ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 56, 2020-09-01 10:00

רם שפע: לא, להיפך.

רם שפע: הכול בסדר, תמשיך.

רם שפע: אני באתי להקשיב.

רם שפע: אני רוצה שאתה תדבר לפניי.

חוסיין חמדאן: טוב.

חוסיין חמדאן: אני מברך את כולכם, חברות וחברים מוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, את גב' אורנה שמחון, מנהלת המחוז, מר ג'לאל אסעד, מר עמאד פארס, בשם ראש המועצה, מנהל מחלקת החינוך וועד ההורים כולם.

חוסיין חמדאן: אני ממש שמח שהגעתם היום.

חוסיין חמדאן: המדיניות שלנו בבית הספר, מנהיגות מנהיגות מנהיגות.

חוסיין חמדאן: דווקא בקורונה, איך כשאומרים, כשהגלים מתחזקים החזקים מתגלים.

חוסיין חמדאן: אנחנו כל כולנו, אני נשארתי אתמול עד תשע בערב, גם הצוות, יש פה שיתוף פעולה מלא ואנחנו לא עושים טובה, מי שבחר, וככה המדיניות שלי והסיסמה שלנו, הרבה הצטיינויות היו לנו, אבל כל מורה יודע שהוא מנהיג, יש שיתוף פעולה מלא.

חוסיין חמדאן: אני חושב שהשילוב הזה, אם זה הרשות, חברי הכנסת, כולם, אנחנו צריכים לשלב ידיים עם מנהיגי ישראל בשמירה על צביונה של מדינת ישראל ועל עיצוב דור שימשיך מה שקיים.

חוסיין חמדאן: מבחינת בית הספר בצל הקורונה, הוא ערוך מאוד, חלוקה, המחוז הציף אותנו, גם המפקחים, ג'לאל ועמאד, יש לנו את כל הכלים ללמידה מרחוק, יש לנו את כל הכלים לפדגוגיה חדשנית ולחשיבת עתיד, איך שאמרה ד"ר אורנה בסרטון היפה הזה שהדהים אותי, אני אמרתי לה כבר, באמת זה מקיף את הכול.

חוסיין חמדאן: אז אנחנו ערוכים.

חוסיין חמדאן: מבחינת היגיינה, אתמול דיברתי עם הצוות שלי, חוץ מזום אנחנו צריכים להיות דוגמה, לא לזלזל, לא כאילו להקל ראש, אז אנחנו אוכפים ואנחנו דוגמה לתלמידים.

חוסיין חמדאן: אני מקווה שהקולות הקוראים ייצאו לדרך מהר.

חוסיין חמדאן: בגלל התקשוב יש לנו חוסר קצת באמצעי תקשורת.

חוסיין חמדאן: אני מודה גם למועצה כולם.

חוסיין חמדאן: ברוך בואכם, אז לרגל בואכם ועוד מעט ראש השנה, אני יודע שיש בהמשך ארוחה, ניסינו להביא את שבעת המינים.

קריאה: הם קיבלו הנחיה לא להגזים עם הכיבוד.

חוסיין חמדאן: אני רוצה שתתכבדו גם ושוב, אני מודה לכם על הביקור הזה ומקווה שכולנו, גם שטח וגם מטה וגם מחוז תמיד נשלב ידיים כי זה רק יניב פירות מתוקים וזה ייטיב עם ילדינו, דור העתיד.

אורנה שמחון: אז לפני הכיבוד אני אגיד כמה מילים.

אורנה שמחון: קודם כל אני מקדמת בברכה את ועדת החינוך של הכנסת ואת רם שפע, יושב ראש הוועדה.

אורנה שמחון: נמצאים פה חברי כנסת מוועדת החינוך, שאני מקדמת אותם בברכה.

אורנה שמחון: את אורלי אני מכירה שנים ואני מקדמת אותך בברכה, היא עבדה איתי במשרד החינוך שנים ארוכות.

אורנה שמחון: לגבי כל אחד מחברי הכנסת, כבודו ותפקידו במקומו מונח.

אורנה שמחון: נמצאים פה נציגי הורים מוועד הורים מרכזי, אז אני מברכת אתכם ואת רודי, שעובדים איתנו בשיתוף פעולה.

אורנה שמחון: אדוני ראש הרשות, מנהל בית הספר, צוות המורים, אנחנו היום ביום חג, אנחנו פתחנו חדר מצב, אנחנו עובדים ממרץ להגיע לרגע הזה.

אורנה שמחון: אתמול עזבנו את חדר המצב באחת וחצי לפנות בוקר כי היינו צריכים להעיר את ראשי הרשויות שהן אדומות משנתם ולהגיד להם: רבותיי, מחר אתם צריכים לבשר לתלמידים שלא פותחים את שנת הלימודים.

אורנה שמחון: נשבר לי הלב, אבל נאלצנו לעשות את זה.

אורנה שמחון: השארנו את החינוך המיוחד ואת הילדים בסיכון, אבל אלה החלטות הממשלה ואנחנו צריכים כמובן לכבד אותן כלשונן וככתבן.

אורנה שמחון: אנחנו פותחים את מערכת החינוך במחוז צפון פה בביקור הזה ואני רוצה להגיד שכל מסגרות החינוך ללא יוצא מן הכלל פתוחות.

אורנה שמחון: ראשי הרשויות, 93 במספר, עשו מהלך דרמטי ויחד איתנו הובילו את הרגע הזה, יחד עם מנהלי בתי הספר, שזה הזמן שלי להצדיע להם ולהצדיע לסגלי ההוראה שעושים לילות כימים כדי להבטיח את הרגע הזה.

אורנה שמחון: אתם מגיעים ליישוב יוצא דופן.

אורנה שמחון: ראש המועצה מכהן בתפקידו יחסית זמן קצר, אבל בזמן הקצר שהוא נכנס ליאנוח ג'ת הוא שם את החינוך בראש סדר העדיפויות וזה לא מהפה ולחוץ, אלא הוא אומר ומיישם.

אורנה שמחון: בקדנציה הקצרה שלו הצלחנו להוביל פה מהלכים חינוכיים מאוד יפים עם תוכנית מערכתית מאוד סדורה, הקמנו פה חווה חקלאית לתפארת שאתם תראו אותה, עשינו מהלך היסטורי של לאחד שתי חטיבות ביניים עם כל המאבקים והסכסוכים וההסכמים באמצע הלילה עם הסתדרות המורים, אבל אמרנו נוע נוע כי זה המהלך הנכון להקים פה בית ספר שש שנתי ולהוביל פה תוכנית אסטרטגית לקידום מערכת החינוך.

אורנה שמחון: יש פה מערכת חינוך טובה, יש פה הישגים טובים, וברגע שמזכירת הוועדה סיפרה לי, רם, שאתה רצית להגיע ליישוב דרוזי, אז קודם כל אני גאה בזה שאתה מגיע ליישוב דרוזי, אני ביקשתי שזה יהיה ביאנוח ג'ת, משום שביקור של ועדת החינוך גם במגזר הדרוזי מסמל יותר מכל את ההצדעה שלנו למגזר הדרוזי שהצליח להוביל מהלכים ברמת הישגים הכי טובים בכל הארץ.

אורנה שמחון: אתה יכול לראות גם שיש לנו יישוב אחד, פקיעין, שהגיע למקום הראשון בזכאות לבגרות ומתוך עשרת המקומות הראשונים ארבעה יישובים הם יישובים שלנו, שלושה מהמגזר הדרוזי ואחד, כאוכב אל היג'א, במגזר הערבי, ואנחנו גאים על זה שהמגזר הדרוזי מיוצב.

אורנה שמחון: יש פה צוות חינוכי וניהולי יוצא מן הכלל של מנהלים, יש פה צוות מורים ותושבים שהחינוך מאוד קרוב לליבם.

אורנה שמחון: זה מכשיר מאוד דרמטי להשתלבות בחברה הישראלית.

אורנה שמחון: אני שמחה מאוד שבחרתם לעשות את זה, אבל המחוז שלי הוא מאוד גדול והייתי שמחה שתגיעו לכל המחוז שלי, גם למגזר הערבי, שאימאן, חברת הכנסת, מייצגת אותו, אבל אנחנו מגזר או מחוז שהוא רב תרבותי ואני גאה על זה.

אורנה שמחון: יש פה שקט, יש פה חיים משותפים, יש פה דו קיום הלכה למעשה.

אורנה שמחון: יש פה מרכזי קניות משותפים, יש פה מערכת חינוך יוצאת דופן, יש פה מרכזי מחוננים וילדים דרוזים שלומדים במרכז מחוננים בשלומי ויש פה תהליכים של השתלבות בחברה הישראלית שהם יוצאים מגדר הרגיל.

אורנה שמחון: אז אני אסירת תודה לכם שבאתם היום להוקיר את מערכת החינוך במגזר הדרוזי, אני רוצה להגיד תודה רבה לידידי, למפקחים שלנו ולמנהלי בתי הספר ולצוותי המורים.

אורנה שמחון: אז תודה רבה לכם.

חוסיין חמדאן: רם, בהמשך לדבריה, משפט אחד, באמת השילוב, כמו שהזכירה כבוד מנהלת המחוז, שילוב הידיים פה בין המועצה, מר ג'לאל ומר עמאד, המפקח הכולל, שהוא בארבע שנים, הוא ממש יוצא דופן וכולנו עובדים ממש מהלב ושיתוף הפעולה כל כך ייחודי.

חוסיין חמדאן: תמיד שואפים ליותר טוב, יש לנו מצב בכללי טוב, אבל אנחנו לא ישנים על זרי הדפנה, אנחנו ממשיכים, אבל יש שילוב מדהים בין כל הבאים או עוסקים במלאכת החינוך.

