הוועדה המיוחדת למיגור הפשיעה בחברה הערבית, כנסת 23, פרוטוקול מספר 14, 2020-09-07 12:00

מנסור עבאס: צהריים טובים לכולם.

מנסור עבאס: אנחנו מתחילים את הישיבה שמיועדת לדיון בנושא של קרקעות בחברה הערבית ונתמקד בנושא של סכסוכי קרקע, הסיבות, גורמים שונים שמביאים אנשים להסתכסך גם על בעלות, גם על גבולות, גם על קרקע שרוצים לרכוש, מגרש, אפילו מהמדינה, ואז מתפתח שם ריב ונופלים קורבנות.

מנסור עבאס: אנחנו מכירים את המקרה של רהט, הסכסוך שם היה על מגרשים ומי קונה ומי לא קונה וכמה מגרשים הם קונים וכמה מגרשים לא קונים.

מנסור עבאס: בזמר הסכסוך שגבה שני קורבנות היה על ירושה שהיא בעיקר קרקע.

מנסור עבאס: היה גם מקרה של רצח בתוך המשפחה בין שני דודים באחד היישובים על איפה עובר הגבול בין החלקה הזאת לחלקה אחרת.

מנסור עבאס: הנושא של העברת בעלות מדור לדור בחברה הערבית נתקל בקשיים מאוד קשים ועוברים שלבים שהם לוקחים אפילו שנים וזה מגביר את המתח ומגביר את העוינות בין קרובי משפחה, בין שכנים וכו' וכו'.

מנסור עבאס: אני שוב רוצה להציג עמדה עקרונית מוסרית.

מנסור עבאס: אפילו אם יש חילוקי דעות על בעלות על קרקע, על גבולות, על מי יקנה ומי ימכור מגרש זה או אחר, זה לא מצדיק את האלימות, זה לא מצדיק בוודאי פשיעה ורצח של אחד את השני, גם בתוך המשפחה, גם מחוצה לה.

מנסור עבאס: הנושא של אלימות והשימוש באלימות ובפשיעה ככלי הוא פסול מוסרית וערכית ולא הולם את הערכים, לא התרבותיים ולא המסורת הדתית שלנו בכל הדתות ולא את המסורת הערבית.

מנסור עבאס: זאת עמדה עקרונית שאנחנו חייבים להציג, אבל כאשר אנחנו רוצים לתת פתרונות ולהקל על האנשים כאשר הם יש חילוקי דעות מסוימים בנושא הזה אנחנו גם חייבים לתת פתרונות מכיוונים שונים, הן להקל על הצעדים שדרכם אפשר לעשות את החלוקה ואת העברת הבעלות וכמובן לתת פתרון לנושא של קביעת גבולות בין צדדים שונים וגם ובעיקר, וזה הנושא שקשור לנושא שקדם בישיבה הראשונה, המחסור החמור במלאי או בעתודות הקרקע בחברה הערבית, וכבר יש לנו נתון ש-30% מהאנשים מחזיקים ב-70% מהקרקע הפרטית ומה שנשאר בעצם כבר נוצל.

מנסור עבאס: אין מלאי לבנייה חדשה לזוגות הצעירים ולכן אי אפשר עוד להגיד שעתודות הקרקע הפרטיות הן שייתנו מענה בחברה הערבית.

מנסור עבאס: מי שמחזיק היום, אנחנו רואים שהוא גם שומר את זה לדורות הבאים, הוא אומר למה לו למכור היום והילדים והנכדים יצטרכו - - -

ג'אבר עסאקלה: בהיעדר בנייה ציבורית.

מנסור עבאס: בהיעדר בנייה ציבורית, בהיעדר חלוקה מסיבית של קרקעות לבנייה בתנאים שונים.

מנסור עבאס: אנחנו נפתח את הדיון הזה, אם ירצו חברי הכנסת ניתן להם הזדמנות גם לשפוך את המידע ואת הדעות ואת הרעיונות שיש להם ואז נחזור שוב לאמין.

מנסור עבאס: נתחיל עם סעיד.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת.

סעיד אלחרומי: אני חושב שזה דיון מאוד חשוב וטוב שאנחנו נוגעים בסוגיה שהיא אחת המקורות, לצערי הרב, של הסכסוכים בחברה הערבית.

סעיד אלחרומי: אני יכול להעיד על מה שקורה בנגב.

סעיד אלחרומי: ציינת, אדוני היושב ראש, סכסוך אחד, אבל אני מכיר לפחות חמישה סכסוכים בנגב שהסתיימו ברצח, בעיקר בנושא הקרקע, מאבקים על קרקעות בין משפחות שונות.

סעיד אלחרומי: רק לפני שלושה ימים הייתי מעורב בניסיון לפתור סוגיה בתל שבע בנושא סכסוך על קרקע.

סעיד אלחרומי: יש לסכסוכים האלה כמה ממדים ואני אציין במהירות למה אנחנו מגיעים למצב הזה, לפחות באזור שאני מכיר אותו טוב.

סעיד אלחרומי: הסכסוך בתל שבע, שאני מנסה להתערב שם ולפתור את הסוגיה, נבע מכך שיש שטח ציבורי, שטח ירוק, שמשום מה המינהל החליט לעשות שינוי ייעוד ולתת את זה לאחד השכנים.

סעיד אלחרומי: עשו שינוי ייעוד, נתנו את זה לאחד השכנים ועוררו סערה גדולה ועוררו מאבק למי שייך השטח הזה.

סעיד אלחרומי: בפועל השטח לא שייך לאף אחד, השטח אמור לשרת את כל השכונה, אמור לשרת את כולם כשטח ציבורי, או שהוא שטח ירוק לגן או לגן משחקים או משתמשים בו למבנה ציבור מסוים.

סעיד אלחרומי: הסוגיה השנייה קשורה להסדרת ההתיישבות ומעבר של אוכלוסיות בנגב והלחץ שמפעילה המדינה על שבטים ועל כפרים לא מוכרים, להעביר אותם ליישובי קבע.

סעיד אלחרומי: הלחץ הזה הוביל לכך שהמקומיים שמחזיקים בקרקע מתנגדים והאנשים האלה בונים את ביתם אם הם עוברים לשטח שהמדינה הקצתה וזה הניצוץ שיתחיל את המאבק ויתחיל את הסכסוך.

סעיד אלחרומי: בעבר, בשנות ה-80, כאשר הוקמו חמשת היישובים הראשונים או שבעת הראשונים הטיפול היה אחר, הטיפול היה דרך החמולה עצמה, דרך הסכמה ואף אחד לא נכנס ליישוב קבע בנגב בכוח.

סעיד אלחרומי: אף אחד לא נכנס, לא בשגב שלום, היישוב שלי, ולא בחורה ולא באף יישוב אחר.

סעיד אלחרומי: מה שעושה המדינה בעשר השנים האחרונות ובעצם מאז תוכנית פראוור הידועה לשמצה זה להכניס את כל האנשים בכפרים הלא מוכרים למתווה של תביעות משפטיות, לפנות אותם בכוח, בכוח הזרוע ובעצם לאלץ אותם לכאורה להסדיר את התיישבותם, זה בעצם לעקור אותם מהיישוב שלהם ולהכניס אותם ליישוב קבע, אבל הקרקע שנמצאת שם היא למשפחה אחרת או לשבט אחר.

סעיד אלחרומי: לכן האנשים האלה נמצאים בין הפטיש לסדן, המדינה מצד אחד לוחצת אותם להעביר אותם בכוח, אם לא הם עוברים גיהינום של בתי משפט, של תביעות, של תשלום כל מיני אגרות וכל מיני קנסות, ואם הם מסכימים לעבור אז הם מתחילים ריב עם המשפחה שמחזיקה את הקרקע.

סעיד אלחרומי: זו סוגיה אחת שאנחנו צריכים לתת עליה את הדעת ולכן הסיפור נעצר שם, הוא לא מתקדם.

סעיד אלחרומי: הסוגיה השנייה זה התכנון ההתחלתי.

סעיד אלחרומי: יש בנגב בפרט, אני כאן מציין את הנגב כי שם עכשיו זה ההכרה ביישובים וזה בניית היישובים, יש שם שטח עצום של מדינה, שטח מדינה עצום.

סעיד אלחרומי: משום מה חלק מהיישובים, המדינה תכננה אותם דווקא באזור שיש בו שטחים פרטיים.

סעיד אלחרומי: שכונה אחת למשל בכסייפה, שכונה או שתיים שיש בהן שטח מדינה, והשאר מסביב זה שטח פרטי.

סעיד אלחרומי: כך שמראש מי שתכנן את כסייפה תכנן אותה כמחנה פליטים, הוא לא תכנן אותה כיישוב שיתפתח על אדמות מדינה למרות שיש אדמות מדינה מסביב או מהעבר השני של הכביש.

סעיד אלחרומי: לכן אחת המסקנות היא גם בתכנון חדש לחפש את השטח שהוא שטח מדינה, יש שטחים עצומים בנגב שהם שטחי מדינה, והדבר השני, גם אם עושים הסכמות וגם אם מנסים להסדיר התיישבות לחזור לשנות ה-80, לחזור להסכמות, לחזור לדו שיח ולא לעשות את זה בכוח ולא לעשות את זה בכוח הזרוע, כי זה לא יעבוד, זה יגרום לסכסוכים והתוצאות, אדוני היושב ראש, אתה ראית ברהט ואתה ראית בכמה מקומות.

סעיד אלחרומי: הנקודה השלישית והאחרונה זה ביישובי הקבע בנושא השיווק של מגרשים.

סעיד אלחרומי: רוב היישובים הערביים מחולקים, השכונות מחולקות פר חמולה.

סעיד אלחרומי: בעצם החלוקה מראש נעשתה בצורה כזאת, אין שכונות שהן מעורבות או שהמדינה משקיעה בהן, וכאן דווקא בעיר רהט אנחנו מנסים לקדם דבר כזה, שלזוגות הצעירים מחמולות שונות תהיה הזדמנות או לבנות בית פרטי או לקנות דירה בבניין רב קומות של חמש או שש קומות.

סעיד אלחרומי: זאת עיר.

סעיד אלחרומי: היום 70,000 תושבים, אנחנו לא יכולים כל הזמן לדבר על רהט רק כבנייה פרטית או בני ביתך כאשר אין היצע קרקע ובעצם סוגרים אותם בשכונות הוותיקות ושם האלימות, שם הצפיפות הנוראית וכולם משלמים את המחיר.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

מנסור עבאס: חברת הכנסת היבה יזבק.

היבה יזבק: כבוד היושב ראש, אני גם חושבת שזה דיון מאוד חשוב שנוגע לכלל החברה הערבית ואנחנו יודעים שחלק גדול ממקרי האלימות והפשיעה שראינו ואנחנו מכירים סביב, אם זה סביב ראשים, אם זה סביב אדמות, קרקעות, הוא בעיקר נובע הרבה פעמים ממצוקה.

היבה יזבק: אנחנו מדברים על אחד התחומים שיש בו מצוקה אדירה, מצוקה ענקית, מצוקה מוכרת לכולם בתחום הבנייה, בתחום הקרקעות, שגם גורם למתח חברתי הרבה פעמים, מתח חברתי שמתפרץ דרך אלימות, דרך פשיעה, שברור שאנחנו מגנים.

היבה יזבק: אנחנו חושבים שזו דרך לא לגיטימית בכלל לפתור כל סכסוך או כל בעיה, גם על רקע של קרקע, תמיד יש דרכים לגיטימיות שאפשר לפנות אליהן.

היבה יזבק: אבל בכל אופן אני חושבת שהפתרון לבעיה ולתופעה הזו הוא ממסדי מערכתי גם.

היבה יזבק: אי אפשר להתעלם מזה כשאנחנו מדברים על מצוקת דיור, על מחסור בדיור.

היבה יזבק: אני חושבת שהאומדן של הצורך בדיור בשלושת העשורים הבאים מדברים על כ-400,000 יחידות דיור, זאת אומרת כ-14,000 יחידות דיור בשנה.

היבה יזבק: זה הצורך של החברה הערבית ובינתיים אנחנו לא רואים שום התקדמות בעניין כדי לפתור את הבעיה.

היבה יזבק: אנחנו דורשים שתהיה הרחבת תוכניות מתאר, אנחנו מדברים על כך שרק לכ-50% מהיישובים הערביים יש תוכניות מתאר, אנחנו חייבים לפתח, להרחיב את תוכניות המתאר, תכנון תוך שיתוף פעולה גם עם הקהילה, עם האנשים, עם התושבים, עם האזרחים בתוך כל כפר וכפר ובכל יישוב ויישוב.

