת ראש העיר אף פעם לא הרגשנו כוחניות, היה נעים לעבוד איתה.

וופא ג'מאל זיידאן: ובכן, אני הבאתי רק חלק מהדברים, 2016 הייתה שנה מאוד קשה, בה קיימנו תהליך של בדיקת איכות בחוג לגיל הרך, בקרת איכות, בהתחלת השנה נפטרה בפתאומיות ראשת החוג, ד"ר עביר שאהין אללה ירחמה.

וופא ג'מאל זיידאן: במכללה ואנו בצוות בחוג ביקשנו מחנאן להציל את המצב ולנהל את החוג ואת תהליך בקרת האיכות.

וופא ג'מאל זיידאן: חנאן כמובן נרתמה למשימה ועבדה יומם ולילה.

וופא ג'מאל זיידאן: אפילו המשפחה שלה עזרה, אני זוכרת.

וופא ג'מאל זיידאן: שאדן במחשב, רע'ד, ראמז.

וופא ג'מאל זיידאן: .

וופא ג'מאל זיידאן: אני לא יודעת כל המשפחה עסקה ועבדה, היא עבדה מאוד קשה, ניהלה את החוג באופן שוטף בתקופה לא קלה והצליחה להביא את החוג עם הצוות שהיה איתה למקום מאוד מכבד.

וופא ג'מאל זיידאן: היא הצליחה לעמוד במטלות במסירות ורצינות למרות כל האתגרים.

וופא ג'מאל זיידאן: בזמן שחנאן ניהלה את החוג היא עבדה הרבה ובנחישות בכדי לקדם את נושא ספרות הילדים.

וופא ג'מאל זיידאן: היא עודדה את המדריכות ואת הסטודנטיות להשתמש בספרות הילדים ככלי המעורר דמיון, חשיבה ומשחק.

וופא ג'מאל זיידאן: חנאן לא נשארה בתיאוריה ובמילים אלא הפכה את ספרות הילדים למשהו חי שאפשר להגיע איתו לילדים בגנים.

וופא ג'מאל זיידאן: חנאן כמדריכה פדגוגית במשך 25 שנים ליוותה את הסטודנטיות - - -

יוסף ג'בארין: וופא, אנחנו צריכים להשאיר זמן לאחרים.

יוסף ג'בארין: אני רואה שאת עם חומר כתוב, אנחנו נשמח לקבל את החומר הזה ולהעלות לאתר של הוועדה.

יוסף ג'בארין: החשיבות של הדברים הללו שמי שאחר כך ירצה לכתוב ולחקור שהחומרים הללו יהיו זמינים.

יוסף ג'בארין: יש לנו עוד דוברים.

וופא ג'מאל זיידאן: אז אני שתי דקות ואני מסיימת, אני מוכרחה לסטודנטית אחת מתואר שני.

וופא ג'מאל זיידאן: ד"ר חנאן הייתה מוסרית, צנועה, אהבה את הילדים, העניקה להם אושר על ידי מתן דגש על ספרות הילדים וחשיבותה.

וופא ג'מאל זיידאן: היא העבירה לנו את הנושא בצורה יצירתית ומרתקת, למדתי ממנה איך אני בוחרת סיפור מתאים ואיך לספר אותו על מנת להגיע לנפשו של הילד, איך על ידי הסיפור אני יכולה להבין את האישיות של הילד ולהביא אותו למקום שיוכל להביע את עצמו.

וופא ג'מאל זיידאן: אני גם רוצה להגיד, בתקופה הקרובה ייצאו שני סיפורים לחנאן, אנחנו מחכים לזה.

וופא ג'מאל זיידאן: לסיום אני רוצה להגיד שזה רק מעט ממה שיש לספר על חנאן.

וופא ג'מאל זיידאן: חנאן לא נמצאת בגוף, אבל דרכה תמשיך להאיר אותנו והזיכרון שלה ימשיך ללוות אותנו בחיינו הפרטיים ובעבודתנו החינוכית.

וופא ג'מאל זיידאן: אללה ירחמה.

וופא ג'מאל זיידאן: תודה.

יוסף ג'בארין: (אומר דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) תודה וופא, והלוואי שתוכלי להעביר לנו את החומר כדי שנוכל להעלות לאתר.

יוסף ג'בארין: ד"ר לואי ותד, חוקר בתחום ספרות ילדים.

יוסף ג'בארין: ברשותך, נבקש ממך לואי לקצר מעט, כי אנחנו ב- 11:00 חייבים לסיים, כי אסור לנו להמשיך אחרי 11:00.