חוסיין חמדאן: בבקשה, מר רם.

רם שפע: בוקר טוב, שלום לכולם, נעים מאוד, אהלן.

רם שפע: אני שמח להיות פה, אני שמח שחבריי לוועדה הצטרפו, גם חבר הכנסת יאיר גולן וחברת הכנסת אורלי פרומן ואימאן ח'טיב וגם חברי הכנסת קלנר וחבר הכנסת כסיף תיכף יצטרפו אלינו.

אורלי פרומן: הנה קלנר הגיע.

רם שפע: איזה תזמון.

רם שפע: וגם עמית מגיע.

רם שפע: אני מצטרף למה שאמר חבר הכנסת יאיר גולן, בסוף כל אחד מאיתנו עושה הרבה דברים ואתה באוטו, בטלפון במיליון נושאים, ופתאום אתה נעצר רגע, רואה הרבה ילדים נרגשים, הם לא יודעים מי אנחנו ומה אנחנו עושים, בעולם שלהם, אבל הם מבינים שיש אירוע חגיגי עם תופים ותזמורת.

רם שפע: וגם המקום האישי שלי, היום הילד שלי עבר גן והוא נכנס לגן שאני הייתי בו לפני 30 שנה בקיבוץ, בדיוק 30 שנה, אז זו גם סגירת מעגל נחמדה שלי.

רם שפע: הכול כמעט אותו דבר, גם מערכת החינוך שלנו צריכה ש - - -

יאיר גולן: זה בשביל להרגיז אותנו, שנראה כמה שהוא צעיר.

רם שפע: אוקיי, אני מקבל את זה, זה נכון.

רם שפע: בזה אני לא יכול ל עשות שום דבר, אני אכן צעיר.

יאיר גולן: הבעיה היא שאנחנו לא יכולים לעשות עם זה שום דבר.

רם שפע: לא, בסדר, גם עתידך לפניך עוד הרבה שנים וכולנו פה והכול בסדר.

רם שפע: אז באמת, כמו שגם אורנה אמרה וגם ראש המועצה ומנהל בית הספר, לא בכדי בחרנו להגיע לפה.

רם שפע: היה לנו חשוב לפגוש את החברה הדרוזית ובכלל לא להישאר בבועה.

רם שפע: קל להיות בתל אביב ובירושלים.

רם שפע: לא רק להגיע לצפון, אלא גם לראות באמת את כל מה שקורה פה ברשות.

רם שפע: אני גם מאוד מאוד שמח שהסיור שלנו יהיה כזה מקיף שאנחנו גם בבית ספר יסודי וגם אחרי זה עוברים לתיכון וגם הולכים לחווה חקלאית כדי לראות משהו קצת אחר, יותר רחב, במנעד יותר עשיר של חינוך באמת משמעותי.

רם שפע: גם הנהגת ההורים פה, ששיתפנו פעולה בהרבה מאוד נושאים בשבועות האחרונים ויש לנו הרבה מאוד אתגרים משותפים.

רם שפע: צוות המורים והמורות, בסוף, עם כל הכבוד לנו, אנחנו יודעים טוב לדבר, אבל אתם כל בוקר משתדלים, קמים לפה לפגוש את התלמידים והתלמידות בשנה כל כך מאתגרת.

רם שפע: וצריך להגיד את האמת, זה בסדר גמור, כולנו מפרגנים אחד לשני, אבל יש שנה מאתגרת, יש שנה קשה, אנחנו גם לא יודעים מה יוליד יום ומה יהיה בעוד כמה ימים ובאמת הרבה דברים יכולים עוד להשתנות.

רם שפע: אני מקווה מאוד שרמת התחלואה תהיה נמוכה גם פה וגם בכל הארץ כדי שהשנה הזאת תהיה יותר חלקה מאיך שהיא נפתחה, כמו שאורנה אמרה, באמת בדרמות עד אתמול בלילה בענייני הערים האדומות.

רם שפע: אני אפילו יכול לגלות לכם סוד שמאחורי הקלעים חלק מהאנשים ראו שבג'ת, שזה בכלל לא פה, זה עיר אדומה והיה חשש - - -

מודי סעד: ואז הודיעו לי ש - - -

רם שפע: כן.

רם שפע: אני אמרתי לחברים, אני גר ליד ג'ת, הכול בסדר, זה לא אותו מקום.

רם שפע: התבלבלתם.

רם שפע: ג'ת זה במשולש, זה עשר דקות ממני.

רם שפע: בכל אופן אני שמח מאוד להיות פה.

רם שפע: באמת שמענו הרבה דברים טובים, אנחנו שמחים להיות פה ואני בטוח שאני מדבר בשם כל חברי הכנסת וגם אלה שלא נמצאים פה .

רם שפע: אני מקווה מאוד שהשנה הזאת, אני אגיד מה שאני משתדל להגיד בכל מקום, למרות שזה לא טריוויאלי, בסוף הקורונה מעצבת הרבה אתגרים ועם היעדר תשתיות ואנחנו בטוחים שגם פה זה קשה וגם עבור הילדים לבוא עם המסכות ועם הקפסולות, הרבה מאוד אתגרים, אבל אני חושב שהשנה הזאת היא הזדמנות חינוכית אדירה לעשות הרבה מהפכות שהמון שנים חלמנו עליהן.

רם שפע: המילה הזאת, קפסולות, אגב בסוגריים, אבשלום קור התקשר אליי השבוע והתעקש שאני אעשה הכול כדי למצוא מילה יותר טובה מקפסולות.

רם שפע: בשיחה מאוד רצינית.

רם שפע: אז אני אמרתי לו שאני מבטיח להשתדל, עוד לא מצאתי פתרון.

רם שפע: הוא נתן לי כל מיני הצעות.

קריאה: למה לא קבוצות?

רם שפע: אז דיברנו על קבוצות, אבל הוא אמר שקבוצות זה לא - - -

קריאה: אתה יכול לעשות דבוקות.

רם שפע: אז דיברנו גם על דבוקות.

רם שפע: אבל מה שאני רוצה לומר - - -

יאיר גולן: אבל אתה רואה איך זה נולד?

יאיר גולן: רק מי שהיה צנחן יגיד לך דבוקה.

רם שפע: טוב, אני לא הייתי צנחן.

רם שפע: אבל מה שאני רוצה לומר בזה שהמון שנים אנחנו מדברים, והיו מחאות ודיברו על גודל כיתות ופתאום כולנו לומדים בקבוצות קטנות, בכיתות קטנות, זה כאילו הכרח במקום מציאות שאנחנו רוצים אותה.

רם שפע: וגם הלמידה מחוץ לכיתות היא למידה מאוד משמעותית ואנחנו יודעים שהקורונה בהקשר הזה עוזרת.

רם שפע: אגב, גם האוטונומיה או הגמישות שתקבלו כמנהלים, כראש רשות, פתאום יש יותר גמישות, פתאום המשרד מבין שאולי אפשר לסמוך יותר על המורים והמנהלים שעושים עבודה די טובה, אז מפסיקים לדבר על זה שכוח האדם שלנו הוא כזה וכזה.

רם שפע: לא, כוח האדם שלנו מעולה, אני גם אומר את זה גם כמי שלמד הוראה.

רם שפע: אגב, מי שלא יודע, אני מורה בהכשרתי להיסטוריה ומקרא, למדתי בסמינר הקיבוצים חינוך, משם אני בא, אני גם עבדתי הרבה שנים, גם הייתי חבר במועצה להשכלה גבוהה וגם ב'אחריי' כארגון נוער, אז אני מכיר טוב את הפעילות, בסוף אני יודע שאנשי השטח הם הכי טובים ולפעמים למערכת קצת נוח אולי להאשים את מי שנמצא בשטח, אבל בסוף אני יודע שאתם עושים את העבודה הכי טובה וסומך עליכם.

רם שפע: אני בטוח שאני מדבר בשם כל חברי הוועדה.

רם שפע: מי שמכם רוצה להוסיף משהו, אז מעולה.

רם שפע: אז זהו, אני שמח להיות פה, תודה על הכניסה המרגשת, אני בטוח שמחכות לנו עוד הפתעות, ואם זה הצניעות של הכיבוד אז אני לא יודע מה מחכה לנו בארוחת הצהריים.

רם שפע: תודה גדולה.

חוסיין חמדאן: רק מילה אחת.

חוסיין חמדאן: קודם כל אני לשעבר מורה לאנגלית, אני רק 33 שנים במערכת, 18 בניהול.

חוסיין חמדאן: השפה העברית עשירה, גם הערבית, אז המילה קפסולה, אבל יש לנו אוצר מילים, ההערה של אבשלום קור במקום.

חוסיין חמדאן: שנית, עוד משפט, באמת המורים הם גלגלי השיניים של מערכת החינוך במדינה.

חוסיין חמדאן: בכל דרך שאפשר להעצים את המורה, להעצים את המעמד שלו, מגיע להם, הם גלגלי השיניים.

חוסיין חמדאן: בעידן הזה להיות מורה זה לא דבר קל.

חוסיין חמדאן: אני חי את המערכת 33 שנים, הם כמובן באים מרצון, אבל מגיע להם כל טוב, ממש הם גלגלי השיניים של המערכת.

רם שפע: חד משמעית, מסכים מאוד.

רם שפע: מאוד מאוד.

רם שפע: תודה רבה.

אורלי פרומן: נעים מאוד.

אורלי פרומן: שמי אורלי פרומן, אני חברת כנסת, אבל אני בעצם אשת חינוך שנים במערכת החינוך.