היבה יזבק: וכמובן שאנחנו חייבים ודורשים תוכניות ייעודיות לזוגות הצעירים במיוחד.

היבה יזבק: אנחנו רואים שיש מצוקה מאוד גדולה שאין להם איפה לבנות, אין להם לאן להתרחב.

היבה יזבק: אבל הבעיה העיקרית שעכשיו גם עומדת על הפרק והחברה כולה סובלת ממנה זה העניין של הריסת בתים קיימים.

היבה יזבק: אנחנו דורשים ביטול הריסת המבנים הקיימים.

היבה יזבק: זה בעצמו מוסיף.

היבה יזבק: אנחנו מדברים על בעיה קיימת, על זה שאין קרקעות בכלל, לא מקצים קרקעות, לא מרחיבים תוכניות מתאר ובכלל באים והורסים לאנשים.

היבה יזבק: אני חושבת שהפתרון לבעיה של הסכסוך ומקרי האלימות על רקע של קרקעות לבנייה או אדמות הוא בעיקר ממסדי מערכתי כך שצריך להרחיב את האפשרויות מול האנשים, מול האזרחים, ולא לצמצם.

היבה יזבק: במקרה הספציפי שאנחנו מדברים עליו היום, אנחנו מדברים על מהלך של צמצום ושל הריסה ולא מהלך של בנייה ולא מהלך של הרחבה.

היבה יזבק: אז אני כן חושבת שבמקרים ספציפיים, וזה אני גם מציעה לוועדה, במקרים ספציפיים שאנחנו יודעים ששם יש צורך בהתערבות מקדימה בגלל שאנחנו יודעים שיש בעיות, ובכל היישובים הערביים אנחנו יודעים שיש בעיה של קרקע, זה לא משהו ספציפי, זה לא משהו ייחודי ליישוב X או יישוב Y, אבל איפה שאנחנו יודעים שהמצב הולך ומחמיר אנחנו כן דורשים שתהיה התערבות מיידית, לתת קדימות ליישובים האלה על יישובים אחרים.

היבה יזבק: מה שנחוץ כרגע זה באמת להתחיל בתוכנית בנייה והרחבה מערכתית שלמה כי צריך להשלים כ-14,000 יחידות דיור בשנה בחברה הערבית, אז מתי?

היבה יזבק: אם לא מתחילים עכשיו אז מתי?

היבה יזבק: ברור לנו שכל עוד הבעיה זו לא נפתרת לצערנו הסכסוכים יתמשכו, במיוחד כשאנחנו מדברים בדרך כלל על אדמות ועל קרקעות שהם בירושה, שהם גם קניין משפחתי שמועבר מדור לדור.

היבה יזבק: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת היבה יזבק.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, יושב ראש הצוות המיוחד של המשותפת לנושא של תכנון ובנייה.

ג'אבר עסאקלה: כבוד היושב ראש, חבריי.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שברור שמשאב הקרקע הוא משאב מאוד מצומצם ומוגבל בחברה הערבית בכללותה, כלומר היום המדינה ומוסדות הלאום היהודי, למעשה קק"ל ודומיהם, שולטים בערך ב-98% מהקרקעות בארץ, מה שנותר בידי האזרחים הפרטיים זה בערך 2.5%, באוכלוסייה הערבית בערך 2%, כלומר המשאב הזה מאוד מאוד מאוד מוגבל.

ג'אבר עסאקלה: עם כל מצוקות הדיור והתכנון הקיימות הקרקע מקבלת ערך פי מיליון ממה שהיא באמת שווה בפועל ולכן הסכסוכים מופיעים גם בתחום הזה.

ג'אבר עסאקלה: אבל אני חייב להגיד שרוב האלימות בחברה הערבית היא לאו דווקא קרקעות, סכסוכי קרקעות זה רק חלק, אבל בואו נזכור, בתוך עמנו אנחנו חיים ואנחנו יודעים שבחירות מקומיות זה מקור לסכסוכים לא פחות אם לא יותר קשים.

ג'אבר עסאקלה: כמובן הפשיעה וארגוני הפשע וכל זה, זה המקור המשמעותי לאלימות והפשיעה בחברה הערבית.

ג'אבר עסאקלה: מה ניתן לעשות?

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שאנחנו צריכים לעודד ולדרוש רישומי קרקע מדויקים.

ג'אבר עסאקלה: מה שקורה שרישומי הקרקע היום ממש לא מדויקים.

ג'אבר עסאקלה: גם אני עצמי יכול להעיד שאני מגלה שקרקע רשומה על שמי, קרקע שכבר גרים עליה 50 שנה אנשים אחרים, רישומי הקרקע לא מדויקים.

ג'אבר עסאקלה: היום אני יכול לטעון שיש לי קרקע והיא בפועל לא שלי.

ג'אבר עסאקלה: או שהחלוקה בין האחים ואחר כך בני דודים ובני דודות וכו' וכו', זה מתגלגל לכמה דורות הלאה, ולכן אנחנו צריכים לבוא למשרד המשפטים עם תוכנית שאומרת שאנחנו מעודדים רישומי קרקע מדויקים היום, כמו המצב האמיתי, ולפתור את הרישום הזה מכל האגרות ומכל המסים שמתחייבים.

ג'אבר עסאקלה: פעם אנשים לא רצו להעביר קרקע על שמותיהם בגלל מס רכוש, היום לא רוצים או לא מצליחים להעביר את הקרקע בגלל מס שבח, או בתוך המתאר זה היטל השבחה.

ג'אבר עסאקלה: לכן אם אנחנו רוצים לפתור את הבעיה, גם של מחסור בקרקע וגם של הבלגן הקיים, אנחנו חייבים שמשרד המשפטים ומשרד האוצר יממנו תוכנית לרישום קרקע מדויקת ביישובים הערביים ופטור מאגרות ומסים.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה.

מנסור עבאס: לפני שניתן לאמין את הזכות גם להתערב וגם להגיב יש מישהו מראשי הרשויות שנמצא איתנו?

מנסור עבאס: ד"ר סמיר מחמיד נמצא איתנו?

מנסור עבאס: מר מודר יונס?

מנסור עבאס: עבד אלעזיז נסאסרה, מר אחמד דבאח, מר עומר ואכד?

מנסור עבאס: עבד אלעזיז נמצא איתנו.

מנסור עבאס: סלאם עליכום.

עבד אלעזיז נסאסרה: אהלן, שלום לכולם.

עבד אלעזיז נסאסרה: אני מהבוקר מקשיב לכל הדיון שהיה משעה עשר וחצי עד עכשיו, הקשבתי להמון דברים.

עבד אלעזיז נסאסרה: ביישובים שלנו בדרום, אני אדבר על היישוב שלי בפרט, יש לנו המון בעיות.

עבד אלעזיז נסאסרה: הבעיות שיש הן בעיקר תביעות הבעלות.

עבד אלעזיז נסאסרה: זה דבר אחד.

עבד אלעזיז נסאסרה: דבר שני, היום המדינה מצדה, כולל הרשות, אני לא יודע, כמעט ולא מנסים להסתדר עם האנשים על תביעות הבעלות שקיימות בתוך הקו הכחול של היישוב.

עבד אלעזיז נסאסרה: יישובים לא מתפתחים, אין מגרשים לבנייה, יש המון זכאים שאין להם קורת גג.

עבד אלעזיז נסאסרה: יש לנו היום בכסייפה כמעט 3,000 עד 4,000 זכאים שאין להם מקומות למגורים ואין לנו גם משהו באופק, לעשר או 20 השנים הבאות שנגיד יש תכנון כלשהו או יש מחשבה כלשהי שיהיה משהו ביישובים האלה, כי אין בכלל, אפס, אין שום דבר.

עבד אלעזיז נסאסרה: אנחנו לא פעם דרשנו, שלחתי לשר השיכון ליצמן מכתב לאחר שהוא נכנס לקדנציה הזאת ולאחר שהוא הודיע על ביטול העיר כסיף שהייתה מעורבת לחרדים, או על הקפאה, אני אמרתי לו ואני גם דורש את זה מכבוד הוועדה, אם ניתן לדון בזה ברמת הממשלה, שירחיבו את כסייפה מעבר לכביש 31, או שיקימו יישוב חדש שייתן מענה לכל התושבים ולכל מי שגר בקו הכחול שאין להם תביעות בעלות ואין להם קרקעות.

עבד אלעזיז נסאסרה: אפשר לחלק אותנו, מי שלא מכיר, תחת שלוש קטגוריות.

עבד אלעזיז נסאסרה: קטגוריה אחת זה משפחות שיש להן תביעות בעלות בתוך הקו הכחול, שמתוכנן להם תכנון מפורט, ואלה לא מוכנים למסור חלק מהקרקע או לתת מענה לתושבים בתוך הקו הכחול.

עבד אלעזיז נסאסרה: הם חושבים על העתיד ואומרים שתוך כמה שנים גם הם יהיו באותה מצוקה של התושבים שאין להם תביעות בעלות היום או ש - - - זה קטגוריה אחת.

עבד אלעזיז נסאסרה: קטגוריה שנייה, יש תושבים מחוץ לקו הכחול, אני לא מדבר על זה בכלל, שיש תביעות בעלות מחוץ לקו הכחול ושם לא מוסדרים.

עבד אלעזיז נסאסרה: הקטגוריה השלישית זה אלה שגרים בתוך היישוב שאין להם קרקעות ואין להם מענה למגורים, ואלה שאנחנו מחפשים להם את המענה והם לא מעט אנשים.

עבד אלעזיז נסאסרה: דבר נוסף, מי שגר בתוך הקו הכחול של היישובים, אנחנו פנינו, אני פניתי באופן אישי, כולל ראשי הרשויות הבדואיות מספר פעמים, לכל הפחות או לעשות הקפאת הריסות, או לתת לנו מתווה כלשהו לבנייה זמנית בפחונים, בבנייה קלה, באמת לתת לצעירים ולמשפחות מקום, שתהיה להם קורת גג.

עבד אלעזיז נסאסרה: בכל מדינה בעולם הבסיס זה קורת הגג, הכבוד של הבן אדם זה קורת גג שלו, שתהיה לו קורת גג, אפילו הכי בסיסית, אנחנו לא מדברים לא על ארמון ולא על וילה ולא על מבנה, לפחות מבנה מפח.

עבד אלעזיז נסאסרה: אנחנו מבקשים דבר הכי בסיסי שיכול להיות, מבנה מפח שייתן לו מענה למגורים.

עבד אלעזיז נסאסרה: את זה גם אין.

עבד אלעזיז נסאסרה: מלא הריסות.

עבד אלעזיז נסאסרה: על כל דבר קטן שמים היום צו פינוי או צו הריסה.

עבד אלעזיז נסאסרה: ויש מספר גופים שהורסים, אתם מכירים אותם, יש את הוועדה המחוזית, יש את משרד האוצר ויש את הרשות והמינהל ומשרד הפנים, מספר גופים, ואנשים לא יכולים להתמודד עם זה.

עבד אלעזיז נסאסרה: גם היום החוק מגביל את האנשים מאוד, מי שפונה לבית משפט אין לו כמעט סיכוי שיאריכו לו מעבר לחצי שנה וחצי השנה הזה עובר מאוד מהר.

עבד אלעזיז נסאסרה: זה דבר שחשוב מאוד להעלות אותו ברמת המדינה, ברמת הממשלה, לעשות הקפאה, לתת לנו מתווה כלשהו של בנייה זמנית בהיתרים, שנבנה בקו הכחול.

עבד אלעזיז נסאסרה: יש אנשים שמנהלים איתנו משא ומתן גם להסדיר אותנו בקו הכחול ואנחנו מבקשים, אם אתם הולכים לפנות למישהו משהו או להרוס לו, לפחות שזה יהיה בתיאום עם הרשות עצמה.

עבד אלעזיז נסאסרה: גם את זה, לצערי הרב, בינתיים לא עושים.

עבד אלעזיז נסאסרה: אנחנו רק סובלים, הפשיעה רק עולה, השליטה על בתי ספר, שליטה על המבנים הציבוריים, שליטה על כל דבר, כל מבנה ציבור, כל בית ספר חדש, אפילו בחלק מהיישובים אזורי התעשייה.

עבד אלעזיז נסאסרה: אנחנו בסך הכול רוצים באמת שתהיה לנו רמת חיים ביישובים ואנחנו משתדלים להוביל את היישובים שלנו קצת קדימה, אבל יש המון חסמים, המון הגבלות, המון בעיות, אנחנו כל היום רק פלסטר, נותנים טיפול נקודתי או אקמול ליום יומיים שלושה ואנחנו לא מנסים לעבוד אסטרטגית ולחשוב קדימה מרוב הבעיות שיש בתוך היישובים.