לואי ותד: (אומר דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) קשה לי לדבר אחרי גב' וופא במיוחד לאור איך שהיא הציגה את היחסים שלה עם גב' חנאן, ועל כן אני אקצר ואגיד את דבריי במהירות.

לואי ותד: לצערי לא זכיתי לפגוש את חנאן באופן אישי, אך נחשפתי לכתיבתה במחקריה במהלך עבודתי על עבודת התזה.

לואי ותד: מחקריה סביב דימויה של כיפה אדומה הפלסטינית עזרו לי מאוד במהלך המחקר והיא הפכה לחוקרת מרכזית ואידיאל של חוקרת אישית שהבטתי אליה בכיליון עיניים.

לואי ותד: כיום בתפקידי כעורך באתר חקאיא בחממה חקאיא, כפי שהזכיר עלא, זכינו להזמין אותה להעביר הרצאות אורח במסגרת סדנאות הכתיבה שאנחנו מעבירים בחממה.

לואי ותד: באשר לשדה ספרות הילדים, כפי שהזכירה נבילה, אמנם השדה נמצא בפריחה מחודשת וטובה, גם בזכות פועלה של חנאן וגם בזכות גופים חשובים חדשים כמו ספריית אלפאנוס, שהוזכרה כבר כמה פעמים, ובכל זאת יש לציין שמצבו של השדה עודנו במצב מורכב וקצת קשה.

לואי ותד: במילים קצרות אלה אציין כמה מהסוגיות המרכזיות שאיתן מתמודד השדה ומקוצר היריעה לא ארחיב עליהן מעבר לאזכורן.

לואי ותד: השדה מתמודד עדיין עם מכה קטלנית של פיראטיות והברחת ספרים, מבלי כל ביקורת ועריכה ביקורתית או ספרותית על הספרים.

לואי ותד: כל זאת בא על חשבון יבוא מקצועי ובריא של ספרות ילדים משאר העולם הערבי ועל יחסים עם העולם הערבי.

לואי ותד: בנוסף השדה מתמודד עם בלעדיותו של אחד האדונים של ספרות הילדים והוא האדון החינוכי.

לואי ותד: כידוע לאנשי ספרות הילדים וחוקרי ספרות הילדים זוהי ספרות שמשרתת שני אדונים מרכזיים, גם האדון של מערכת החינוך וגם מערכת הספרות.

לואי ותד: שדה הספרות הפלסטיני, ספרות הילדים בישראל וסופרי הילדים בפרט לעתים קרובות מתעלמים ממערכת הספרות ומשרתים באופן בלעדי רק את האדון החינוכי.

לואי ותד: כמובן שאיני מציע להתעלם ממנו, אלא אני מציע לעודד באופן אקטיבי ומתוכנן ונלמד בצורה ברורה התייחסות יאה לשתי המערכות, גם הספרותית וגם החינוכית.

לואי ותד: ספרות ילדים צריכה להיות קודם כל ספרות שיש בה גם ערכים חינוכיים, אבל לא רק חינוך על חשבון הספרות.

לואי ותד: וסוגיה אחרונה שברצוני להזכיר היא סוגיית הביקורות והעריכה הספרותית של ספרי הילדים שספרי הילדים היוצאים לאור היום ברובם אינם עוברים אותה בשום שלב.

לואי ותד: אמנם אנחנו מנסים בחממת חקאיא לספק ביקורות ספרים, אבל לעתים קרובות אנחנו מרגישים כסוג של נלחמים בטחנות רוח.

לואי ותד: אין מספיק ביקורות, אין שדה ביקורתי מובנה כלפי ספרות הילדים וכלפי כל מה שיוצא בארץ.

לואי ותד: אז המון פעמים יוצאים בארץ גם ספרים שהם לא טובים, לא איכותיים, שיש בהם ערכים בעייתיים מאוד מכל בחינה שנסתכל עליה.

לואי ותד: אני לא מתייחס לליברליזם או שמרנות, זה ממש לא העניין, יש ספרות שיש בה אלימות מאוד מוצהרת בספרים ואין שום גוף ביקורת שיסתכל עליהם ויתייחס אליהם.

לואי ותד: אני חושב שאלה הסוגיות המרכזיות שכדאי להתחיל גם לחקור אותן, גם לדבר עליהן וגם לנסות לפתור אותן ורק לאחר מכן ללכת הלאה לנושאים אחרים.