אורלי פרומן: הייתה לי הזכות להיות המקבילה של אורנה, הייתי מנהלת מחוז תל אביב, אורנה מנהלת מחוז צפון, ועבדנו בשיתוף פעולה ואנחנו בקשר טוב מאותן שנים.

אורלי פרומן: אז קודם כל, ברשותכם, אני כן אייחד כמה מילים למחוז צפון.

אורלי פרומן: למי שלא מכיר את המחוז זה ממש לא מובן מאליו, זה מחוז מאוד מאוד גדול, גם גיאוגרפית, אבל גם 93 יישובים במחוז אחד שיש לך בעצם את מיני ישראל בתוך המחוז ומנהל המחוז הוא מנכ"ל משרד החינוך לכל דבר ועניין, כך התייחסו אלינו תמיד.

אורלי פרומן: כשאת ממנכלת מחוז כל כך מורכב, ואני יכולה לומר לכם שכל שאלה, תנסו להכות את המומחה, כי אני עשיתי את זה לא פעם לאורנה, כי היא מקור הידע שלי למה שקורה, יש תשובה, יש ידע, בקיאה, מכירה.

אורלי פרומן: אז חברתי היקרה, אני מצדיעה לך, הפעם מהיותי חברת כנסת, על פעילות רבת שנים במחוז צפון ביד רמה עם כל ראשי הרשויות.

אורלי פרומן: חברים, זה לא פשוט, אתה רוצה לתת אוטונומיה לראש רשות, אבל אתה גם רוצה לוודא שמה שקורה פה הוא נכון, הוא בהתאם לרוח ולמדיניות המשרד, אז לשחרר ולהחזיק רחוק וקצה החבל - - -

קריאה: עם אורנה לא מתעסקים.

אורלי פרומן: אני יודעת, אמרתי ביד רמה.

אורלי פרומן: ויחד עם זאת, כן, גם היא כמו הרבה אנשי חינוך, כמו מנהלים כלפי מורים רוצים הרבה יוזמות שתצמחנה מהשטח.

אורלי פרומן: לא כל החוכמה נמצאת בירושלים, לא לא-כל, ממש לא, הרבה חוכמה יש בשטח, אצל הגננות והסייעות והמורים והמנהלים ורק צריך לאפשר להם ליצור וליזום ותראו איזו מערכת חינוך טובה.

אורלי פרומן: נכון, צריך להיות הדרג המפקח מבחינת הרשות והמתווה את מדיניות הרשות, מתווה ברמת המחוז, ולכן כשישבנו וחשבנו, חשבתי אני עוד לפני שוועדת החינוך חשבה לאן להגיע, אמרתי שהפעם הולכים למקומות מיוחדים, לא לקונבנציונלי.

אורלי פרומן: כן, או לצפון, או לדרום, ליישובים הדרוזים, ליישובים הערביים.

אורלי פרומן: רוצים לראות את המערכת האחרת, זה לא חוכמה את המערכות הרגילות שאנחנו כולנו שוחים בהם.

אורלי פרומן: ואני מאוד מאוד שמחה על הביקור הזה.

אורלי פרומן: הייתה לי הזכות להיות כאן ביישוב וכאן באזור כמנכ"לית משרד התרבות והספורט במשך הרבה שנים, כך שאני מכירה היטב את האזור.

אורלי פרומן: אדוני ראש העיר, אני מאחלת לך הרבה שנים של הנהגה של המקום המיוחד הזה שזכית להיות ראש העיר שלו.

מודי סעד: ראש המועצה.

אורלי פרומן: ראש המועצה, בסדר, ראש הרשות.

קריאה: הרבה שנים?

קריאה: כמה קדנציות?

אורלי פרומן: הוא יחליט.

אורלי פרומן: אבל כאשר שמים את מערכת החינוך בראש סדר העדיפויות זה נוגע בכל המערכות האחרות של העיר והכול מתרומם.

אורלי פרומן: מערכת הרווחה ומערכת הבריאות, הכול, כי מערכת החינוך נוגעת לכל האזרחים ולכל בית אב.

אורלי פרומן: אז אני מאחלת לך עוד שנים טובות של עשייה טובה, לך, לכל הצוות שלך.

אורלי פרומן: למנהל בית הספר ולצוות החינוכי, שתהיה לכם שנה מאתגרת מוצלחת.

אורלי פרומן: הקורונה אתגרה את כולנו, אני מאמינה, כמו שרם אמר, שמהלימון תצא לימונדה ומעז תצא מתוק ואתם תעשו פה דברים נפלאים, וזאב, תתחיל לעבוד על הקפסולות for ever, אנחנו אוהבים את הלימוד בקפסולות, אין ספק שהנהגת ההורים בוודאי אוהבת את זה.

אורלי פרומן: אז תודה רבה על האירוח ושתהיה שנה נפלאה.

מודי סעד: תודה לך.

מודי סעד: חבר'ה, אני מברך את חבר הכנסת עופר כסיף שהצטרף אלינו, ברוכים הבאים.

אימאן ח'טיב יאסין: סלאם עליכום.

אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב לכולם, מכובדות ומכובדים, בלי להזכיר תפקידים ושמות, אני בטוחה שכולנו כאן בתפקידים חשובים ורוצים לעשות דברים חשובים במקום הזה, בעולם הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: קודם כל באמת ברכות על ההישגים האדירים של העדה הדרוזית בתוצאות של הבגרויות.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שהם מהווים דוגמה ומופת, לא רק בצפון, אלא בכל הארץ, וחשוב שגם נלמד מהם.

אימאן ח'טיב יאסין: דובר כאן על דו קיום ואני רוצה להגיד, תעשו לי טובה, אני רוצה קיום משותף ולא דו קיום.

אימאן ח'טיב יאסין: קיום משותף שמכבד את כל אחד במקום שלו, ביכולות שלו, ברצונות שלו ובעשייה שלו איפה שהוא נמצא.

אימאן ח'טיב יאסין: לענייני בתי הספר, אין ספק שה-1 בספטמבר זה יום מרגש.

אימאן ח'טיב יאסין: אני בדיוק דיברתי עם היועץ שלי בדרך לכאן איך שחיכיתי כל הזמן כשהייתי תלמידה ליום הזה, איך שאני אוהבת את הצבע הכחול, בגלל שהוא הצבע של החולצה של בית הספר.

אימאן ח'טיב יאסין: יש לי עוד סיבה מיוחדת גם, בן הזוג שלי נולד ב-1 בספטמבר, היום אנחנו חוגגים 59.

אימאן ח'טיב יאסין: אז באמת שתהיה שנה מוצלחת.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו כולנו יודעים ויודעות שתהיה שנה מאוד מאתגרת, אבל עם רצון טוב ואנשי מקצוע טובים וטובות אפשר לעשות את הכול.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני רוצה להגיד גם תודה ענקית לצוותי בית הספר כולם, החינוכיים וגם האחרים, פגשתי את הנשים הנפלאות בכניסה שדואגות שהילדים שלנו יהיו בסביבה בטוחה, אני גם רוצה לחזק את ידיהם ולהגיד להם המון תודות על העמל שלהם ועל הרצון שלהם גם לתת לילדים שלנו.

אימאן ח'טיב יאסין: אין ספק שאנחנו לקראת, כמו שדיברתם שהכול טוב ויפה, אין דבר מושלם בעולם, בהחלט גם לא כאן, ולכן השאיפה שלנו והרצון שלנו, יש לנו ציפייה מכם, שאתם, המובילים במערכת החינוך, להביא את הדברים ולשים לנו את הדברים על השולחן, כי הרבה פעמים, כמו שאמרה חברתי אורלי, אנחנו יושבים שם, לא תמיד יודעים מה קורה בשטח, אתם העין והאוזן והלשון.

אימאן ח'טיב יאסין: אתם יכולים להעביר והחובה שלנו זה לעשות את הדברים כמה שאפשר טוב ולהוריד אתגרים כמה שאפשר.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא רוצה להאריך, אז באמת שיהיה בהצלחה לכולם, להורים, לילדים, במיוחד לילדים של כיתה א' שנכנסים בשנה לא שנה, בסיטואציה לא סיטואציה, בתקווה שהשנה הזאת תחלוף מהר ושתכלה שנה ותבוא שנה עם רק דברים טובים.

חוסיין חמדאן: תודה לך על המילים היפות והחמות.

חוסיין חמדאן: רק בעניין הדו קיום, בתוכנית העבודה הדו הקיום והאחדות והשותפות ואנחנו כבית ספר עובדים עם בית ספר גולדה מאיר מנהריה ורמת גן ועוד בתי ספר.

חוסיין חמדאן: זה חשוב לילדינו, שיתוף הפעולה.

מודי סעד: תודה רבה, אימאן.

מודי סעד: ניתן רק לרודי משפט קצר ואנחנו זזים כי רוצים לעמוד בלוח הזמנים.

מודי סעד: רודי, בבקשה.

רודי סעד: בוקר טוב לכולם, ברוכים הנמצאים.

רודי סעד: אני מזהה את עם ישראל כולו כאן, משמאל ומימין, מכל המגזרים.

רודי סעד: חשוב לי להעביר פה מסר ומסר מאוד חשוב, השותפות בין משרד החינוך להורים, להנהגת ההורים, כמו שאתם רואים, כשזאב מגיע לכאן זה לא מובן מאליו, זה לא פעם ראשונה שלו, הוא חפף אותי לפני שמונה שנים, עוד לפני שהבנתי מה זה ועדי הורים, ושם זה התחיל.

רודי סעד: הוא הודיע לי עכשיו שבעוד חודש הוא מסיים את התפקיד שלו, אותי זה לא משמח.