עבד אלעזיז נסאסרה: מלא בעיות, בבוקר בעיות, פותרים בסוף היום סכסוכים עם יריות ובלגן, למרות שהיישוב שלי הוא יחסית רגוע, אבל תמיד יש בעיות ורוב הבעיות שקיימות הן על סכסוכי קרקעות.

עבד אלעזיז נסאסרה: אני מקווה שאתם, חברי הוועדה, תעלו את הדברים ואת הטענות שלנו ברמת הממשלה לנסות למצוא באמת פתרונות שהם פתרון ישים, לא סתם פתרון, להגיד שאנחנו מתכננים 5,000 או 100,000 יחידות דיור למגזר הבדואי.

עבד אלעזיז נסאסרה: איפה הם?

עבד אלעזיז נסאסרה: איפה?

עבד אלעזיז נסאסרה: אין כלום, אפס.

עבד אלעזיז נסאסרה: מי שאומר שיש יחידות דיור הוא לא מבין כלום, סליחה על המילה.

עבד אלעזיז נסאסרה: אין אף יחידת דיור ביישוב.

עבד אלעזיז נסאסרה: מתכננים, נכון, תכנון מפורט שהוא כבר כמה שנים, מדברים עליו, אבל זה לא מתקדם.

עבד אלעזיז נסאסרה: הכול ברמת תכנון.

מנסור עבאס: אוקיי, עבד אלעזיז, מכיוון שאתה ראש עיר וחשוב לנו להתמקד למשל בעיר שלך, איפה תוכנית המתאר עומדת?

מנסור עבאס: האם יזמתם תוכניות ספציפיות שהמשרד עיכב והמשרד סירב לקבל?

מנסור עבאס: תן לנו דוגמה.

עבד אלעזיז נסאסרה: אני אתן לך דוגמה.

עבד אלעזיז נסאסרה: ביישוב אנחנו לא מתכננים, מי שמתכנן זה הרשות, ביחד איתנו, בוא נגיד שאנחנו יושבים מדי פעם בישיבות מטה, רוב התוכניות, בחלק אין תקציבים, בחלק אין תקציב מדינה, בחלק – יש תוכנית אחת גדולה שהיא באמת תוכנית דגל, ציר ראשי, פעם היה שטח ירוק, הפכנו את זה לחזיתות מסחריות, יש תיק שיווק מוכן, שמנו אפילו מהחלטת הממשלה 922 קצת כסף על מנת להוריד את קו החשמל, יש שם מתח גבוה שעובר ולהעביר את התשתיות מתחת לכביש.

עבד אלעזיז נסאסרה: תשמע, זה תקוע, אין כסף.

עבד אלעזיז נסאסרה: אני אמרתי להם שייתנו לנו את זה כרשות, אני פניתי אליהם וממתין להחלטה.

עבד אלעזיז נסאסרה: למרות שזה תקציב ענק אני אקח את זה על עצמי, אנחנו נגבה מהאנשים, מי שרוצה לקנות, ננסה להוציא את הפרויקט לפועל.

עבד אלעזיז נסאסרה: זה 250 יחידות דיור וניתן להוציא את זה לפועל, אבל זה תקוע, זה המון שנים תקוע.

עבד אלעזיז נסאסרה: זה לא מזמני, אפילו לא מקודמיי, לא יודע מי היה, היה ראש המועצה הקודם, זה מקודמיי, התוכניות לוקחות המון שנים.

עבד אלעזיז נסאסרה: אבל זו רק תוכנית אחת, יש פה בסביבה הרבה תוכניות של הסדרה במקום, שאתם מכירים את זה, של הסדרה במקום, גם כן - - -

מנסור עבאס: עבד אלעזיז, אנחנו נשמח לקבל לוועדה או דרך חבר הכנסת סעיד אלחרומי ושנוכל לקדם משהו ספציפי.

מנסור עבאס: אנחנו מדברים פה על משהו באופן כללי, אבל נשמח לקחת משהו ספציפי מוגדר ולנסות לעזור ולקדם את זה מול המשרדים.

סעיד אלחרומי: עבד אלעזיז, יש לי שאלה.

סעיד אלחרומי: יש שטח שמוגדר שטח מדינה ממש צמוד לכסייפה, חוץ מאשר כסיף, יש שטח?

עבד אלעזיז נסאסרה: אני אגיד לך משהו, השטח היחידי שהוא צמוד לכסייפה והוא מעבר לכביש 31, אני חושב שרק שטח כסיף.

עבד אלעזיז נסאסרה: לא יודע, פעם אמרו שיש איזה שהיא חלקה, 3,000 עד 6,000 דונם צמוד שהם לא שייכים לכסיף, אבל מבדיקות שעשינו לאחר מכן אמרו שזה גם של כסיף, שם עשו שטח ירוק, עשו פארקים, ליד נחל באר שבע, ועשו עוד כמה דברים.

עבד אלעזיז נסאסרה: אין.

עבד אלעזיז נסאסרה: אני אגיד לך, כסייפה, המקום היחידי שלה להתפתח זה רק מעבר לכביש, חבל על הזמן.

עבד אלעזיז נסאסרה: בתוך היישוב אנחנו בעוד עשר שנים נהפוך, לא יודע, למחנה פליטים לכל דבר ועניין.

עבד אלעזיז נסאסרה: היום בתוך מגרש של 1,000 מטר יש עשר ו-15 משפחות שגרות ב-1,000 מטר מרובע, בלי שטחים ציבוריים ובלי אפילו חניה לרכבים, בלי כל הדברים מסביב.

עבד אלעזיז נסאסרה: רק מעבר לכביש.

מנסור עבאס: תודה, ראש העיר כסייפה.

סעיד אלחרומי: אני רק רוצה להגיד לו שאני בדו שיח עם משרד הכלכלה לגבי כסיף.

מנסור עבאס: אוקיי, אז אנחנו נשמח שחבר הכנסת סעיד אלחרומי ימשיך לעקוב ולעזור.

מנסור עבאס: ראש המועצה המקומית דיר אל אסד, מר אחמד דבאח.

מנסור עבאס: אבו פאדי נמצא איתנו?

מנסור עבאס: התנתק?

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אז נחזור לאמין.

אמין אבו חייה: קודם כל כבוד היושב ראש, חברי הכנסת, אם תרשו לי קודם, אני לא יכול פה להתייחס לנושא היישובים הבדואיים בנגב כי זה לא תחת מנדט משרד הבינוי והשיכון, אלא תחת משרד החקלאות, הרשות להסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב, אנחנו שם עוסקים רק במוסדות ציבור.

ג'אבר עסאקלה: יש לה שם חדש, הרשות למלחמה בבדואים.

מנסור עבאס: יש להם נציג?

מנסור עבאס: אוקיי, הם יתייחסו אחר כך.

אמין אבו חייה: ברשות

אמין אבו חייה: כם אני אתחיל ממש במילה אחת עם מספרים יבשים.

אמין אבו חייה: מתוקף החלטה 922 אנחנו הצלחנו לקדם לתכנון, בשלבי תכנון ראשוניים, 104,000 יחידות דיור שהן בשלבי תכנון ראשוניים בחברה הערבית בלי היישובים הדרוזיים והבדואים בצפון, רק מה שתחת 922.

אמין אבו חייה: מתוכן יש לנו 27,500 יחידות דיור שכרגע בפרסום להפקדה ומתוכן 16,500 כבר בהפקדה מתקדמת ואנחנו מעריכים בשנה הקרובה, תוך 12 חודשים, אנחנו נגיע לתוספת עד 15,000 יחידות דיור שיהיו מאושרות.

אמין אבו חייה: כך שלמעשה הקצב הוא הרבה יותר מהיר ממה שהיה בשנים הראשונות של ההחלטה כי הרבה תוכניות שהתחלנו ב-2016 מגיעות לבשלות בשנה הזו ואנחנו מעריכים ש-2020 ו-2021 יהיו שנות הבשורה לקידום שיווקים משמעותיים.

אמין אבו חייה: אני יכול להגיד מילה אחת בעניין הזה.

אמין אבו חייה: המנכ"ל של משרד הבינוי והשיכון, יאיר פינס, אומר חד משמעית שהיעד והחזון המרכזי הוא קידום שיווקים.

אמין אבו חייה: זה יעד מרכזי במשרד, גם לחברה הערבית וגם בכלל, לקדם את נושא השיווקים באופן מאוד מאוד מואץ.

אמין אבו חייה: אנחנו עושים דיונים היום ברמה של המנכ"ל כמעט חודשיים כדי לבחון את תוכנית השיווקים ולרוץ קדימה.

סעיד אלחרומי: התכנון של יחידות הדיור האלה הוא על שטח מדינה או שטחים פרטיים, בעצם חלק מתוכניות המתאר?

אמין אבו חייה: לא, הרוב על פרטי.

אמין אבו חייה: למה פרטי?

אמין אבו חייה: כי תוכנית המתאר שהרחבנו אותה ומרחיבים אותה, בחברה הערבית נוצר מצב שרוב השטחים שנכנסו בקו הכחול רובן פרטיות.

סעיד אלחרומי: אני אגיד לך איפה המחסום כאן.

סעיד אלחרומי: לפי המספרים שיש לך, למשל 70,000 יחידות דיור, אבל בפועל כשאנחנו מגיעים לביצוע רק מי שהוא הבעלים של הקרקע הוא משתמש בזה.

אמין אבו חייה: נכון, דיברנו על זה בדיון הקודם ולכן אני טוען ואני עומד על דעתי כמשרד השיכון שהמדינה צריכה להיות חלק מהמשחק.

אמין אבו חייה: גם כשעושים איחוד וחלוקה, אמרתי בדיון הקודם, אני מצפה שניקח 70% לצרכי ציבור מקרקע מדינה ו-30% מהפרטיים ולא יותר מזה, ושהמשחק יהיה משולב.

אמין אבו חייה: מה אחת הבעיות שלנו?

אמין אבו חייה: וצריך פעם אחת להביא את זה לוועדה, כשבאים להרחיב את תוכניות המתאר וראש המועצה עומד בחזית מול התושבים שלו כל אחד רוצה שהקרקע הפרטית שלו תיכנס פנימה.

אמין אבו חייה: כשמכניסים רק קרקעות פרטיות ולא אומרים שצריך לחתוך את הקו איפה שהוא אז אנחנו מפספסים את קרקע המדינה, משאירים אותה בחוץ, וזה אסור לנו.

אמין אבו חייה: אנחנו צריכים לקחת בחשבון שהתמהיל צריך להיות מספיק משמעותי שבסוף כשאתה בא לעשות תוכניות איחוד וחלוקה או לתכנן תכנון מפורט יש לך רזרבה של קרקע מדינה שתוכל להשתמש בה.

אמין אבו חייה: אם הכול פרטי צריך לקחת מאנשים וזה באיזה שהוא מקום מייצר לנו בעיה מאוד מאוד קשה.

אמין אבו חייה: הדבר המשמעותי זה בשלבי התכנון כשאנחנו מגיעים לתצ"ר, תוכניות לצרכי רישום.

אמין אבו חייה: מה שאמר פה חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, סוגיית הרישום היא סוגיה כואבת ובעייתית מאוד.

אמין אבו חייה: אנחנו היום באדמות מושה מנסים למצוא פתרונות, גם דרך מפ"י, מרכז מיפוי ישראל, גם אנחנו כמשרד השיכון, גם בתוכניות המפורטות שלנו, איך נעודד רישום בפועל.

אמין אבו חייה: באדמות מושה, מכיוון שהחלוקה היא חלוקה לרוב בירושה וחלקה סחר מכר שקרה לאורך דורות קשה מאוד להצביע על הבעלים החוקיים במעלה הדרך.

אמין אבו חייה: אנחנו טוענים, ואולי פה הזדמנות להגיד לוועדה שתעזרו לנו לייצר מנגנון ממשלתי בשביל להכיר בבעלים החדשים כבעלים חוקיים.

אמין אבו חייה: זה יעלה למדינה, זה יעלה בוויתור על מסים, ואז למעשה אם אני קניתי, לצורך העניין, קרקע ואני חלק עכשיו מ-50 בעלים כדי להוציא היתר בנייה צריך להחתים את כולם ואני לא יכול כי אני פותח להם פתח שישלמו מסים.

אמין אבו חייה: אני הופך להיות המשת"פ או המלשין הלאומי כביכול, וזה מייצר לי בעיה, או שאני בונה לא חוקי או שאני לא מצליח לממש את הזכות שלי.