לואי ותד: ההצעה שהציעה ראויה היא הצעה מאוד מאוד טובה, הנושא של פרסים על פרסום ופרסים על הוצאה לאור.

לואי ותד: זה יכול לעודד תחרות מסוימת בין המו"לים, במיוחד אותם מו"לים ענקיים ומרכזיים וכמעט בלעדיים שיש לנו בארץ לספרות ילדים וכמובן גם עידוד מו"לים חדשים שמתחילים לפעול ולעבוד רק בשנים האחרונות.

לואי ותד: אז אלה ההמלצות הראשוניות לפחות שלי.

לואי ותד: תודה רבה, ד"ר יוסף, על ארגון כל הוועדה הזאת והאפשרות גם לפגוש את כל האנשים, זו הזדמנות.

לואי ותד: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: תודה, לואי.

יוסף ג'בארין: אני מקווה גם שנוכל לחזור לנושאים הללו ונקדם אותם בדיון ההמשך שיהיה לנו, אני מניח תוך אולי שלושה-ארבעה חודשים.

יוסף ג'בארין: ד"ר עאמר דהאמשה.

עאמר דהאמשה: בוקר טוב, מכובדיי, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, עמיתים יקרים, מר ראמז ג'ראייסי, הבעל של המנוחה גב' חנאן ג'ראייסי.

עאמר דהאמשה: אני אתחיל בעברית.

עאמר דהאמשה: מפאת קוצר הזמן התבקשתי להתייחס לזכויות הילד, לספרות הדתית הלאומית הישראלית.

עאמר דהאמשה: כמקרה מבחן אני רוצה להתייחס לסיפורה של אמונה אלון, הסיפור נקרא 'האוצר של פתחי' ויצא לאור ב-1988.

עאמר דהאמשה: במרכז הסיפור נפרשת מערכת ידידות בין יאיר עומר, בן למתנחלים יהודים, ובין פתחי, ילד פלסטיני המתגורר במחנה הפליטים ג'יזפון שהוא הסוואה למחנה הפליטים ג'לזון.

עאמר דהאמשה: איך מכירים הילדים זה את זה?

עאמר דהאמשה: פתחי בן התשע הולך לעבוד בבניין כדי לבנות בית למשפחת יאיר.

עאמר דהאמשה: הכלב של פתחי מתנפל על יאיר וכך נפתחת הדלת להיכרות.

עאמר דהאמשה: המשפחות עורכות סולחה ובין פתחי ליאיר נרקמת מערכת ידידות.

עאמר דהאמשה: הסיפור הזה מעמיד גם במרכזו יותר נכון לומר את שלילת הזכויות של הילד.

עאמר דהאמשה: הטענה שלי היא שהסופרת מפגישה בין הילד הערבי והילד היהודי כדי לשלול מהילד הערבי את הזכויות שלו.

עאמר דהאמשה: היא מבנה את המרחב, את הבית, כתחבולה מכרעת שבאמצעותה מופרד הערבי מהארץ.

עאמר דהאמשה: ואני רוצה להתייחס רק למרחב מפאת קוצר הזמן.

עאמר דהאמשה: ובכן, מה יש בביתו של פתחי?

עאמר דהאמשה: בביתו של פתחי אין כלום, הדרך היא דרך חתחתים, אין ספרים, אין מחשב, אין כלום והמספרת מתעלמת מן התנאים שיצרו את המציאות העגומה הזאת.

עאמר דהאמשה: היא מתעלמת מההתנחלויות, היא מתעלמת מהמשטר הצבאי, היא מתעלמת מן המלחמות.

עאמר דהאמשה: כתוצאה ממציאות זו מחליטה המספרת להפגיש את הילדים בבית המשפחה היהודית ולא להיפך, לא בבית המשפחה הערבית.

עאמר דהאמשה: שימו לב לאן מוביל המפגש הזה.

עאמר דהאמשה: הילד הערבי, נחשף לבית המודרני של משפחת המתנחלים ולמשחקי המחשב, הוא נהנה ממשחקי המחשב, מן הרהיטים החדשניים, מן הספרים ומן האווירה התומכת.

עאמר דהאמשה: זאת אומרת נוצר מצב שבו הבית של המשפחה היהודית נחווה כמרחב מפצה עבור הילד הערבי.

עאמר דהאמשה: כתוצאה מן האווירה החיובית שחווה הילד הערבי הוא מפתח אמון בילד היהודי.