רודי סעד: לפני שבע שנים היינו ב-39% אחוז זכאות בגרות, היום אנחנו עומדים על 85% זכאות לבגרות בזכות הצוותים המדהימים שלנו.

קריאה: 87.5%.

רודי סעד: שמבינים שזו המשימה הכי חשובה פה, להשקיע בחינוך.

רודי סעד: ההגעה שלכם לכאן עם הנהגת משרד החינוך, ג'לאל, שיש לו טביעת אצבע בעניין, אורנה, בולדוזרית, כמו שכינה אותך מודי ואני מצדיע לך, ועדי ההורים, יש לנו את נציגת השש שנתי, שזו פעם ראשונה שאני אומר את זה, שש שנתי, אין יותר חטיבת ביניים, אז נדיה ניבין נמצאת פה, היא יושבת ראש ג'ת, אנשים רציניים לוקחים את הדברים בשיא הרצינות.

רודי סעד: יש שותפות עם המורים, יש פה גאווה.

רודי סעד: אני אישית מאוד גאה.

רודי סעד: חרתי על דגלי שילדיי ילמדו פה, למרות שאני בוגר נהלל, אבל ילדיי ילמדו פה.

רודי סעד: ברוכים הנמצאים.

רודי סעד: (בסיור בגן ילדים)

חנאן ביבאר: כאן הפעילות המשמעותית שקורית בגן, חלק ממנה בשטח הזה.

חנאן ביבאר: יש אמירה שכל מה שצריך ללמוד כבר למדתי בארגז החול.

חנאן ביבאר: לאנשי החינוך ומי שמכיר, החול הוא חומר מאוד מאוד בסיסי בהתפתחות הילד.

יאיר גולן: זה מצריך נדיר בימים האלה.

חנאן ביבאר: לא, אצלי בגן זה מאסט.

חנאן ביבאר: היום מכניסים הרבה, לצערי הרב אני אומרת, מכניסים הרבה פלסטיק, הרבה דברים תעשייתיים.

קריאה: הכול סינתטי.

קריאה: השמים סינתטיים.

חנאן ביבאר: כן, הכול סינתטי, אפילו האוכל.

חנאן ביבאר: אנחנו משתדלים ובחלק מהחצר הזו הילדים היו שותפים בתכנון ובביצוע.

רם שפע: נראה פה מדהים.

רם שפע: אני לא יודע אם זה לכבודנו, אבל זה יפהפה.

מודי סעד: רם, חבר'ה, אני מצהיר, איפה שאתה רוצה, אני אתן לך, יש לי 12 גנים, תבחר אחד ונלך עכשיו.

רם שפע: אנחנו נתפצל תיכף, נעשה מבחן.

מודי סעד: לא, למה להתפצל?

מודי סעד: כולנו ביחד.

רם שפע: סתם סתם, סומכים עליכם בעיניים עצומות.

מודי סעד: תאריך את הביקור עד חמש, תבקר בכל המקומות.

חנאן ביבאר: את החצר בנינו לפי הצרכים של הילדים כי בגן שלי יש שלושה ילדים שהם ילדי נינג'ה, שהם מאוד אוהבים לטפס, אז הבאנו את הצמיגים הללו והם מילאו אותם והם מטפסים כל הזמן ועושים שם את המסלול עם הצמיגים.

חנאן ביבאר: כאן יש עוד כמה שרשראות וכל מיני דברים כדי לטפס.

חנאן ביבאר: בתחילת השנה הורדנו ולאט לאט אנחנו ממשיכים לפתח את החצר שלנו.

אורלי פרומן: יופי, שיהיה בהצלחה.

אורלי פרומן: כמה אנשי צוות יש לך?

חנאן ביבאר: בכל יום אנחנו שלוש, מנהלת הגן ועוד שתי סייעות, והשנה אני מקווה שגם תגיע בת שירות.

עמית הלוי: בת שירות דרוזית?

חנאן ביבאר: כן, דרוזית.

עמית הלוי: כל הכבוד.

חנאן ביבאר: כבר כמה שנים.

קריאה: יש לנו בת דרוזית בצנחנים.

עמית הלוי: הרבה הצלחה.

חנאן ביבאר: תודה.

עמית הלוי: המודל, רודי סיפר פה בשקט, אבל לדעתי צריך להציף אותו וכל איש ציבור יכול לתרום להצפה הזאת, שתהיה פה פילנתרופיה מקומית.

עמית הלוי: החבר שלו מנירלט, הוא צבע את כל הגנים כאן.

עמית הלוי: בלי להיכנס לוויכוח הקבוע פה על מקורות המימון העקרוניים, אבל ודאי כתוספת, זה דבר מאוד חשוב, רודי.

עמית הלוי: זה אמיתי, זה מקומי, זה אנשים שמכירים את הגנים, ממילא אנשים תורמים, אנחנו צריכים להגדיל את הסיפור הזה של 46א גם בישראל כדי לעודד יותר.

עמית הלוי: עשית פה דבר יפה ביותר.

עמית הלוי: עד שאתה בא אצלנו בתור, זה שאנשים מקומיים שקשורים לילדים עושים זו פעולה מאוד חשובה.

רודי סעד: יש לנו בחור, הבחור מג'ת, הוא באמת מנהל בכיר שנים בנירלט.

רודי סעד: אני אומר לכם, לא הכרתי אותו לפני, אבל הוא בחור מדהים, הוא תרם הרבה הרבה הרבה, לא רק לכאן, למגרשים, לכל מיני, וזה נתן את אותותיו.

רודי סעד: רואים את השינוי.

רודי סעד: זה חשוב.

רודי סעד: כמובן אם אתם רוצים להחליף את הפילנתרופיה, רם, אתה מוזמן, הכול בסדר.

רם שפע: אין בעיה.

רם שפע: נטפל בזה, בשנה הבאה.

יאיר גולן: על זה אנחנו אומרים לא תחסום שור בדישו.

מודי סעד: אנחנו עובדים וממשיכים.

רם שפע: חנאן, תודה רבה.

רם שפע: (בסיור בבית ספר תיכון)

אורלי פרומן: בהצלחה רבה.

אורלי פרומן: אנחנו חברי כנסת שהגענו לברך אתכם לפתיחת שנת הלימודים.

אורלי פרומן: בחרנו לבקר ביישוב שלכם ובבית הספר שלכם ושמחנו לשמוע על ההתחדשות של בית הספר שהפך להיות שש שנתי.

אורלי פרומן: אנחנו מאחלים לכם המון הצלחה בשנה המאתגרת שעומדת לפני כולנו.

אורלי פרומן: אני רואה שאתם כבר בתוך העניין.

אורלי פרומן: אז בהצלחה לכם, בהצלחה לצוות בית הספר ולמנהל.

אורלי פרומן: תודה לכם.

מודי סעד: חבר'ה, חברת הכנסת אורלי, זה לגיטימי שהיא תיקח את השרביט, היא הייתה מנהלת מחוז מרכז במשרד החינוך.

מודי סעד: (מדבר בערבית).

אורלי פרומן: כבוד המנהל, זאת הזדמנות שנזמין אתכם לביקור מתוכנן בכנסת שנוכל בהתאם למגבלות של הקורונה, אבל אני חושבת שיהיה ל כבוד לנו לארח אתכם, להראות לכם את המשכן, מה עושים שם, להגיע לוועדת חינוך, לשוחח איתנו.

אורלי פרומן: זה חלק מלימודי האזרחות בעיניי.

אורלי פרומן: אז הנה אנחנו מזמינים אתכם.

מאג'ד ביסן: אנחנו, במסגרת התוכנית השנתית שלנו כל שנה כל שכבה שמקבלת תעודת זהות אנחנו עורכים סיור בכנסת ושם עושים טקס ומקבלים תעודת זהות.

מאג'ד ביסן: אבל השכבה הזאת, שהייתה בכיתה י', עקב הקורונה, הם היו אמורים בחודש מרץ ללכת לבקר בכנסת וזה התפקשש.

אורלי פרומן: הבנתי, אז נפצה אותם השנה, אני מקווה.

מאג'ד ביסן: נשתדל לפצות אותם השנה.

מודי סעד: תגידו להם בביקור הבא שאנחנו מבקרים אותם בארוחת צהריים.

מודי סעד: תדרשו מה שאתם רוצים, הם ישלמו, חבר'ה.

אימאן ח'טיב יאסין: (מדברת בערבית).

אימאן ח'טיב יאסין: זה הזמן שגם אתם תלמדו קצת ערבית.

רם שפע: נכון מאוד.

אימאן ח'טיב יאסין: (מדברת בערבית).

אימאן ח'טיב יאסין: בקיצור, לכבוד מי שלא הבין, אני בירכתי ואמרתי שהשנתיים האלה הן שנתיים קריטיות בחיים שלהם.

אימאן ח'טיב יאסין: לצערנו אנחנו עדיין בעידן של הציונים, למרות שאני מאמינה שציונים זה לא הכול, אבל עדיין זה הכול והם יקבעו לכם איזה חלומות להגשים אחר כך בלימודים.

אימאן ח'טיב יאסין: הכי הכי חשוב שאתם מספיק בוגרים לשמור גם על הבריאות שלכם ועל הבריאות של המשפחה שלכם כשאתם חוזרים מהכיתה וגם בהחלט בהחלט על הצוות שמלמד אתכם.

אימאן ח'טיב יאסין: אז שיהיה לכם בהצלחה.

רם שפע: בהצלחה, חבר'ה.

רם שפע: אתם רוצים לשאול אתכם?

רם שפע: יאללה, מה מעניין אתכם?

תלמיד: (שואל שאלה).

אורלי פרומן: האם תקופת הקורונה משפיעה על תוכנית הלימודים?