אמין אבו חייה: לכן צריכים, לדעתי, למצוא מנגנון שיעזור לנו, ואנחנו כמשרד מוכנים לאמץ את הדבר הזה שיהיה בחצר שלנו, להכיר בבעלים החדשים כבעלים חוקיים מיום העסקה.

ג'אבר עסאקלה: אבל זה אתגר של משרד המשפטים, אמין, לא?

אמין אבו חייה: ברור לי.

אמין אבו חייה: משרד המשפטים חייב לתת כאן את הדעת, גם משרד האוצר וגם רשות המסים.

מנסור עבאס: עכשיו נשמע אותם, הם נמצאים.

אמין אבו חייה: פה למעשה כביכול וירטואלית יש הרבה מאוד מסים שאנשים מחויבים, בפועל לא ניתן לגבות את המסים האלה, זה מספר על נייר, כי כדי לממש את זה בסוף אני צריך לייצר פה איזה שהוא ויתור מטעמנו כממשלה.

מנסור עבאס: ויתור חד פעמי ולפתור את הסוגיה הזו.

אמין אבו חייה: בדיוק.

אמין אבו חייה: מיום שאני עשיתי עסקה או אזרח עשה עסקה, שהוא יוכל לרשום את זה כדת וכדין.

אמין אבו חייה: סוגיית הרישום היא סוגיה מאוד חשובה.

אמין אבו חייה: הדבר השני, סוגיית אכיפה.

אמין אבו חייה: אסור לנו לוותר על אכיפה, מסיבה פשוטה.

אמין אבו חייה: היום, אמרה פה חברת הכנסת היבה יזבק, כשאני בא לקדם שיווקים וכן הלאה צריך למצוא פתרון, כשאני בא לקדם שיווקים ואני מתכנן תוכנית מאוד יפה וביום שאני בא לשווק או לעשות איחוד וחלוקה, בהסכמת בעלים או בלי הסכמת בעלים, מכיוון שאני עובד בשקיפות ואני חושף את התוכנית בפני כולם יקום מישהו ויבנה לי דווקא בכיכר המרכזית או בכביש המתוכנן ויתקע לי את כל השיווק.

אמין אבו חייה: יש לי לא מעט מקרים, על השולחן שלי, תוכניות שאני לא מצליח לשווק אותן כי מישהו בא באופן זדוני והתחיל לבנות במקום שמתוכנן שם תשתיות ציבוריות או כבישים שעוצרים את התוכנית.

אמין אבו חייה: אדם אחד יכול לתקוע לי 200 איש או 200 יחידות דיור, ואז איפה אנחנו באכיפה?

אמין אבו חייה: אני חושב שאנחנו צריכים להבין שבמקרים כאלה הרשות המקומית צריכה לעזור לנו ולעזור למשרד המשפטים, ליחידת האכיפה, לעצור את המפולת הזו, אחרת נישאר באותו מקום.

אמין אבו חייה: זה עולה לי בסוף, חוץ מהתקציבים שכבר השקעתי, בתהליך הארוך אני צריך לעשות רה-תכנון.

מנסור עבאס: אתה יודע, אמין, במקרה הזה, אנחנו חברה, ברור לנו שהאינטרס של הציבור ושל היישוב עצמו כן שהמועצה צריכה לעשות משהו, אבל היחסים החברתיים לא מאפשרים את זה.

מנסור עבאס: בכפר שלי אמור להיות כביש עוקף שממש יפתח דרך לשכונה שלמה, הגדולה ביישוב, יש שם בית שלא עזב.

מנסור עבאס: ראש המועצה לא יכול להתמודד.

מנסור עבאס: אם מדברים על יצירת מנגנונים כדי לעקוב או ל - - - גם פה אנחנו צריכים מנגנון שהשלטון המרכזי ייקח את המושכות לידיים ויבוא ויגיד, כי אף ראש מועצה לא יעז לעשות - - -

ג'אבר עסאקלה: הפקעה.

מנסור עבאס: הפקעה כזאת שתעלה בסכסוך בין משפחות ובין חמולות.

אמין אבו חייה: תראה, מצד אחד אנחנו רוצים את רווחת התושבים, לתכנן משהו מודרני, וזה מחייב אותנו באיחוד וחלוקה, מחייב אותנו בבנייה רוויה, מחייב אותנו במנגנון של להביא לשטחי ציבור משמעותיים וכבישים נורמליים ולא להמשיך להיות במתרוכות לכל בית.

אמין אבו חייה: אני אתן דוגמה, לא משנה באיזה יישוב, לא נעים לי בוועדה להזכיר יישובים, באחד היישובים במקום שאני מכין תוכנית לשיווק, תיק מוכן לשיווק, מתחילים לבנות שם באמצע הצומת.

אמין אבו חייה: אני מודיע לראש המועצה, אני אומר: תעצור אותו, מיד, לפני שהוא יתחיל.

אמין אבו חייה: 'אל תדאג, אל תדאג'.

אמין אבו חייה: בסוף מתברר שזה קרוב משפחה של ראש המועצה.

אמין אבו חייה: יש פה כל מיני אינטרסים שאנחנו לא יודעים, כמשרד, אין לנו את היכולת להיכנס אליהם.

אמין אבו חייה: בסוף הבית עמד והשיווק לא הצליח.

אמין אבו חייה: דבר שדוחה לי שיווק שנתיים.

אמין אבו חייה: עכשיו, אני מסתכל על ה-250 יחידות דיור, מה אני עושה במצב הזה?

אמין אבו חייה: באיזה שהוא מקום אנחנו חייבים שהרשויות יבינו, אנחנו רוצים לעזור להם, שיעזרו לנו לעזור להם.

מנסור עבאס: אם הם יכולים לעזור, יש מקרים שהם מקרים אבודים.

אמין אבו חייה: נכון, הפתרון לכן לעשות אכיפה והאכיפה מחייבת בסוף התנגשות עם האנשים ועם ה - - -

מנסור עבאס: אין למועצות המקומיות הערביות יכולת לעשות אכיפה רצינית.

מנסור עבאס: צריך להניח את זה על השולחן ואז להתחיל - - -

אמין אבו חייה: וכן יחידת האכיפה וועדת התכנון צריכות להיכנס - - -

ג'אבר עסאקלה: תסלח לי, חבר הכנסת מנסור, רוב היישובים הערביים הם בינוניים וקטנים וועדות התכנון הן ועדות לא מקומיות, מרחביות, ולכן האחריות על האכיפה היא לאו דווקא אצל ראש המועצה אלא אצל הוועדה.

ג'אבר עסאקלה: ראש המועצה בסוף יואשם, בכל מקרה הוא יואשם, אבל הוועדה היא זו שאמורה לאכוף.

אמין אבו חייה: אני אוסיף לנקודה הבאה שלי.

אמין אבו חייה: אנחנו בעיקר היום מנסים להתעסק בלמנוע הידרדרות לבנייה חדשה לא חוקית כי במקביל אנחנו הבנו שאין לנו כוונה כרגע להוציא צווי הריסה לכל מי שבנה שנים רבות.

אמין אבו חייה: אנחנו עושים לגליזציה והסדרה ב-400 יחידות, רק בשנתיים האחרונות הסדרנו למעלה מ-6,000 יחידות דיור בחברה הערבית של בנייה לא חוקית כשאנחנו אומרים שהפתרון זה להסדיר, לעשות תכנון, לאפשר מתוקף התכנון המפורט להוציא היתרי בנייה ולעזור לאנשים באמת להתקדם לצווי ארבע לחיבורי חשמל ומים וביוב ומה שצריך.

אמין אבו חייה: עשינו פיילוט, הוא מצליח, באום אל פחם, שכונת עין ג'ראר.

אמין אבו חייה: יש שם שכונה אחת של 3,500 יחידות דיור שבנויות באופן לא חוקי, לקחנו את העניין אלינו, דרך הוותמ"ל, שמנו על זה כבר למעלה -22 מיליון שקל תקציב תכנון להסדיר את כל המרחב הזה ולהגדיל אותו בעוד 4,000 יחידות דיור סמוכות, זאת אומרת לאפשר גם עתודות להמשך.

אמין אבו חייה: הפתרון הזה הוא פתרון הולם.

אמין אבו חייה: כמובן הוא מצריך משאבים, אנחנו מתוקף החלטת ממשלה מנסים לשים את מקסימום התקציב בעניין הזה מאחר שאנחנו חושבים שבסופו של דבר תכנון נכון, תכנון מודרני, תכנון בשיתוף ציבור ברמה גבוהה מאוד לבנייה רוויה משמעותית יכול לפתור את הבעיות לעתיד ולעצור את המפולת.

אמין אבו חייה: אנחנו חייבים לעצור את המצב שעדיין בונים לנו לא חוקי בין הרגליים.

אמין אבו חייה: יש סוגיה, לא פופוליסטית, ואני אגיד את זה פה בוועדה כי כולנו פה שותפים, לכולנו אכפת מהחברה שלנו, הקרקע הפרטית הפכה להיות נכס מניב משמעותי מאוד בחברה הערבית ואז נוצר מצב שאני מתכנן תוכנית ואני משביח את הקרקע והערך שלה עולה באופן משמעותי ונוצר מצב שמתחילה תחרות על מחירי הקרקע והמחירים מרחיקי לכת עד השחקים, ואז זה הופך להיות מנגנון, תסלחו לי שאני אגיד את זה פה בוועדה, סוג של הלבנת הון.

אמין אבו חייה: כל מי שיש לו מזומן מוכן לשלם יותר וכך מייקר את הקרקע ואז בחלק מהמקרים אני מזהה שדונם קרקע לא מפותח ובלי מסים יכול לעלות שלושה מיליון שקל.

אמין אבו חייה: במקום שאני אפתור בעיה לזוגות הצעירים הנזקקים, חסרי המגורים, אני מעשיר את העשירים.

אמין אבו חייה: מי שיש לו קונה ומי שאין לו נשאר מאחור.

סעיד אלחרומי: אז חזרנו לנקודת האפס, של קרקעות מדינה, של בנייה ציבורית.

אמין אבו חייה: נכון ולכן אנחנו מציעים באמת להמשיך לתכנן גם בקרקע הפרטית וגם בקרקע מדינה במכרזי שיווק לכולם.

ג'אבר עסאקלה: אבל קרקע מדינה, כשאתה אומר שאנחנו נתכנן על קרקע מדינה, הרי קרקע המדינה כמעט שלא נמצאת בתוך היישובים, בשטח השיפוט של היישובים, קרקע המדינה נמצאת מחוץ לזה.

ג'אבר עסאקלה: אם יש קרקע מדינה מניבה אז מעבירים אותה למועצה האזורית השכנה, מרום הגליל מרוויחה על המחנה הצבאי ועל בית הסוהר ועל הכול.

ג'אבר עסאקלה: ולכן אני אומר קודם כל בואו נרחיב את שטחי השיפוט ככה שיכללו קרקעות מדינה ונוכל לתכנן עליהן.

ג'אבר עסאקלה: בינתיים אנחנו מתכננים, אתה יודע מה?

ג'אבר עסאקלה: מתוך 204 דונם שיש תוכנית מפורטת עכשיו ביישוב שלי אולי יש שישה דונם קרקע מדינה.

ג'אבר עסאקלה: אולי.

סעיד אלחרומי: וזה גם יוריד את העלות של הקרקע הפרטית.

אמין אבו חייה: זאת הנקודה שאני אמרתי, חייבים להכניס לקו הכחול גם קרקע מדינה ולא רק מהצד הפוליטי של להכניס כמה שיותר קרקע פרטית.

אמין אבו חייה: חלק מהתפיסה הייתה של ראשי הרשויות, הם רצו להכניס כמה שיותר קרקע פרטית, בשביל לעזור לאנשים להכניס את הקרקע שלהם, בפועל אנחנו לא עוזרים להם, אנחנו עושים להם עוול.

אמין אבו חייה: כשאני מכניס לחמולה 100 דונם והצורך שלהם בקושי הוא שני דונם אז אני מעדיף להכניס קרקע מדינה בתוך המשחק ואז יכול כמדינה להשתמש בזה נכון.

ג'אבר עסאקלה: ברור.

אמין אבו חייה: נקודה אחרונה, ברשותך היושב ראש, זו הסוגיה שדיברתי עליה בעבר, אני אזכיר אותה פעם נוספת, כניסת גורמים עברייניים למכרזי קרקע, בין אם זה קבלנים, בין אם זה ספסרי קרקעות, בין אם זה אנשים שפשוט לוקחים את המכרזים שלנו ומשתמשים בזה לא נכון.