עאמר דהאמשה: הילד היהודי עט על ההזדמנות כדי להנחיל לילד הערבי את האידיאולוגיה המתנחלית והוא מספר לו את הנרטיב או את המאורעות של 1948 מנקודת ראות ציונית, כלומר הוא טוען שהערבים הם שפתחו במלחמה, לא הסכימו לתוכנית החלוקה והם בסופו של דבר ברחו מהארץ.

עאמר דהאמשה: ומה באשר לילד הערבי?

עאמר דהאמשה: המספרת איננה משמיעה את קולו בכלל.

עאמר דהאמשה: מתי הקול שלו נשמע?

עאמר דהאמשה: כאשר הם נוסעים לקיבוץ כדי לחפש את האוצר ששם סבא שלו.

עאמר דהאמשה: מה זה האוצר?

עאמר דהאמשה: קופסה של זהב.

עאמר דהאמשה: הם מוצאים את הקופסה של הזהב והילד הערבי מכריז שהוא עוזב את הארץ ונוסע לארצות ערב.

עאמר דהאמשה: למעשה כך אנחנו מגיעים לסיום של הסיפור.

עאמר דהאמשה: מבחינת יאיר הסוף של הסיפור הוא סוף טוב, הוא נענה לקומפנסציה הפואטית של ספרות הילדים, אבל מבחינת הילד הערבי הסיום של הסיפור הוא סיום רע, כי הוא נפרד מביתו ומארצו.

עאמר דהאמשה: לסיום אשיל מעליי את הגלימה המחקרית ואגיד שתקוותי שלכל ילדי העולם יהיה בית חם, בתרגום עברית "ביתון מן אל-חנאן" (חנאן = חמלה), חנאן, אללה ירחמך, יהיה זכרך ברוך.

עאמר דהאמשה: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: אני מתנצל בפני כל אלה שרצו להוסיף ולדבר, אבל פשוט לפי נוהלי הכנסת ב-11:00 חייבים לסיים כי מתחילה המליאה, אז אני, ברשותכם, אסכם את הדיון המאוד מיוחד שהיה לנו ואני כבר אומר שהוועדה בנושא הרחב והכללי של ספרות ילדים בחברה הערבית תקיים דיון ודיון מעקב בחודשים הקרובים.

יוסף ג'בארין: הוועדה לזכויות הילד מוקירה את פועלה של ד"ר חנאן ג'ראייסי-כרכבי ומודה כמובן לבני משפחתה ולכל המשתתפים בדיון היום.

יוסף ג'בארין: הוועדה גם מברכת על יוזמת המשפחה להקים ספרייה ייחודית לספרות ילדים לזכרה של ד"ר ג'ראייסי-כרכבי ותשמח להיות שותפה ולסייע בכל דרך אפשרית.

יוסף ג'בארין: הוועדה קובעת כי זכותו של כל ילד להיחשף לתרבותו, לפתח את כישוריו ואת דמיונו על ידי חשיפה לספרות בשפת אמו, חשיפה, היכרות לשפת האם ובהקשר של הילד הערבי בישראל הספרות הערבית הפלסטינית והתרבות הערבית הפלסטינית.

יוסף ג'בארין: המלצתנו למשרד החינוך ולמשרד התרבות והקריאה שלנו היא להגביר ולעבות את תקציבי ומשאבי תוכניות משרד החינוך הייחודיות שעניינן תגבור הקריאה והחשיפה של ילדים ערבים לספרות הערבית.

יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת להקים הוצאה לאור שמתמחה בהוצאת ספרי ילדים בערבית.

יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת לעודד גם מוציאים לאור הוציא ספרות ילדים בערבית שתהיה ספרות איכותית ותוכל לכלול את התרומה של סופרים וחוקרים כמו ד"ר חנאן ג'ראייסי-כרכבי ואחרים.

יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת להקים גוף מנהיגותי ארצי ייעודי לספרות ילדים בשפה הערבית, גוף שיכלול גם ביקורת ויבחן את תוכן הספרים ואת הערכים המופיעים בספרים האלה, כמובן הכול תוך שיתוף של אנשי מחקר, אנשי חינוך ואנשי תרבות ערבים.

יוסף ג'בארין: הוועדה תקבע ישיבת המשך בתקופה הקרובה, אנחנו נועלים את הישיבה ואני אומר שיהי זכרה של חנאן ג'ראייסי-כרכבי ברוך, אללה ירחמה ושיישאר זכרה טוב ומבורך בנפשותינו.

יוסף ג'בארין: אני נועל את הישיבה.