אורלי פרומן: אורנה, היא מנהלת המחוז.

אורלי פרומן: אורנה, הייתה שאלה.

אורנה שמחון: בוודאי.

אורנה שמחון: קודם כל אנחנו פרסמנו לכל המורים שלכם מתווים פדגוגיים ואנחנו קיצרנו את תוכנית הלימודים, עשינו מיקוד וצמצום פערים במקצועות הליבה.

אורנה שמחון: בחטיבה העליונה יש תוכנית מיוחדת כולל הפחתה של מקצועות הבגרות לשישה מקצועות בלבד ובתי הספר צריכים לתת לכם הערכה פנימית בתוך בית הספר.

אורנה שמחון: פרסמנו לכם גם את המיקוד כדי שתלמדו באופן ממוקד רק את החומרים שאתם צריכים לבחינות הבגרות, גם לצמצם את החומרים וגם להעמיק, כי הפסדתם הרבה מאוד שיעורים, אז הלכנו על צמצום והעמקה.

אורנה שמחון: זה מה שאתם תעשו השנה.

אורנה שמחון: המורים שלכם אמורים לדעת את זה.

אורנה שמחון: את מכירה את התוכנית הפדגוגית?

אורנה שמחון: נכנסתם לאתר?

קריאה: כן, כן.

אורנה שמחון: יופי.

אורנה שמחון: תיווכנו לכם את האתר והכול ממוקד, צמצום פערים, מקצועות ליבה, בגרויות, מעורבות חברתית, ערכים, זה דבר מאוד מאוד חשוב, וזה הולך ביחד.

אורנה שמחון: אז שיהיה לכם המון המון המון בהצלחה.

מודי סעד: אני רוצה להגיד לכם עוד משהו חשוב.

מודי סעד: אני רואה את אחוז הבנות והבנים, זה משקף את אחוז האקדמאיות כנגד האקדמאים.

מודי סעד: אני השנה חילקתי מלגות ביאנוח ג'ת, מיליון וחצי שקל, אפילו יותר, 1,533,000 שקלים.

מודי סעד: 150 סטודנטים קיבלו 10,000 שקל מלגה ועוד 33,000 חילקתי ללומדים בחו"ל מתוך כמובן אחריות וראייה שזה חשוב.

מודי סעד: אבל מה?

מודי סעד: אני לא אומר שהפריע לי, הפריע לי במובן מסוים, אם אני חושב ככה כאסטרטג, 85% היו בנות, היתרה בנים.

אימאן ח'טיב יאסין: זה אמור להרגיע אותך.

מודי סעד: לא.

מודי סעד: אני לא אומר את זה ל - - -

קריאה: הוא יסביר מאיפה זה מדאיג אותו.

מודי סעד: למה מדאיג אותי?

מודי סעד: אני בעד הנשים, בחזון שלי יש לי סעיף שאני רוצה להעצים את האישה ולשים מנהלות מחלקות וכבר אני עושה את זה ברשות שלי.

מודי סעד: אבל למה זה מדאיג?

מודי סעד: כי בחורה שהולכת ללמוד תואר, ואני רוצה לשמור על הדרוזיוּת שלי ולא רוצה להתבולל, אז מה עושים?

מודי סעד: אין לה עם מי להתחתן ויש תופעה מדאיגה, נשים בוחרות לא להתחתן.

אורלי פרומן: כי הגברים נמצאים מבחינת השכלה מאחור.

מודי סעד: בדיוק, אם יש לך תואר את רוצה מישהו לפחות שווה ערך בדבר הזה.

מודי סעד: אז לזה אני מתכוון.

מודי סעד: חס ושלום, לא משהו אחר.

אורנה שמחון: אבל במגזר הדרוזי, מודי, יש לנו יעד שהצבנו אותו כי אחוז התלמידים הבנים שלומדים במוסדות להשכלה גבוהה הוא נמוך, שיעור מאוד נמוך, 33%, זה נמוך יחסית לאוכלוסייה בכלל במדינת ישראל ואין שום קורלציה בין הנתון הזה להישגים היפים של המגזר הדרוזי.

אורנה שמחון: יש לזה הרבה מאוד תופעות שחקרנו אותן ואנחנו עושים תוכנית ממוקדת עכשיו, ג'לאל מוביל אותה - - -

רם שפע: והשלב הבא זה גם מה לומדים.

רם שפע: גם כשאתה מגיע לאקדמיה האם אתה לומד מקצועות שמביאים להשתכרות איכותית.

אימאן ח'טיב יאסין: כן, נכון מאוד.

אימאן ח'טיב יאסין: דיברת על החלומות.

מודי סעד: זה בדיוק מה שעשינו עכשיו, את המלגות חילקנו לפי מקצועות שבחרנו.

מודי סעד: הוועדה, הצוות שבחר, כולל למשל, סתם דוגמה, לי יש אומדן אחד, מקצועות הפרא רפואיים.

מודי סעד: תשמע אין לי פה אף מטפלת, פסיכולוגים.

מודי סעד: הקמנו יחידת פסיכולוגיה מחוזית מוסמכת, משהו מדהים.

מודי סעד: דרך אגב, תבדוק אם הוא פה, אולי נבקר שם, יש לנו זמן.

מודי סעד: אין פסיכולוגים.

אריאל קלנר: אני רוצה להגיד משהו קטן גם לילדים וגם למורה ולצוות החינוכי.

אריאל קלנר: העניין הזה של הקורונה, זה אתגר לכולנו ובמיוחד האחריות מתחילה לרדת גם אליכם, גם לצוותים החינוכיים.

אריאל קלנר: אתם צריכים לקחת אחריות, באמת לקחת אחריות, זה העתיד שלכם ללמוד ולהשקיע ולהחכים.

אריאל קלנר: יש לכם מצד אחד הזדמנות כי צמצמו לכם את החומר, צמצמו לכם דברים, יש פה שינויים, אתם יכולים לקחת עוד ולהשקיע וללמוד.

אריאל קלנר: מצד שני זאת האחריות היא עליכם, כבר זה לא שיש שעות לבוא לבית הספר ומישהו אחראי עליכם.

אריאל קלנר: אז באמת תמצו את זה.

אריאל קלנר: אני מאחל לכם שתעברו את האתגר הזה, זה אתגר לא פשוט, בטח לא בגילאים של נוער לקחת את האחריות הזאת, אבל אני מאמין שאתם מסוגלים, אני מאמין בצוות החינוכי שלכם, בראש המועצה שלכם.

אריאל קלנר: אתם מסוגלים, קחו את האחריות ותמריאו מעלה מעלה.

רם שפע: סומכים עליכם.

אריאל קלנר: בהצלחה לכם.

אורלי פרומן: תודה רבה, בהצלחה.

המורה: תודה רבה לכם.

המורה: (בסיור בחווה החקלאית)

מודי סעד: חברים, חברי כנסת, אורחים יקרים.

מודי סעד: אנחנו נמצאים בחווה החקלאית הדרוזית הראשונה בארץ.

מודי סעד: החווה הזאת, עוד אין לה שנה.

מודי סעד: בעצם יש לה, היום.

מודי סעד: עשינו פתיחה ואנחנו התחלנו ב-1 בספטמבר בשנה שעברה.

מודי סעד: אני רוצה לספר לכם איך התחלנו.

מודי סעד: ביולי 2019 פניתי למנהלת המחוז ואמרתי לה שאני רוצה חווה חקלאית, היא אומרת לי: תגיד לי, אתה בסדר?

מודי סעד: אמרתי לה כן.

מודי סעד: הלכנו אליה, אמרתי לאורנה, תני לי סמל מוסד, כמה כסף את נותנת?

מודי סעד: נתנה מעט כסף, לא נורא, היא קמצנית.

מודי סעד: אמרתי לה ב-1.9 החווה תיפתח, ואני מדבר על ה-15 ביולי 2019, היא אומרת לי: אתה משוגע.

מודי סעד: אמרתי לה: לא רק את משוגעת, גם אני.

מודי סעד: ב-1.9 נפתחה החווה.

מודי סעד: במקום הזה היה מזבלה, סליחה על המילה.

מודי סעד: פה.

מודי סעד: הבאנו את הקרווילות האלה.

מודי סעד: סיפור מדהים, את הקרווילות האלה הבאנו ממפוני גוש קטיף, מגילת בדרום, חמש קרווילות, כל קרווילה 110 מטר, תיכף תראו אותן מבפנים, במצב קטסטרופלי.

מודי סעד: היה לנו את החג באוגוסט, עשרה ימים חופש, לקחנו קבלן מטמרה, עשה עבודה מדהימה והקרווילות היו מוכנות, כולל מיזוג, כולל צבע, כולל הכול וסמל מוסד.

מודי סעד: פניתי לסגל החינוכי ביישוב ואמרתי למי שיכול ומי שיכולה שיביא לי לוגו, אז אחת מהמורות הציעה, קיבלנו את ההצעה, יש לוגו חווה.

מודי סעד: סמל מוסד קיבלתי מאורנה.

מודי סעד: ראית את העץ שלך?

מודי סעד: הנה החווה החקלאית.

מודי סעד: אני אומר לכם, השגנו פה כמה דברים.

מודי סעד: דבר ראשון, ערכית הילדים חזרו לאדמה.

מודי סעד: אתם לא מבינים איזה פידבקים אנחנו מקבלים, מההורים, מהילדים, הם באים לפה, נהנים, לא רוצים לחזור לבית הספר.

מודי סעד: דבר שני, ניתקנו אותם מהמכשירים האלה לפחות לזמן קצר, אבל זה חשוב, כי על פי הסטטיסטיקה, ובטח אתם מכירים, ילד כל עשר דקות חייב לגעת בטלפון.