אמין אבו חייה: יש לי לא מעט מקרים על השולחן שאני משווק קרקע, חברה או עמותה או קבוצת רכישה זוכה במגרש כדי לבנות בנייה רוויה, מחלקת את זה ליחידות קטנות ומוכרים את זה לכל המרבה במחיר בשוק באופן לא חוקי.

אמין אבו חייה: נקרא לזה ככה, חוקי, אבל מסריח, כשבפועל מי שקנה נשאר תקוע עם זה שהוא לא יכול להוציא היתר בנייה, כי התוכנית היא לא לבנייה עצמית, אלא לבנייה רוויה.

אמין אבו חייה: כך למעשה זה רק מעצים את סוגיית האלימות בחברה הערבית, גם בין שכנים, גם בין אזרח לרשות המקומית ובין אותו אזרח לבין הקבלן שכבר ברח מהמקום.

מנסור עבאס: השאלה איך אפשר להתמודד עם האתגר הזה.

אמין אבו חייה: אני חושב שגם משרד המשפטים יודע מזה, אני העליתי את זה בוועדה אצל ארז קמיניץ, לפחות פעם אחת, שאנחנו צריכים למצוא מנגנון כדי לעצור באופן חוקי את הדבר הזה.

אמין אבו חייה: היום הכלי היחידי שיש לי ביד זה לחלט ערבויות לאותו קבלן, אבל אותו קבלן בסך הכול שילם 50,000 ערבויות, אני מחלט לו את הערבויות, בינתיים הוא הרוויח שני מיליון על העסקה, אז ממה הוא יחשוש?

אמין אבו חייה: לכן צריך למצוא מנגנון שתוך זמן מסוים אם אתה לא בונה אתה מפסיד את הקרקע בחזרה.

אמין אבו חייה: ודבר שני, אני עובד על פרסום והעלאת המודעות בקרב האוכלוסייה, מקיים כנסים ברשויות ומסביר לאנשים: אל תיקנו חתיכות קרקע, הקרקע מתוכננת לבנייה רוויה, אתם יכולים לרכוש רק דירה בנויה.

אמין אבו חייה: עם זה אנחנו צריכים להמשיך להתאמץ.

מנסור עבאס: אני חושב שגם פה יש צורך להשקיע במאמץ הסברתי.

מנסור עבאס: אנשים מרגישים שהנושא הזה של מכרזים על קרקעות הוא מין משהו מקומי כזה וכל מי שיש לו מידע מציג את זה כאילו יש לו מידע וכו'.

מנסור עבאס: אז שקיפות בנושא הזה מאוד חשובה.

ג'אבר עסאקלה: רציתי הערה.

ג'אבר עסאקלה: גם בשולי הפגישה הקודמת וגם כאן, כל פעם שאנחנו מדברים עם משרדי ממשלה מופיע המושג בנייה רוויה.

ג'אבר עסאקלה: לפני שאני הייתי חבר כנסת הייתי גם בשיתוף ציבור בתכנון ובכל יישוב הדבר הראשון, החזון של היישוב זה לשמר את האופי הכפרי וכו' וכו' של היישוב ובכל תכנית מתאר זה מופיע.

ג'אבר עסאקלה: כשאני מדבר עם היישובים האלה למה לא בנייה רוויה, הם מסתכלים סביבם ורואים על אדמותיהם ההיסטוריות בנויים חמישה מושבים לפחות, כולם צמודי קרקע, ומהם דורשים לבנות למעלה, אז הם לא מוכנים לקבל את העיקרון הזה, ובצדק.

מנסור עבאס: אתה יודע, חברי ג'אבר, בישיבה שעברה גם דיברנו על הנושא הזה.

מנסור עבאס: אנחנו מקבלים את זה, אבל האם באמת יש מדיניות רצינית, מתוקצבת, לבנייה רוויה?

מנסור עבאס: אין דבר כזה.

ג'אבר עסאקלה: ברצינות אין שום תוכנית.

מנסור עבאס: אין דבר כזה.

מנסור עבאס: מדברים רק על בנייה רוויה, אבל אין דבר כזה.

ג'אבר עסאקלה: הסתכלות מקיפה על תחום התכנון אין, בישראל אין.

מנסור עבאס: לכן אני לא מפחד להגיד כן, אנחנו צריכים בנייה רוויה, כי אין.

מנסור עבאס: כי אין.

מנסור עבאס: אנחנו נעבור למשרד המשפטים, אור רוזמן, עוזר היועץ המשפטי.

מנסור עבאס: אור נמצא איתנו?

מנסור עבאס: רוסלאן, עוזר ראשי במשרד המשפטים.

רוסלאן עותמאן: שלום.

מנסור עבאס: אתה רוצה להגיב.

רוסלאן עותמאן: שלום לכולם.

רוסלאן עותמאן: עלתה פה הסוגיה של היעדר רישום ורציתי ברשותכם להגיד כמה מילים בהקשר הזה.

רוסלאן עותמאן: מקודם כרמית ציינה והסבירה על העבודה שאנחנו עושים בכל הנוגע לחסמים בדיור במגזר הלא יהודי ובאמת בהחלט במסגרת העבודה שאנחנו עושים זיהינו את היעדר רישום כחסם מרכזי בקידום תכנון במגזר הלא יהודי.

רוסלאן עותמאן: כשאני מדבר על תכנון אני מדבר על תכנון מפורט.

רוסלאן עותמאן: אז באמת ראינו שביישובי החברה הלא יהודית קיים פער בין מצב הבעלויות בפועל לבין הרישום בטאבו.

רוסלאן עותמאן: לכן אנחנו חשבנו שבמסגרת של תוכניות איחוד וחלוקה, כשעושים טבלאות הקצאה ואיזון, לנסות להתאים את המצב בטבלאות ההקצאה למצב של הבעלויות בפועל.

רוסלאן עותמאן: מה זאת אומרת?

רוסלאן עותמאן: היום כשעושים טבלאות הקצאה בתוכניות איחוד וחלוקה אז הטבלאות האלה משקפות את המצב איך שזה רשום בטאבו, זאת אומרת נוצר מצב שיכולים להיות בעלים מסוימים שמופיעים בטאבו למרות, כפי שהזכיר מקודם חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, שהבעלויות בפועל הן שונות לחלוטין.

רוסלאן עותמאן: לכן אחד הרעיונות שעלה, שזה כמובן משהו שטעון תיקון חקיקה, זה לקחת את המצב של הבעלויות בפועל במצב היוצא ולרשום את זה במרשם.

רוסלאן עותמאן: זה רעיון שאנחנו חושבים עליו וחשוב שתכירו אותו.

מנסור עבאס: לרשום את זה במרשם ומה הלאה?

מנסור עבאס: מה זה מקנה להם מבחינת הזכויות ואיך זה פותר בעיות?

רוסלאן עותמאן: זה רושם את הזכויות במרשם, בטאבו.

רוסלאן עותמאן: היום, שוב, המרשם ביישובי המגזר הלא יהודי הוא כמעט שלא משקף את המצב בפועל.

רוסלאן עותמאן: המצב בפועל הוא שונה לחלוטין וזאת מהסיבה הפשוטה, אני לא רוצה להכליל, אבל בדרך כלל עסקאות לא נרשמות, מהרבה סיבות, לא ניכנס לזה עכשיו מפאת קוצר הזמן, אבל רוב העסקאות לא נרשמות ככה שנוצר פער משמעותי בין המרשם לבין הבעלויות בפועל.

ג'אבר עסאקלה: רוסלאן, לקחתם בחשבון גם את הרעיון של פטור מאגרות ומסים בעת הרישום?

רוסלאן עותמאן: סליחה, לא שמעתי.

ג'אבר עסאקלה: האם לקחתם בחשבון גם את החסם שנקרא אגרות וגם מסים ברישום קרקעות?

ג'אבר עסאקלה: ולא רק בתוך קרקעות שאתם מתכננים עליהן או המינהל מתכנן עליהן אלא בכלל, כפתרון לבעיה אקוטית בכל החברה הערבית.

רוסלאן עותמאן: כן, מטבע הדברים אנחנו נבדוק את ההיבט של המסים ככל שבאמת נגיע לתיקון חקיקה.

רוסלאן עותמאן: זה משהו שייבדק, בוודאי.

רוסלאן עותמאן: רק עוד שתי נקודות, ברשותכם.

רוסלאן עותמאן: צריך להבין שמהלך כזה מטבע הדברים כרוך בפעולות של שיתוף ציבור שצריך לעשות.

רוסלאן עותמאן: היום כשמקדמים תוכנית אם מתייחסים רק לבעלויות במרשם אנחנו מפספסים, באמת, כפי שאמרתי את הבעלים האמיתיים ולכן צריך בשלב הזה לעשות הליך של שיתוף ציבור, של שיתוף ציבור אמיתי ואפקטיבי על מנת להתחקות אחרי הבעלים האמיתיים וזה משהו שדורש משאבים וכוח אדם מטבע הדברים.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: הנקודה השנייה?

רוסלאן עותמאן: רק רציתי ככה ממש על קצה המזלג לחשוף אתכם למה שאנחנו עושים בהקשר הזה, לדוגמה לפני תקופה קיבלנו פנייה מהמהנדסת של מג'ד אל כרום שהיא מקדמת תוכנית איחוד וחלוקה והיא נתקלה בקושי בהיבט הרישומי.

רוסלאן עותמאן: אנחנו כינסנו ישיבה יחד עם שלומי הייזלר, שהוא מנהל הרשות לרישום והסדר במקרקעין, והוא הביע נכונות להתגייס ולהירתם בעניין הזה.

רוסלאן עותמאן: הוא יעשה גם כנס והוא יילך בעצמו ליישוב ויסביר על החשיבות ברישום מקרקעין והוא גם יעזור בפועל ברישום ויזרז את ההליך.

רוסלאן עותמאן: אז איפה שאפשר אנחנו כן מתגייסים ונרתמים לבעיה הזו, על מנת, שוב, לקדם את התכנון.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה לך, רוסלאן.

מנסור עבאס: אנחנו נחזור לד"ר ת'אבת אבו ראס.

ת'אבת אבו ראס: שלום לכולם.

ת'אבת אבו ראס: יש לי מצגת, ארבעה-חמישה שקפים להראות.

ת'אבת אבו ראס: אני בינתיים אתחיל כדי לחסוך קצת זמן.

ת'אבת אבו ראס: חברות וחברים, שמעתי את ראש מועצת כסייפה ואני חושב שכדאי לשים לב לזעקה של האיש הזה.

ת'אבת אבו ראס: מדובר ביישוב עם שטח שיפוט 14,000 דונם, ממש אותו גודל של נצרת, לא חסר לו קרקע בתחום השיפוט שלו, מצד שני הוא גם אמר עוד דבר אחד חשוב, שימו לב, הוא לא תכנן, יש מישהו שאחראי על התכנון שם ומי שאחראי על התכונן שם זה הרשות להסדרת ההתיישבות הבדואית.

ת'אבת אבו ראס: (מצגת).

ת'אבת אבו ראס: הבעיה המרכזית שם, ואני רוצה לתת כמה שקפים ולהראות לכם מה הבעיה בנגב, אבל אני רוצה לדבר גם על הבעיה בכלל בחברה הערבית, העניינים עלו כאן ואני חושב שאנחנו צריכים להציע פתרונות, בעיית הבעלות על הקרקע, שהמדינה משום מה לא פותרת זה כבר עשרות שנים.

ת'אבת אבו ראס: הגיע הזמן שהמדינה תתקדם בנושא הזה.

ת'אבת אבו ראס: אני חושב שוועדת גולדברג דיברה על הנושא הזה מאוד יפה, המלצות ועדת גולדברג יכולות להיות הבסיס להתחלה לדיון, לדיאלוג.

ת'אבת אבו ראס: בעיות זהותיות כמו קרקע צריכות להיפתר רק תוך דיאלוג.

ת'אבת אבו ראס: הבעיה של קרקע, לא רק בנגב, היא בעיה זהותית והיא בעיה תרבותית ולכן יש התנהגות מסוימת לערבים וגם ליהודים בנושא הזה.

ת'אבת אבו ראס: חיפשו כמה יהודים שירים לקרקע, אבל היהודים שוכחים שהערבים שרים אותם שירים לקרקע.

ת'אבת אבו ראס: לכן הנושא הזה הוא זהותי, הוא רגיש וצריך להתקדם.

ת'אבת אבו ראס: תביעות הבעלות בנגב הן בכל היישובים ורוב הרציחות, אני לא רוצה להגיד רוב, רציחות רבות בנגב ובחברה הערבית בכלל קשורות לסוגיית הקרקע שהולכת ומתעצמת.