מודי סעד: סתם, לגעת בטלפון.

אימאן ח'טיב יאסין: גם מבוגרים.

מודי סעד: גם מבוגרים.

מודי סעד: נגיד מבוגרים בסדר, עברו את הגיל.

אורלי פרומן: מבוגרים כל חמש דקות.

יאיר גולן: מודי, אני רוצה להגיד לך דבר פשוט, אני בטוח שאורלי איתי כי אנחנו שנינו מראשון לציון.

יאיר גולן: אני לא יודע איך זה היה אצלך, אבל אצלי בידלין ובחביב היו שיעורי חקלאות.

אורלי פרומן: נכון, היה לנו בתוך בית הספר.

יאיר גולן: היו חלקות לעבד אותן והיינו גאים, גאים לעבד את ערוגת הבצל שלנו או את ערוגת הצנוניות.

יאיר גולן: אני מודה, לי הייתה חיבה מיוחדת לצנוניות והייתי מאוד גאה בזה.

יאיר גולן: אני חושב שזו באמת דרך נהדרת לחנך ילדים, כי כשאתה רואה כמה עבודה זה, מה זה מצמיח, איך לטפל בזה, איך לזהות בכלל שזה גדל, זה בעיניי דבר כל כך חשוב ואני אומר לך, זה מרחיב את לבי לראות מה שאתם עושים פה.

אורנה שמחון: אני אגיד רק משפט אחד, שאני משמשת גם כיושבת ראש ועדת החוות הארצית כי ראיתי שהחוות החקלאיות מאוד מוזנחות וזיהיתי את הפוטנציאל שלהם.

אורנה שמחון: הייתה אז מיכל כהן מנכ"לית משרד החינוך, אמרתי לה שזה לא יעבוד, צריך יותר חוות ולהשקיע בחוות.

אורנה שמחון: עשינו תוכנית אסטרטגית, בכל הארץ אנחנו פותחים כל שנה שתי חוות חקלאיות, משדרגים אותן.

אורנה שמחון: זאת חווה בסיסית שעוד לא בנינו אותה, אבל היא גם תעבור תהליך של בנייה ונשדרג אותה.

אורנה שמחון: מה שאנחנו עושים פה זו פדגוגיה שהדגש שלה זה למידת חקר.

אורנה שמחון: תלמידים משתמשים פה גם באייפדים עם חיישנים, בודקים טמפרטורה, מודדים את הגודל של הגידול.

יאיר גולן: חקלאות מתקדמת.

אורלי פרומן: חקלאות מודרנית.

אורנה שמחון: חקלאות מודרנית וחקלאות מתקדמת, וזאת חגיגה מה שקורה פה בחוות החקלאיות.

אורלי פרומן: נפלא.

אורנה שמחון: פתחנו השנה עוד שתי חוות חקלאיות וזאת חווה שפתחנו אותה כמעט יש מאין כי כבר גמרתי את המכסה של החוות בכל הארץ ומודי ביקש, אמרתי שאני לא יכולה לסרב כי זו חווה ראשונה במגזר הדרוזי.

אורנה שמחון: אמרתי לו פותחים, אבל בתנאי אחד, שאתה ואני ב-1 בספטמבר פותחים את החווה.

אורנה שמחון: וכך היה והשאר היסטוריה.

אורנה שמחון: אז יישר כוח.

יאיר גולן: אולי משהו אישי, בכיתה ח' רבתי עם המנהלת, לא משנה על מה, אני לא זוכר, אבל היא הענישה אותי בשלושה ימים של עבודה בחווה.

יאיר גולן: אמרתי, איזה אידיוט, למה לא רבתי איתה לפני?

מודי סעד: חבר'ה, מנהל החווה, סלימאן ברכאת, הוא קיבל את המינוי הזמני שיהפוך לקבוע בקרוב.

מודי סעד: יש לו פה שש מורות ואב בית וגם השנה הוספנו לו שומר ותהיה לו מזכירה ויהיה הכול ותהיה פה חווה לתפארת מדינת ישראל.

אורלי פרומן: והילדים בסוף יידעו שעגבניות צומחות פה ולא בסופר.

מודי סעד: כן.

מודי סעד: דרך אגב, אנחנו מוכרים את כל היבול שיש, מותר כמובן, במחירים מסובסדים, מחירים זולים.

אורלי פרומן: ומכניסים את הכסף לחווה?

מודי סעד: כן, זה מכניס כסף לחווה.

מודי סעד: רק עכשיו הוא החליף, היו פה עגבניות ופלפלים והכול, אז החבר'ה פה גם באים, תומכים, התושבים.

מודי סעד: אתם לא מאמינים כמה ההורים והסבים מחויבים לדבר הזה, הם באים לפה והם באים אליו, הוא יכול לספר: אני רוצה לתרום לך את זה, אני רוצה להתנדב, אני רוצה לעשות.

מודי סעד: אז עשינו גם מעשה חינוכי, הבאנו כמעט 200 הורים, סבים וסבתות, ו-200 ילדים קטנים, בגנים, הבאנו אותם לפה, שתלנו עצים, תיכף נעשה סיבוב, שתלנו עצים סבא עם ילד.

מודי סעד: אז עשינו גם בזה משהו שהוא חינוכי, תרבותי וחשוב.

סלימאן ברכאת: אני מודה למודי, לראש המועצה, לאורנה, למנהלת המחוז, לכל הנוכחים הנכבדים, אני מאוד שמח ומברך אתכם בחווה הראשונה במגזר הדרוזי.

סלימאן ברכאת: זה בזכות כולם, זה גם בזכות ידידי אבו יאזן, מרכז החינוך הדרוזי, ואבו סאמר, מפקח מתכלל וגם לבתיה הרפרנטית, לכל מי שעזר לנו לפתוח את החווה הזאת, החווה שאני מאוד מתגאה בה.

סלימאן ברכאת: אני התחלתי הראשון, למרות שזה לא התחום שלי, אבל התחלתי ואמרתי שזה היעד שלי, זה האתגר שלי שאני הולך לעשות אותו, לקחת את התלמידים ולקשור אותם לאדמה, לתת להם לעבד את האדמה, לעבוד את האדמה ולעשות גם את החקר שלנו שאנחנו מתכננים לעשות.

סלימאן ברכאת: האדמה שלנו היא קצת משונה, אפשר לנסות את השתילה שלנו בכל מיני מקומות, גם עם חול, גם עם קומפוסט וגם עם אדמה רגילה, שיכולים לעשות.

סלימאן ברכאת: זה מאוד חשוב לנו להתחיל לבדוק את האלמנטים האלה ולעשות את החקר שלנו ולבדוק את כל המשפיעים על כל הצמיחה דווקא באזור ההררי, דווקא באזור הפתוח, עם הנוף המדהים שיש לנו.

סלימאן ברכאת: אנחנו עוסקים הרבה גם בעניין של המורשת וגם הערכים החינוכיים שאנחנו צריכים לעבוד עליהם.

סלימאן ברכאת: אם שמתם לב, אנחנו גם ציינו על כל הקירות, כל הציוד שהיה לנו, הישן, חלק מזה אנחנו מנסים לשחזר, חלק אנחנו מנסים לייצר, להראות לילדים עם מה היו עובדים, עם איזה כלים היו עובדים ואיזה טכנולוגיה אנחנו משתמשים ולראות שאנחנו משתמשים גם בטכנולוגיה החדשה וגם הכלים הישנים.

סלימאן ברכאת: מאוד חשוב גם לעבד את האדמה בצורת המחרשה עם החמור ועם הסוס ועם כל הדברים האלה.

סלימאן ברכאת: אז התחלנו לבנות את החווה הזאת, בנינו כל מיני מקומות פה, מקומות שגם יהיו לקבוצות קטנות, שגם יוכלו לתת לימוד פרטני אישי וגם קבוצתי.

סלימאן ברכאת: כל קבוצה שמגיעה אלינו מחלקים אותה לכמה קבוצות ומתחילים לעבוד איתם בצורה הכי טובה שיכולה להיות לפי תוכנית הלימודים של החוות החקלאיות.

סלימאן ברכאת: אנחנו שיתפנו פעולה עם כל מנהלי בתי הספר וגם הרכזים, רכזי המקצועות, שגם אנחנו יכולים להשלים את העבודה שלהם שיש להם בתוך בתי הספר בתוך החווה.

סלימאן ברכאת: לדוגמה מתמטיקה, הגענו עם מפמ"ר מתמטיקה והתחלנו לחשוב איך אנחנו יכולים לשלב את הלמידה שיש לנו בתוך הכיתה למרחב הפתוח.

סלימאן ברכאת: לבדוק את השתיל עצמו, את הצמח שיצא, כמה פרחים, כמה עלים, מה הגודל, למה זה קטן, למה זה גדול, מה השפיע עליו, מה הפריע לו.

סלימאן ברכאת: את הכול התחלנו לעשות.

סלימאן ברכאת: כל מה שאתם רואים זה לא היה מובן מאליו, זה לא היה מוכן, לא היה ערוך, התחלנו לעבוד עם זה, הכנו.

סלימאן ברכאת: אם אתם רוצים נעשה את הסיור, כל מה שאמר אבו אמיר, כל מה שנמצא פה זה תרומה של אנשים שהתנדבו והביאו.

סלימאן ברכאת: אני הלכתי עם משאית, הלכתי עם מחפר והלכתי עם טרקטור, הבאנו ציוד, רתמתי את כל הקהילה.

סלימאן ברכאת: זה היה מאוד חשוב לי לקשור את הקהילה לעשייה שלנו.