ת'אבת אבו ראס: סוגיית הקרקע היא סוגיה שמדירה שינה מבעלי הקרקע, לא רק מהאנשים שהם מחוסרי קרקע.

ת'אבת אבו ראס: אני רוצה להראות לכם מה קורה בנגב.

ת'אבת אבו ראס: לקחתי ארבעה-חמישה שקפים מהעיתונות, מהתקשורת, שתבינו מהבעיה.

ת'אבת אבו ראס: תסתכלו כאן, זה גילוי דעת ממשפחת אלאפיניש שפורסם בעיתונות, בתקשורת.

ת'אבת אבו ראס: תרגמתי לכם את זה לעברית, איום מוצהר לכל מי שמנסה להתקרב לחלקת האדמה, שלפעמים המדינה מקצה.

ת'אבת אבו ראס: מה קורה?

ת'אבת אבו ראס: המדינה מקצה חלקת אדמה לבדואי X במקום מסוים, אבל איפה שהיא מקצה הקרקע שייכת או יש עליה תביעת בעלות למישהו אחר והמדינה עדיין לא פתרה את הבעיה הזאת.

ת'אבת אבו ראס: הנה יש לנו איום מרומז, אפילו יותר, בערבית.

סעיד אלחרומי: מפורש.

ת'אבת אבו ראס: בערבית (מדבר בערבית), 'הלוא הוזהרתם', הלוא הוזהרתם והמבין יבין.

סעיד אלחרומי: ד"ר ת'אבת, תסלח לי שאני קוטע אותך, זה הכלי היחיד שנשאר לבדואים בנגב לשמור על הקרקעות שלהם.

סעיד אלחרומי: זה הכלי היחיד.

ת'אבת אבו ראס: אני לא נגד זה, אני רוצה להסביר את הבעיה כאן.

סעיד אלחרומי: ת'אבת, אני מבין אותך, אבל זה הכלי היחיד היום לעצור את עקירת היישובים הבדואים בנגב.

סעיד אלחרומי: אם לא משתמשים בכלי הזה כל הכפרים הלא מוכרים היו מוצאים בכוח הזרוע לשטחים האלה שהם שטחים בבעלות.

ת'אבת אבו ראס: אני מסכים איתך, אבל אנחנו לא עושים כלום כנגד זה.

ת'אבת אבו ראס: אני מסכים שיש בעיה כאן ואני רוצה להראות את הקשר.

ת'אבת אבו ראס: זה לא הפתרון שאני מציע, חכה רגע ותשמע אותי עד הסוף ותראה, אבל אני רוצה להראות שהאיומים הם בתקשורת, הם בעיתונות, והמדינה כאילו לא רואה את הדבר הזה.

ת'אבת אבו ראס: הבעיה היא במדינה, לא בהתנהלות הבדואים.

ת'אבת אבו ראס: הלוא המדינה יודעת, כאשר החוק השבטי מתנגש עם חוק אזרחי החוק השבטי יש לו את האפרהן.

ת'אבת אבו ראס: זה תמיד יהיה כך וזה בכל חברה שבטית.

ת'אבת אבו ראס: בבקשה, שקף אחריו.

ת'אבת אבו ראס: הנה אני אתן לכם עוד דוגמה אחת, יש לי עשרות דוגמאות כאלה ואני עוקב ואני כותב וכתבתי על סוגיית הקרקע בנגב, שאנשים לא מוכנים, לא מוכנים, ויש לי הרגשה שהמדינה משאירה את סוגיית הקרקע לבדואים עצמם, תפתרו את זה.

ת'אבת אבו ראס: הלוא בנגב יש מספיק מקום לכולם, במקום לדבר על הקמת יישובים יהודיים בלבד בואו נקים יישובים גם לבדואים על אדמת מדינה, על אדמה שמוגדרת אדמת מדינה, ולא ללכת להקים יישובים ושכונות על אדמה שיש עליה תביעת בעלות לשבט אחר.

ת'אבת אבו ראס: זו הסוגיה שמובילה לאלימות והמדינה לא יכולה להתנהג שהיא לא רואה ולא עושה.

ת'אבת אבו ראס: שוב, יש מספיק מקום לכולם בנגב.

ת'אבת אבו ראס: המדינה רוצה לקדם התיישבות יהודית בנגב יש מקום, אבל יש בטח ובטח מקום לאנשים הילידים, הבדואים, שייבנו גם כן ולתת להם אופציות התיישבותיות שונות, לא רק עיירות.

ת'אבת אבו ראס: לא יכול להיות שהבדואים 'יתעיירו' וגמרנו.

ת'אבת אבו ראס: הבדואים יכולים לחיות גם באופציות התיישבותיות שונות.

ת'אבת אבו ראס: הלוא היהודי יכול לגור בקיבוץ, במושב, בעיירה, בעיר, אבל גם חלק מהיהודים בהתיישבות בודדים, חוות בודדים, מדוע לא להציע את זה גם לבדואים?

ת'אבת אבו ראס: אז הנה חלק מהבעיה.

ת'אבת אבו ראס: בבקשה, שקף אחריו.

ת'אבת אבו ראס: ושוב.

ת'אבת אבו ראס: המדינה לא עושה כלום.

ת'אבת אבו ראס: הלוא דיברתם ומדברים בנגב על 125,000 יחידות דיור.

ת'אבת אבו ראס: הלוא ראיתם, לא אני כתבתי את המאמר הזה, מהתקשורת, תראו כמה היתרי בנייה.

ת'אבת אבו ראס: אין היתרי בנייה, מערכת התכנון לא עובדת בנגב, ולא רק בנגב, היא לא עובדת בקלנסואה, אני גר בקלנסואה ואני רואה מה שקורה בקלנסואה.

ת'אבת אבו ראס: אני חושב שמיכל סיירה בקלנסואה לא מזמן והיא ראתה את הבעיה, יש בנייה מסיבית בלתי חוקית, בלי היתרים הייתי קורא לה.

ת'אבת אבו ראס: אחת הסיבות לכך היא שהוועדה המרחבית בקלנסואה לא עובדת.

ת'אבת אבו ראס: אנחנו עם ועדה מרחבית 25 שנים ורוב הזמן מי עמד בראש הוועדה המרחבית?

ת'אבת אבו ראס: רב זה ורב אחר, רבנים שאין להם שום קשר לבנייה ותכנון, אלא הם פקידים של ש"ס ופקידות של משרדי ממשלה אחרים.

ת'אבת אבו ראס: הגיע הזמן, אני מתנגד לעמדה ששמעתי כאן מחברי היקר ג'אבר עסאקלה, כן, אנחנו צריכים לקחת אחריות, תנו לנו, תנו לנו לשלוט בוועדות האלה, לנהל את הוועדות האלה.

ת'אבת אבו ראס: אני חושב שאנחנו נוכל לנהל את העניין המקומי.

ת'אבת אבו ראס: הלוא אין אכיפה מקומית וצריכה להיות אכיפה מקומית ואם לא תהיה אכיפה מקומית תהיה אכיפה ארצית, יחידה ארצית תגיע להריסות.

ת'אבת אבו ראס: שקף אחרי זה.

ת'אבת אבו ראס: תסתכלו, חברים, ישנו משבר אדיר של אמון במדינה, לא מאמינים למדינה.

ת'אבת אבו ראס: אנחנו לא מאמינים למדינה ולמה שהיא עושה.

ת'אבת אבו ראס: תקראו מה שכתב קלמן ליבסקינד, אף אחד לא יאשים את קלמן שהוא איש שמאל, 'חתימה על החול'.

ת'אבת אבו ראס: הפקידות המקומית האזורית שמטפלת בבדואים חותמת עם אום אל חיראן על הסכם והמדינה לא מקבלת אותו.

ת'אבת אבו ראס: אז היא לא רוצה להכיר ביישוב אום אל חיראן ורוצה להעביר את התושבים בחורה ובחורה, בסוף המדינה לא מקבלת את ההסכם ומשאירה את האנשים באמצע ואחר כך אומרים למה הבדואים מתנגדים לזה ולמה קיצוניים.

ת'אבת אבו ראס: המדינה קיצונית במדיניות שלה והגיע הזמן שהמדינה תתעשת ותסתכל על התושבים כתושבים שווים.

ת'אבת אבו ראס: אפשר שקף אחרון?

ת'אבת אבו ראס: תסתכלו מה התוצאה, הריסות מבנים לא חוקיים בנגב.

ת'אבת אבו ראס: זה מעיתון 'הארץ', לא ממני, מספרים מ-2013 למעלה, ב-2017 2,220 בתים נהרסו ואני רוצה להגיד לכם שמ-2018 ועד היום כ-6,000 בתים חדשים נהרסו בנגב.

ת'אבת אבו ראס: המדינה הורסת את הבתים של תושביה, לא מכירה את הכפרים הלא מוכרים, לא מפתחת את הכפרים שיש להם תוכניות מתאר כמו א-סייד, כמו אום בטין, ביר הדאג' וכו' וכו'.

ת'אבת אבו ראס: שמים את התושבים בין הפטיש לסדן ואני חושב שכאן הבעיה.

ת'אבת אבו ראס: יש לי שורה של המלצות, אני אזכיר רק כמה.

ת'אבת אבו ראס: אני חושב שיש קודם כל ברמת המקרו צורך ברביזיה בחוק התכנון ובנייה ברישום הקרקע הקשור לחברה הערבית, באדמות הפרטיות.

ת'אבת אבו ראס: צריך להסתכל על זה שוב.

ת'אבת אבו ראס: 1965, חוק התכנון ובנייה לא השתנה הרבה בכל מה שקשור לקרקע פרטית.

ת'אבת אבו ראס: אנחנו תקועים, הערבים תקועים, הם לא יכולים ללכת קדימה וגם לא אחורה והמדינה לא עושה כלום.

ת'אבת אבו ראס: שימו לב לכסף שיועד לתכנון ובנייה בהחלטה 922, רובו לא נוצל כי אי אפשר לנצל אותו.

ת'אבת אבו ראס: יש הרבה תוכניות יפות על הנייר, אבל כשמגיעים ליישום יש בעיה, לכן יש צורך ברביזיה.

ת'אבת אבו ראס: יש צורך בהרחבת תחום שיפוט.

ת'אבת אבו ראס: אנחנו זקוקים כאוויר וכשמש לאדמות מדינה, אנחנו חלק מהמדינה, ולא רק אדמות פרטיות של כל מיני אנשים ששולטים בדבר הזה.

ת'אבת אבו ראס: אני בעד אכיפה ואכיפה זה דבר נכון, אבל בשיתוף פעולה איתנו.

ת'אבת אבו ראס: בואו נפתור את הבעיות הקיימות ונדבר על אכיפה בעתיד.

ת'אבת אבו ראס: המדינה חייבת להתקדם מהר בפתרון סוגיית הקרקע ואנא מכם, פיקוח על הוועדות המקומיות והמרחביות המקומיות שלא עובדות, לא עושות עבודה טובה, ותודה.

מנסור עבאס: תודה, ד"ר ת'אבת אבו ראס.

מנסור עבאס: אתם תמיד שולחים לנו ניירות עמדה ונשמח תמיד לקבל את ההמלצות שאתם ממליצים ולשלב אותן ביחד עם מסמכי הוועדה.

מנסור עבאס: ג'מאל מדלג, נמצא איתנו?

מנסור עבאס: מנהל תחום מיעוטים ממשרד החקלאות.

מנסור עבאס: שלום, ג'מאל.

ג'מאל מדלג: שלום לכולם.

ג'מאל מדלג: קודם כל תרשו לי לברך על הדיון המאוד מאוד חשוב הזה, האלימות חוצה כל תחום וכל פעילות.

ג'מאל מדלג: יש לי שני דברים.

ג'מאל מדלג: קודם כל אני רוצה להתייחס באופן כללי למה שנעשה על ידי משרד החקלאות במה שקרוי השטח החקלאי.

ג'מאל מדלג: לצערי אין לי מי שיגיב לגבי מה שקורה ברשות הבדואים מכיוון שהם עברו למשרד הכלכלה והם מבקשים לקבל הזמנה מסודרת מלשכת השר שלהם, לכן הם לא זמינים כרגע לידי, אז אני אתייחס, ברשותכם, לנושא הכללי של כלל הארץ ורוב רובה של ההתייחסות שלי מתייחסת לקרקע הפרטית שמוגדרת כקרקע חקלאית.

ג'מאל מדלג: כמו שאתם יודעים בעצם כלל הקרקעות במדינת ישראל ששייכות למגזר הן בערך 700,000 דונם כשחלק מזה כולל את השטח הבנוי.