סלימאן ברכאת: התחלנו לחפש את כל הציוד הישן בכל מיני מקומות, להכין אותו, להביא אותו, להראות אותו.

סלימאן ברכאת: גם הכלים, דוגמת החבלים האלה, זה של חיל הים, הצלחתי להביא אותם מחיל הים, לקחתי משאית לחיפה, העמסתי, הבאתי, אני הולך לקחת אותם לאורך כל הגדר, לצייר מהם כל מיני צורות, לעשות עבודה, גם עבודה מבחינת פיזיקה וגם מבחינת מדעים, לעבוד, מה הכוח של חבל, איך יוכלו להשתמש בו וכל הדברים האלה.

סלימאן ברכאת: השביל הזה, בנינו שביל שמוביל לגינות הירק.

סלימאן ברכאת: שתלנו פה כל מיני שתילים, מסביב, אתם רואים את השביל, את המסלעות האלה, סידרנו אותן.

סלימאן ברכאת: כל השתילים של עצי הדר, לקחנו ביום נטיעות שנקרא למבוגרים, לדור השלישי, לגיל הזהב.

יאיר גולן: זה שסק, מנגו?

סלימאן ברכאת: שסק גם.

סלימאן ברכאת: כמעט לקחנו את הכול, לקחנו את סבא וסבתא כל אחד לקח לעצמו שתיל עם הנכד שלו, לקחנו אותם ביחד, שתל את זה, השקה אותו ורשם את השם שלו והוא מטפל בו לאורך כל התקופה, כל השנה.

אורלי פרומן: יש לי שאלה.

אורלי פרומן: האם תלמידי התיכון יוכלו להגיע לכאן לעשות עבודות חקר כחלק מעבודות גמר שלהם בבחינות בגרות?

סלימאן ברכאת: הביקור הראשון שהיה לי של כיתות י"ב, שהם עובדים, הגיעה המרכזת שלהם, התחלנו לעבוד איתם, אז זה היה ההתחלה, שיעשו את כל החקר שלהם פה.

אורלי פרומן: יופי, כי ברגע שזה יקרה אתה תשדרג את החווה בצורה בלתי רגילה.

סלימאן ברכאת: ברור, כן, אבל אנחנו מדברים על תקופה שהיא כל כך קצרה, שנה, לא היה כלום ואל תשכחו שאנחנו עברנו שנה משוגעת.

אורלי פרומן: לא, ללא ספק.

אורלי פרומן: אני אומרת לך את זה בראייה תכנונית.

אורלי פרומן: ברגע שהתיכוניסטים יהיו פה ויעשו עבודת חקר החווה תהיה מבחינה - - -

סלימאן ברכאת: ברור, שלוש ישיבות היינו עם ה - - -

מודי סעד: סלימאן, אתה דיברת רק על בתי ספר, שיבינו גם שאנחנו שילבנו את הגנים, גילאי שלוש-ארבע.

מודי סעד: הם באים ומבקרים ועובדים.

אורלי פרומן: השלב הבא יהיה לעשות גינות קהילתיות.

אימאן ח'טיב יאסין: זה מה שאמרתי לו.

אורלי פרומן: זה נהדר.

יאיר גולן: משום מה כולם שמעו על המונפורט, אבל יש אגדות על המצודה הצלבנית שלא פחות מרשימה.

יאיר גולן: אני ממליץ בחום, גם פה אני יכול להוסיף בנימה אישית, שהפרידה שלי מאוגדה 91 קרתה פה במבצר.

יאיר גולן: עכשיו, אם תסתכלו ממש על האופק, רואים את רכס הסולם, את הצירים שעולים אליו שהיום זה נחשב מבחינה ביטחונית אזור מסוכן יחסית, אבל אני אומר לכם שזה אחד המקומות שיש בהם את הנוף הכי טוב בארץ.

יאיר גולן: רואים צפונה, עמוק לתוך לבנון, רואים את צור מצוין, מצד שני מסתכלים דרומה ורואים את כל קו החוף שלנו עד לנהריה.

מודי סעד: חבר'ה, עוד נתון חשוב, בנוסף לסקירה של האלוף שלנו, אתם רואים את ערימת האבנים שם הגדולה?

מודי סעד: פה יקום מרכז המורשת הדרוזי.

מודי סעד: היה עליו הרבה בלגן.

אורלי פרומן: נכון, אני מכירה את זה מימי משרד התרבות.

מודי סעד: בדיוק, מ-2004 הסיפור, ולשמחתי בשנה שעברה חידשנו את הרישיון והתחלנו בבנייתו לפני שלושה חודשים.

מודי סעד: בשעה טובה ואני מקווה שתהיה מוצלחת, תוך שנתיים, אם ייתנו לנו את הבניין, כבר יצקו את הכלונסאות הראשונות.

מודי סעד: זה מרכז המורשת הדרוזי, הוא קם על אזור מדהים.

מודי סעד: משם, דרך אגב, יש פה ציר שמתחיל בבית הבד העתיק, בן 250 שנה, רגלי, יורד עד יחיעם.

מודי סעד: האוטובוסים מורידים את החבר'ה פה, נוער בעיקר וגם משפחות, ומקבלים אותם חזרה ביחיעם.

מודי סעד: יורדים מבית הבד עד לפה, יש פה ציר.

מודי סעד: אני בראייה אסטרטגית כראש רשות רוצה לפתוח את הציר הזה, לעשות אותו כביש יציאה מערבית לכיוון יחיעם ומשם לנהריה מיאנוח ג'ת.

מודי סעד: פה הולכים לפתוח מצומת דנון, שאתם עולים לפה, עד רגבה, יהיה ציר אחד, בין עכו לרגבה, קרוב יותר לרגבה.

מודי סעד: הייתה אצלי מירי רגב לפני שלושה שבועות, ביקשתי ממנה לחבר את הכפר לתפן.

מודי סעד: תחשוב, אתה עולה ברגבה, יורד בתפן, הולכים דוך, אני אומר להם, כל בודקה על הציר הזה תהיה עסק תיירותי.

מודי סעד: אני מאוד משקיע בתיירות.

מודי סעד: דרך אגב, בחזון שלי גם שמתי את זה לפני החינוך כי אני רוצה לחזק פה את הקטע הכלכלי.

אורלי פרומן: לא נורא, לא שמענו את זה עכשיו.

רם שפע: את החלק הזה לא שמענו.

אורלי פרומן: אני צוחקת.

אורלי פרומן: זה גם לא אחד על חשבון השני.

מודי סעד: ממש לא, זה משלים.

מודי סעד: פה בשטח הזה יש לנו 13 דונם, מתכננים בניין מקונסטרוקציה מברזל מיוחד, הוא זכה מקום ראשון ביפן, לא יודע למה ביפן, אבל הבניין הזה בעלות של כמעט 100 מיליון שקל, אנחנו מתקדמים - - -

אורלי פרומן: מה הולך להיות?

מודי סעד: הולך להיות גם חינוכי, גם תיירותי וגם תרבות, רב תכליתי, אנחנו מחברים את שלושת הדברים.

אורלי פרומן: חוץ ממרכז המורשת?

מודי סעד: לא קשור למרכז מורשת.

מודי סעד: פה יהיה בניין משולש שגולש החוצה, גובה 145 מטר, עם אודיטוריום עם זכוכית מול הנוף, אתה רואה את הנוף ועליו אנחנו משדרים מה שצריך.

מודי סעד: ראיתי את הרעיון הזה בבנימינה.

אורלי פרומן: אתה תמצב את יאנוח ג'ת כמרכז תרבותי מורשתי.

מודי סעד: אני כראש רשות, אני אומר את זה בפרהסיה, אני שם את יאנוח במרכז בכל דבר, בכל דבר.

מודי סעד: לא חסר לנו שום דבר.

מודי סעד: אמרתי ליאיר קודם, גם בנושא המשחקיות - - -

רם שפע: תזכרו שהוא אמר שלא חסר שום דבר.

מודי סעד: חכה, חכה.

מודי סעד: תקשיב, פה, בגלל הפסטורליה והנוף והאוויר - - -

אורלי פרומן: יוצאים לך דברים טובים.

מודי סעד: יוצאים דברים טובים.

מודי סעד: תיכף ניכנס לחדר תשמע את האמת.

מודי סעד: הכול בסדר.

מודי סעד: אני אומר לכם, אני רוצה למצב את יאנוח ג'ת בכל דבר במרכז.

מודי סעד: סיפרתי לו קודם שגם בנושא משחקיות.

מודי סעד: לא היו לנו משחקיות בכפר.

מודי סעד: השקענו שישה מיליון שקל בשנה שעברה במשחקיות, עשינו משחקיות אמריקה.

מודי סעד: אני מבקש, אבל זו דרישה מאנשיי לחשוב מחוץ לקופסה ולא להתמהמה.

מודי סעד: בערבית אומרים (בערבית), אני רוצה משהו אני רוצה אותו מיד, אין מתמהמהים.

מודי סעד: יש פה מהנדס שיכול להעיד, הוא קצת התרגל.

מודי סעד: למשל משחקייה.

מודי סעד: אני לא רוצה, אני אומר את זה גם, אני לא רוצה שאישה דרוזית דתייה תיקח את הבת שלה לכפר ורדים ויסתכלו עליה כגוף זר.

מודי סעד: אני רוצה את אנשי כפר ורדים שיגיעו לפה ועשינו את זה.

מודי סעד: אנשי כפר ורדים באים לפה.

מודי סעד: כשפתחתי את המשחקייה בג'ת, השקענו שם מיליון שקל, פתאום הגיעו שתי משפחות יהודיות עם ילדים, שואלים מה קרה פה, מה קרה.