ג'מאל מדלג: השטח החקלאי הוא החלק שהוא מחוצה לתחום של הקו הכחול ואני פה רוצה להתחבר עם מה שד"ר ת'אבת אבו ראס סיים וזה לאפשר אדמות מינהל מדינה ולהנגיש אותן לשימוש המגזר.

ג'מאל מדלג: אני לא נכנס עכשיו לנושא של הדיור כי זה נכנס בדיון הקודם, אני רוצה להיכנס לתחום המקצועי.

ג'מאל מדלג: אנחנו כמשרד החקלאות קידמנו מספר תוכניות ובינתיים לא מדובר על כסף ועל תקציבים אלא על החלטות מינהלתיות.

ג'מאל מדלג: זה בהמשך להחלטת ממשלה ב-2001 להוציא את כל מבני בעלי החיים מתוך היישובים החוצה, בזה אנחנו מפנים שטח שהוא מנוצל על ידי אותם דירים, על ידי אותם מבני בעלי חיים, להוציא אותם החוצה ובזה בעצם מאפשרים את החלפתם בדירות למגורים.

ג'מאל מדלג: הפרויקט הזה אמור להתקיים על קרקע מדינה.

ג'מאל מדלג: כמובן משרד החקלאות הוא לא בעל הסמכות על קרקע המדינה הזאת ולכן יש ועדה שהיא מנסה לאתר שטחים כאלה.

ג'מאל מדלג: לצערי עד היום לא בהצלחה גדולה.

ג'מאל מדלג: אגב, התוכנית הזאת בשטחים פרטיים הצליחה כמעט ב-100%, אפשר להצביע על מה שהיה בכפר יאסיף, שבעצם כל הדירים שבתוך היישוב עברו החוצה ובזה התפנו עוד שטחים לטובת מגורים.

ג'מאל מדלג: בנוסף לזה אנחנו עושים עוד מספר פעולות שמטרתן להגדיל את האינטנסיביות של החקלאות והפעילות החקלאית.

ג'מאל מדלג: זה נושא של תקצוב הקמת מבנים חקלאיים כדי לוותר על שטחים רבים כדי לגדל גידולי שדה פתוחים, אלא יותר בתוך מבנים, חממות וכמובן גם נושא של שיקום דרכים חקלאיות, שיקום צנרת מים וכמובן גם מכירת גידולים שהם בעלי רווחיות גדולה יותר.

ג'מאל מדלג: בגדול משרד החקלאות מוגבל בהשפעה או במה שנעשה בתוך הגדלת היצע הקרקע במגזר הערבי, אם כי אני אוסיף פה בסוגריים כי נכון מה שנאמר לגבי הנגב מכיוון שזה שטח שהוא שטח מינהל או שטח מדינה, או בשליטת ואחריות המדינה, ולכן אולי הוא מקור לאלימות.

ג'מאל מדלג: כגורם מקצועי אני לא רואה שהקרקעות החקלאיות במגזר הכללי, חוץ ממה שקורה במגזר הבדואי שכאן צוין, שזה מקור לאלימות.

ג'מאל מדלג: זה מה שאני יכול להוסיף לכם פה.

ג'מאל מדלג: לגבי הנושא של מה שקורה ברשות הבדואים אני מציע לפנות למשרד הכלכלה מכיוון שהגוף הזה עבר למשרד הכלכלה כדי לקבל התייחסות למפגש הבא.

מנסור עבאס: תודה, ג'מאל.

מנסור עבאס: מישהו מהמשרד הפנים רוצה להתייחס?

מנסור עבאס: אני רואה מהמשרד לבטחון פנים, אפרת.

אפרת אלטהולץ מרום: כן, שלום לכולם.

אפרת אלטהולץ מרום: אני אפרת, נמצא איתנו גם אריה אור, האחראי על הבנייה הבלתי חוקית מבחינת המשרד.

מנסור עבאס: תוכלי רק להציג את עצמך לפרוטוקול, לוועדה?

אפרת אלטהולץ מרום: אני אפרת, ראש אגף מדיניות של המשרד, ומי שנכון שיגיב מטעמנו זה אריה שאמון על הפעילות של המשרד בהקשר הזה, אם הוא נמצא.

אפרת אלטהולץ מרום: ואם לא, אנחנו נחזור לוועדה עם ההתייחסות שלנו בצורה מסודרת.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: יש סטטיסטיקה במשרד לבטחון פנים על סכסוכים שהם על רקע סכסוכי קרקע, רמת אלימות, פשיעה שבמקור הם על רקע סכסוכי קרקע?

אפרת אלטהולץ מרום: אני לא מכירה פילוח של הסיבה לסכסוך ולאלימות.

אפרת אלטהולץ מרום: הפילוחים שלנו הם לפי רמות שונות של אלימות, לא בהכרח לפי הסיבה שבגינה יש את האלימות, אבל יכול להיות שיש לנו מחקרים כאלה ואחרים על הנושא הזה, אני צריכה לבדוק.

אפרת אלטהולץ מרום: אני רואה שאריה לא איתנו, אז ככל שיש שאלה ספציפית למשרד אנחנו נעביר את ההתייחסות שלנו בצורה מסודרת להמשך.

מנסור עבאס: אני חושב שהנושא של לקבל מידע מהמשרד לבטחון פנים, מהמשטרה, על רקע ספציפי של סכסוכים מסוימים, של אלימות ופשיעה, זה יעזור לנו לתת פתרון לבעיות שורש, ולא רק לתופעה עצמה.

מנסור עבאס: אמנם אין שום סיבה שמצדיקה אלימות או פשיעה, אין ספק, אבל ברגע שרוצים לטפל חייבים גם לטפל בסימפטום עצמו, במה שמופיע, אבל גם לטפל בגורמים השונים שמביאים את האנשים להתנהגות אלימה.

מנסור עבאס: לכן אני חושב שהמשטרה, הפרקליטות, צריכים כן להנגיש את המידע הזה כי יש להם את המידע הזה.

מנסור עבאס: ברור שכל חוקר יודע איך התפתח סכסוך מסוים ואיך הגענו לרמה של רצח או הריגה או אלימות מסוימת.

מנסור עבאס: אני חושב שמידע כזה יעזור לנו גם להתמקד כאשר רוצים לבנות תוכניות עבודה.

מנסור עבאס: היום הוועדה הזאת, מיגור פשיעה ואלימות, מקיימת שני דיונים, אחד על בעיות דיור ואחד על בעיות קרקע וסכסוכי קרקע כי אנחנו חושבים, מרגישים ויודעים שחלק מהאלימות שנמצאת בחברה הערבית מקורה קשור לבעיות דיור ולקרקע ועוד כל מיני גורמים.

מנסור עבאס: אני חושב שבנושא הזה המשרד לבטחון פנים חייב להיות ער ל – אני חושב שיש להם מידע, אבל לא מפרסמים את זה, לא משתמשים בזה.

אפרת אלטהולץ מרום: אנחנו בהחלט מכירים בקשר בין הדברים וכל מה שאתה אומר נכון, אני רק לא יודעת להגיד אם יש לנו מידע סטטיסטי מובהק וברור, אני אבדוק את זה אם אנחנו נוכל להעביר מידע כזה.

מנסור עבאס: כן, אנחנו נפנה לשר ולמשטרה ונבקש שהמידע הזה יהיה זמין גם לוועדה.

מנסור עבאס: שייח' כאמל ריאן מרכז אמאן.

מנסור עבאס: תן התייחסות קצרה בבקשה.

כאמל ריאן: אני רוצה להמשיך איפה שסיים ד"ר ת'אבת.

כאמל ריאן: אני מסכים איתו בכל מילה שאמר ובאמת הוא צייר תמונה חשובה ומסוכנת כאשר המדינה בעצמה היא שותפה לסכסוך, או היא גורמת לסכסוך כשהיא מכריזה על שיווק מגרשים באדמה פרטית שלא הוסדרה קודם.

כאמל ריאן: מה שקורה בצורה אחרת כמעט בצפון.

כאמל ריאן: מה קורה אצלנו?

כאמל ריאן: אין אדמות מדינה, יש אדמות פרטיות.

כאמל ריאן: מאז שבוטל חוק מס רכוש באותה תקופה האנשים היו באים אלינו, בעלי האדמה הפרטית, ואומרים לנו: אל תכניסו את הקרקעות שלנו לתכנון, למה?

כאמל ריאן: כי הם היו יודעים שבמידה שלא יבנו על הקרקע הזאת הם יצטרכו לשלם המון כסף מס רכוש.

כאמל ריאן: היום מה קורה?

כאמל ריאן: בעל הקרקע הוא שולט בקרקע, אין אדמות מדינה, עזוב מה שאמר נציג משרד השיכון להכניס 70% ו-30%, מאיפה יכניסו?

כאמל ריאן: אין קרקעות מדינה מסביב ליישובים.

מנסור עבאס: לא, לא, הוא לא אמר את זה.

מנסור עבאס: הוא אמר ש-70% מהקרקע הפרטית היא בבעלות 30% מהאזרחים הערבים.

כאמל ריאן: אין 30 ואין 70, הקרקע של המדינה מסביב ליישובים הערביים היא בשליטת המועצות האזוריות.

כאמל ריאן: אני רוצה להתמקד בסוגיה חשובה מאוד.

כאמל ריאן: מאז שבוטל חוק מס רכוש זה טוב מאוד, זה פטר את האנשים מהחובות ומהגבייה, זה טוב, אבל מה יצא?

כאמל ריאן: יצא מונופול שבעלי הקרקע יכולים לא למכור את הקרקעות שלהם כאשר מאפשרים אותם לבנייה.

כאמל ריאן: צריך למצוא מנגנון שיחייב את בעל האדמה הפרטית שלא יחזיק את הקרקע הזאת.

כאמל ריאן: בזמנו היה אחרי שלוש שנים שאם הוא לא יבנה הוא יצטרך לשלם המון כסף, לכן היו מתחננים למכור את הקרקע.

כאמל ריאן: היום מי קונה קרקע פרטית בפי עשרה ובפי 20?

כאמל ריאן: משפחות הפשע.

כאמל ריאן: משפחות הפשע מלבינות את הכסף שלהם, הם קונים את הקרקע ושומרים את זה לעצמם.

כאמל ריאן: אין אדמה מדינה, האדמה הפרטית נשמרת על ידי הבעלים בלבד או מי שיכול לקנות ואלה האנשים שיש להם כסף לבן ואנחנו סובלים.

כאמל ריאן: בלי להרחיב את תחומי השיפוט ולהכניס אדמות שהן קרקע מדינה לא נפתור את הבעיה וכל הזמן אנחנו נסתובב סביב עצמנו.

כאמל ריאן: סוגיה אחרת, בנייה רוויה כבר יש בחברה הערבית, אבל לא מתוכננת.

כאמל ריאן: ב-2017 כמעט נרצחו 17 אנשים רק על מקומות חניה או מה שקשור לזה.

כאמל ריאן: 17 אנשים, המקור, הסיבה לרצח שלהם היה מקום חניה או רבו על איזה קרקע ליד הבית לחניה.

כאמל ריאן: בלי להסדיר את זה, ואני פונה לוועדה, צריך ליזום מפגש בהול, דחוף, עם שר הפנים שלא ירשו בנייה רב קומות, רוויה, בלי להסדיר את מקומות החניה.

כאמל ריאן: היום מקומות החניה הם אחד הגורמים לרציחות בחברה הערבית.

מנסור עבאס: צודק, צודק.

מנסור עבאס: לא מזמן בכפר אבטין, מקור הסכסוך היה על חניה, איפה שהמכונית צריכה לעמוד, נרצח אחד ממשפחה אחת ואחרי חודש נרצח בחור שני מהמשפחה השנייה.

מנסור עבאס: לצערנו בין שכנים.

כאמל ריאן: זה יעבור מבין שכנים לבין אחים לבין בני משפחה.

כאמל ריאן: אני רואה ארבע קומות וחמש קומות ועשר קומות כבר יש, אבל אין מקומות חניה.

כאמל ריאן: איפה האנשים יחנו?

כאמל ריאן: הם ירצחו אחד את השני.

כאמל ריאן: אלה דברים קטנים, אבל הם גורמים לפשיעה.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: מלכה, את יכולה להתייחס בקצרה, שנוכל לסכם ולסיים את הדיון.

מנסור עבאס: אנחנו כמובן נמשיך, פתחנו את הדלת.

מנסור עבאס: מלכה שניאור, את שוב איתנו?

מלכה שניאור: כמה מילים.

מלכה שניאור: קודם כל כאשר במרקם הבנוי הוותיק יש בנייה גבוהה וצפופה ובלי מענה לחניה זה באמת אתגר ובכל היישובים בחברה הערבית, באזורים הוותיקים, זה באמת אתגר, גם של מינהל התכנון, גם של היישובים, לקדם תוכניות שיסדירו את המרחב הציבורי, את מקומות החניה, את השטחים הפתוחים בתוך המרקם הבנוי שהוא צפוף.

מלכה שניאור: בשכונות החדשות שמתוכננות כמובן שנותנים את הדעת לפתרונות חניה, יש תקנים ויש מקומות חניה לפעמים אפילו תת קרקעית, בוודאי כאשר מדובר בבנייה גבוהה, אם אתה מדבר על עשר קומות וכו', אבל גם בבנייה צפופה שהיא נמוכה צריך לתת מענה למקומות חניה והדבר נעשה בתוכניות החדשות.

מלכה שניאור: שוב, למרקם הוותיק צריך לדאוג בנפרד בתוכניות אחרות ייחודיות.

מלכה שניאור: דבר נוסף, אני רוצה להתייחס לנושא של הבנייה הלא חוקית ולנושא של הרישום.

מלכה שניאור: מבחינת הבנייה הלא חוקית, צריך לזכור, הסובלים אולי המרכזיים מבחינתנו של הבנייה הלא חוקית אלה המשפחות שבנו באופן לא חוקי, מאחר שיש להם בתים שלא יושבים על כביש סלול או מתוכנן ואין שם ביוב ואין שם מפלסים מתואמים.

מלכה שניאור: זאת אומרת כאשר המשפחה בונה באופן לא חוקי היא פוגעת כמובן בעצמה והיא פוגעת בבעלים נוספים בקרקע שהרישום שלהם אולי לא מוסדר ולא מסומן ולכן הזכויות שלהם מנוצלות.

מלכה שניאור: ולכן מה שאמרנו קודם לגבי המשך האכיפה, ראשי הרשויות, כבוד היושב ראש, שמענו שראשי רשויות לא יכולים להרוס בתים אולי, אבל הם בהחלט יכולים להמשיך במאמץ והם כן יכולים ולהמשיך ולסייע באכיפה כאשר הבנייה רק מתחילה, זאת אומרת בשלב שבו רק שמים את היסודות או את הבטון הראשון ועוד אין משפחה שגרה שם אז המצב הוא שונה.

מלכה שניאור: לכן כן צריכה להיות מעורבות וכן צריך להיות חינוך למניעה של הבנייה הלא חוקית, בוודאי בתחומים של תוכניות, אבל גם כן המשך האכיפה מצד המדינה כי זה הבסיס לחיים איכותיים לדורות הבאים.

מלכה שניאור: זה דבר שממש חשוב לנו לשמר ולהדגיש.

מלכה שניאור: בנושא הרישום, אני מאוד מודה לרוסלאן שדיבר בשם משרד המשפטים והם מנסים וינסו בעתיד לקדם אפשרות להסדרה של הרישום על הקרקע.

מלכה שניאור: אני חושבת שפה בתחילת הדיון עלתה איזה שהיא הצעה לקידום הרישום במצב הקיים, עוד לפני שינוי חקיקה, לעשות משהו שקשור אולי למיסוי או לפתיחת הדלת הזאת או לעידוד הרישום כבר היום, בלי לחכות לשינויי חקיקה.

מלכה שניאור: אני חושבת שזה אחד הדברים ממש החשובים משום שזה יאפשר לאנשים לבטא את הרישום שלהם למרות מורכבות של ירושות ולמרות מורכבות של עסקאות שלא נרשמו לאורך שנים וזה יאפשר לאנשים בפועל שהם לא יהיו שקופים לתהליכי התכנון ושלא יפלשו להם לקרקע.

מלכה שניאור: אני חושבת שזה דבר שיסייע להפחתת הפשיעה ולהפחתת הקונפליקטים והסכסוכים בין בעלי קרקע.

מנסור עבאס: כן, אני מאוד מודה לך.

אימאן ח'טיב יאסין: אפשר שני משפטים?

מנסור עבאס: כן, כמובן, חברת הכנסת אימאן.

אימאן ח'טיב יאסין: אוקיי, צהריים טובים לכולם, כבוד יו"ר הוועדה וחברים וחברות.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שאין טעם להוסיף ולהגיד כמה הנושא הזה מאוד מאוד מאוד חשוב, אבל אני רוצה לציין ולהדגיש שלושה דברים.

אימאן ח'טיב יאסין: הדבר הראשון זה כל הסוגיה של קרקעות שלא רשומות על שם הבעלים שמחזיקים בהן בפועל.

אימאן ח'טיב יאסין: זה בעצם פצע פתוח, מדמם, והוא יישאר מדמם ויירד הרבה דם בעתיד, והלוואי שלא, אם העניינים לא יוסדרו.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שצריך לחשוב על דרכים איך לעשות את זה.

אימאן ח'טיב יאסין: אין ספק שהנושא של האגרות ושל הרישום הוא נושא מרכזי בסוגיה הזאת וצריך לתת עליו את הדין וגם את הפתרון.

אימאן ח'טיב יאסין: הסוגיה השנייה זה כל הנושא של הקצאת קרקעות מדינה.

אימאן ח'טיב יאסין: אין ספק שבתוך היישובים הערביים, גם מבחינת אזורי שיפוט והשליטה של הרשויות הערביות בתוך היישובים ומסביב ליישובים וכמה שיניים יש להם בנושא, זה לא יעזור ומשם לא יבוא הפתרון, הפתרון זה בקרקעות מדינה שמחזיקה ברוב המוחץ של הקרקעות בארץ.

אימאן ח'טיב יאסין: לכן האחריות של המדינה לתת ולאפשר לאותם צעירים ולאותם אנשים בחברה הערבית, שתהיה להם ההזדמנות לרכוש קרקע ולבנות בית או לרכוש בית.

אימאן ח'טיב יאסין: זה מביא לסוגיה השלישית, שלא יכול להיות שאנחנו היום מדברים על בנייני קומות, כמו שאמר ידידי ג'אבר קודם, בצד וממש בצד ובתוך קרקע חקלאית אנחנו רואים וילות שקמות ונבנות על ידי היישובים הערביים ומאיתנו מבקשים קומות ולא רק זה, במחירים שפשוט אי אפשר לעמוד בהם.

אימאן ח'טיב יאסין: אז לא רק מבחינת יכולת, אפילו מבחינת הנגישות של אותם צעירים לקבל הלוואות ומשכנתאות זו עוד סוגיה, אז הסוגיה מורכבת ולכן הפתרון צריך להיות מקיף ונותן מענה לכל הצדדים של הבעיה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אימאן ח'טיב.

מנסור עבאס: אמל, אני אתן לך הזדמנות בחצי דקה לסכם מבחינתך את הנושא.

אמל עוראבי חוסין: תודה רבה לך, קודם כל.

אמל עוראבי חוסין: רציתי לדבר על שתי נקודות שאני מקווה שישפכו קצת אור על הסוגיה ועל הקשר בין הדיור לבין בעיית האלימות.

אמל עוראבי חוסין: הנושא הראשון, דובר על רישום קרקעות, היעדר רישום קרקעות לא מאפשר לאנשים לנצל את הזכויות הקנייניות שיש להם על הקרקע, כך שאין להם נגישות לאשראי, הם לא יכולים לפנות לבנקים לקבל אשראי וזה מביא אותם אחר כך לקבל משכנתאות וערבויות מגורמים פרטיים שאנחנו יודעים שיש להם קשר הדוק לאלימות ולפשיעה.

אמל עוראבי חוסין: על כן יש גם צורך לפתור את נושא האשראי והנגישות למקורות פיננסיים מול הבנקים.

אמל עוראבי חוסין: זה נושא שמאוד חשוב לפתור בשלב הזה גם בהיבט של האלימות וגם בהיבט של הדיור.

מנסור עבאס: אנחנו מטפלים בזה מחר.

אמל עוראבי חוסין: הנושא השני הוא נושא התשתיות והחניה.

אמל עוראבי חוסין: באחד מדוחות המשטרה מ-2018 נכתב שחלק ניכר מהקטטות שמעורב בהם נשק קר הוא על סכסוכי חניה, ופה אי אפשר לדבר על התשתיות המקומיות והתשתיות היישוביות.

אמל עוראבי חוסין: אנחנו סובלים ממחסור חמור בתשתיות ובחניה ועל כן חשוב לערב את משרד התחבורה ולבדוק מה התקציב ומה הקריטריונים לתקצוב עבודת תשתית בתוך היישובים.

אמל עוראבי חוסין: אנחנו יודעים מעבודה שלנו ב'סיכוי' שהם קריטריונים שהם לא אחידים והם מפלים ויש צורך לטפל בבעיה הזאת בשילוב עם פתרונות דיור.

אמל עוראבי חוסין: הנושא האחרון הוא נושא השיווקים.

אמל עוראבי חוסין: אנחנו רואים ש-0.8% מכלל משקי הבית הערביים ניגשו למחיר למשתכן וזו תוכנית הדגל.

אמל עוראבי חוסין: אז מה זה אומר?

אמל עוראבי חוסין: שהתוכנית הזאת לא עונה על הצרכים ולא עונה על המאפיינים הייחודיים של החברה הערבית ועכשיו התוכנית המתוקנת שמתבקשים לתקן אותה חוזרת על אותה טעות, כך שהשיווקים לבניית בנייה רוויה לא מצליחים בחברה הערבית.

אמל עוראבי חוסין: שם צריך לעשות עבודה מאומצת בהתייעצות ובדיבור עם הנהגת הציבור הערבי ועם העמותות העוסקות בעניין.

מנסור עבאס: תודה, אמל, אני מאוד מודה לך.

מנסור עבאס: חברים, אנחנו היום פתחנו את הפתח, אני מקווה שנוכל להרים את הנושא הזה.

מנסור עבאס: אני תמיד אומר שהנושא של פשיעה ואלימות הוא משבר, אבל יש בו הזדמנות כדי שנוכל גם לטפל בבעיות העומק שעומדות בפנינו.

מנסור עבאס: אני אבקש מאמל להציג את הסיכום שהוא הכין.

מנסור עבאס: בבקשה, אמל.

אמל ביבאר: הוועדה קוראת למשרד הבינוי והשיכון בעת תכנון תוכניות מתאר חדשות לכלול גם שטחי מדינה ועל התוכנית להיות מותאמת למבנה החברתי והתרבותי באותו יישוב ובאותה חברה.

אמל ביבאר: הוועדה תפנה למשרד המשפטים ולמשרד האוצר על מנת לבחון את ההצעה לעידוד רישומי קרקע בטאבו והסדרת בעלות ותמליץ לפתור את התהליך מאגרות ומסים.

אמל ביבאר: הוועדה קוראת למשרד המשפטים ומשרד הבינוי והשיכון לעצור ולהקפיא את תהליך הריסת הבתים ולצאת עם תוכניות חלופיות שייתנו מענה לצרכים של אותם יישובים בחברה הערבית.

אמל ביבאר: הוועדה סבורה כי למועצות הערביות אין יכולת לאכוף ולעצור את הבנייה הבלתי חוקית בתוך היישוב.

אמל ביבאר: אחריות הפיקוח ואכיפה היא של הוועדות המקומיות והאזוריות והמחוזיות.

אמל ביבאר: הוועדה קוראת למשרד הפנים, מינהל התכנון, רשות מקרקעי ישראל, לפעול להרחבת תחומי השיפוט של הרשויות הערביות ובזה לאפשר תכנון מחודש ובנייה באותן רשויות.

אמל ביבאר: הוועדה תפנה לרשות להתיישבות הבדואים בנגב במשרד הכלכלה על מנת לקבל את תגובתם בעניין תחומי שיפוט, חלוקת קרקעות ונושא הבנייה, בפרט בנגב.

אמל ביבאר: הוועדה סבורה כי בבנייה רוויה התכנון מחייב תכנון חניה כך שייתן מענה הולם לכלל התושבים כחלק מניסיון למנוע סכסוכים עתידיים.

מנסור עבאס: יופי, תודה, אמל, תודה לך.

מנסור עבאס: אני מאוד מודה לידידנו אמין, שלוש שעות וחצי הוא בילה בוועדה, וגם מלכה ממשרד הבינוי והשיכון ולכל האורחים, גם מהמשרדים, ובסוף אני מודה גם לצוות הוועדה שעושה עבודה נפלאה בתנאים קשים.

מנסור עבאס: אנחנו ננעל את הישיבה ונחדש אותה מחר לדיון על פשיעה כלכלית, עוד היבט אחר של נושא של הפשיעה והאלימות בחברה הערבית.

מנסור עבאס: אני מאוד מודה לכם.