מודי סעד: היו הרבה אנשים, אמרתי להם: חבר'ה, אני ראש המועצה, בבקשה, תהיו איתנו חלק מהטקס, אנחנו עושים חנוכת משחקייה.

מודי סעד: עשינו משחקייה, לקחנו דונם, חילקנו אותו שני שליש ושליש, שני שליש משחקייה ושליש מנגלייה.

מודי סעד: עכשיו, איל מכפר ורדים אמר לי אל תגיד מנגלייה כי בסביון אומרים ברביקיו.

אימאן ח'טיב יאסין: לכן אני רוצה שתחזרו לאורגני, שלא רק אנשי המרכז יאכלו אורגני ואתם תלכו למודרני.

אימאן ח'טיב יאסין: תעזבו אותנו.

מודי סעד: לא, לא, לא, אנחנו חוזרים אחורה.

אורלי פרומן: יש לי שאלה בהקשר של משחקייה.

אורלי פרומן: אתה מכוון לכיוון של ילדים, ספר לי קצת על הנושא של הגיל הרך, מה אתם עושים מגיל המעונות, שנה, שנתיים, שלוש, זזים לגיל הרך, האם זה תחת הרשות?

מודי סעד: כן.

מודי סעד: בוודאי.

אורלי פרומן: זה במצגת?

מודי סעד: יש במצגת.

מודי סעד: אני אומר לכם, הגיל הרך.

מודי סעד: מבחינתי, ואני אומר את זה, יש פה את מנהל מחלקת החינוך, והוא שמע את זה ויודע טוב מאוד, מוכוון לזה, אנחנו משקיעים מגיל לידה עד גיל 30, למה 30?

מודי סעד: כי אני מכוון אותם גם לאקדמיה וגם אחרי זה לעבודה, ואני אומר פה בפרהסיה, שכר המינימום ביאנוח ג'ת יהיה 20,000 שקל ומעלה.

מודי סעד: זה שכר המינימום.

מודי סעד: שואלים אותי הייטק?

מודי סעד: לא רק הייטק.

מודי סעד: אתה יכול לעבוד בחקלאות.

מודי סעד: פה התחילו עם עגבניות שרי, 80 זנים כשהיו מוכרים קילו גרעיני עגבניות ב-80,000 דולר.

מודי סעד: חבר'ה, למה?

מודי סעד: כי פה האקלים, הטעם של – יש לך משהו לתת להם לטעום?

רם שפע: תיכף, יש ארוחת צהריים.

מודי סעד: חבר'ה, יש לזה טעם מדהים, בגלל האקלים, בגלל המיקום, בגלל הנוף, בגלל האנשים.

אורלי פרומן: יישר כוח גדול.

אימאן ח'טיב יאסין: הסוד טמון באנשים.

אימאן ח'טיב יאסין: (בישיבת סיכום)

מודי סעד: טוב, חברים, אני רוצה לספר לכם סוד, היום יום חג, דבר ראשון, הסירו לי את האבטחה שכבר ארבעה חודשים, הייתי מאובטח בבית, צמוד, הודיעו לי אתמול בערב, סגן מפקד המחוז: הסרנו ממך את האבטחה.

מודי סעד: אמרתי לו: תבורך, תודה.

מודי סעד: המאבטח קצת התבאס כי הייתי נחמד אליו.

מודי סעד: והיום יצאתי מבידוד של 12 ימים.

מודי סעד: נהניתי דווקא עם הבנות שלי, יש לי שתי בנות קטנות, בת שמונה ובת ארבע וחצי, שלוש שנים לא נתתי להם כמעט ועכשיו עשרה ימים יום יום הכנתי להם ארוחת בוקר, הכנתי להם ארוחת ערב, צהריים, כולל קינוחים, כולל הכול.

מודי סעד: יצא טוב.

מודי סעד: וגם גיליתי את הצד היצירתי שלי, גיליתי שאני יודע לעשות דברים.

מודי סעד: חשפנו את זה בפייסבוק כמובן.

מודי סעד: ופתיחת שנת הלימודים ולארח אתכם, מבחינתי זה חג גדול.

מודי סעד: אז כל מה שאתם רואים זה הזמן גם להגיד לאנשים שלי תודה רבה, כי כל מה שעשו והכינו בבתי הספר אני לא הייתי, אני הייתי בבית, דיברתי איתם טלפונית.

מודי סעד: אז באמת זה לא מובן מאליו, אני מלא הערכה לדבר הזה ובתי הספר והגנים נפתחו בצורה חלקה, ללא בעיות.

מודי סעד: אנחנו נעשה סיכום יחד עם מנהל מחלקת חינוך וכל החבר'ה עוד מעט.

מודי סעד: נכון לעכשיו, טפו טפו, הכול עבר חלק.

מודי סעד: בואו נתחיל.

מודי סעד: חברים, אני שמח לארח אתכם ביאנוח ג'ת, חברי ועדת החינוך והספורט של הכנסת, נמצאים איתנו שבעה חברי כנסת, זה כבוד גדול לנו, ליישוב.

מודי סעד: תודה רבה למנהלת המחוז, שהיא לא נמצאת איתנו, היא תיכף תיכנס, תודה לג'לאל ולעמאד, המפקח שאני משגע אותו הרבה, אבל הוא נהנה ממני, הוא אוהב שאני משגע אותו.

מודי סעד: אז לכל הנמצאים ברוכים הבאים.

מודי סעד: אנחנו עשינו את הסיור היום, התחלנו בבית ספר יסודי ב', ראינו את קבלת הפנים, כולל כיתה א' ואת ההסבר שקיבלנו שם.

מודי סעד: המשכנו לגן 'אלנג'ום', גן הכוכבים בג'ת.

מודי סעד: ראיתם את הילדים, ראיתם חצי מהגן, בגלל הקורונה.

מודי סעד: היינו בכיתה י"א בבית ספר תיכון, כנ"ל, גם שם ראיתם, התרשמתם, נשאלו שאלות, נוער מדהים.

מודי סעד: עכשיו אנחנו נמצאים בסיכום.

מודי סעד: הכנתי עבורכם מצגת שנתתי לכם אותה גם בבוקר.

מודי סעד: בחזון שלי, אמרנו, יאנוח ג'ת תהיה סביון שבגליל, למרות שהיום סביון צריכה להגיד: אנחנו יאנוח ג'ת של המרכז.

מודי סעד: שמתי פה צילום אוויר, יש לנו את ג'ת למטה, יאנוח ויש לנו את תפן במזרח.

מודי סעד: מפה אפשר להתחבר לכביש 8721 לכביש 70 ולכביש לכיוון עכו ונהריה, ומפה הכביש מתחבר למעלות ולכרמיאל.

מודי סעד: זו ככה מפת התמצאות.

מודי סעד: כמה נתונים כלליים על המועצה.

מודי סעד: אנחנו מועצה שהוקמה ב-1 באוגוסט 1990, אחרי שפירקו את המועצה האזורית שהייתה, כסרא, סמיע, יאנוח וג'ת, ארבעה כפרים.

מודי סעד: יש לנו בסך הכול היום 6,081 נפשות, דרוזים, יש לנו 100% דרוזים.

מודי סעד: זה נתון לא מדויק, יש לנו בחור יהודי אחד שגר בג'ת, אמן ששכר פה מקום והעביר כתובת.

מודי סעד: אני אגלה לכם סוד, הוא גם הצביע - - - זה בסדר.

מודי סעד: שטח של 13,600 דונם.

מודי סעד: מצב סוציואקונומי הוא 3, הכנסה לנפש 7,000 עד 7,500 שקל, מספר המשפחות ביישוב 1,623 משפחות, רוב המשפחות שכירים.

מודי סעד: עסקים ביישוב, יש לנו 130 עסקים והם מתבססים על מה שקורה פה, אין לנו רגל בחוץ.

מודי סעד: יש לנו מפעל 'המשקם' שמעסיק 50 נשים.

מודי סעד: אחת הבעיות שלי כראש רשות, לא רק כראש רשות, גם הרבה לפני, איך למצוא מקורות תעסוקה לנשים.

מודי סעד: היה מפעל 'גיבור סברינה' שנסגר והועתק לירדן והשאיר כמעט 400 נשים מובטלות בן רגע.

אימאן ח'טיב יאסין: 400 משפחות?

מודי סעד: 400 משפחות.

מודי סעד: אני פתחתי מתפרה לפני שש שנים, תפרתי את הדגלים שקיבלתם אותם ביום העצמאות, שישה דגלונים לבנק הפועלים.

מודי סעד: זה סיפור מדהים, בהמשך לדברים שלנו למשפחות, גם מקצועיות.

מודי סעד: ביום חמישי אשתי אומרת לי: מחר אנחנו נפגשים בחדרה עם מישהו.

מודי סעד: אנחנו נפגשנו עם בחור שיש לו מתפרות, הוא חיפש לעשות מתפרה.

מודי סעד: ביום שישי באחת וחצי יצאנו מחדרה, ביום ראשון בשעה שלוש התחילה לעבוד המתפרה.

מודי סעד: 15 בנות, סיימנו עם 30 בנות.

מודי סעד: בהתחלה תפרנו 300,000 דגל, בשנה השנייה תפרנו שלושה מיליון דגלים.

מודי סעד: זה העסיק פה כמות גדולה יחסית של משפחות והמצב מחייב והחיוך שלהם היה שווה הכול.

מודי סעד: מוסדות חינוך ביישוב.

מודי סעד: יש לנו בית ספר תיכון.

מודי סעד: היינו חטיבת ביניים, היום יש לנו עכשיו שש שנתי.

מודי סעד: יש לנו בית ספר אל-חיכמה יסודי, שלושה בתי יסודיים בג'ת, ביאנוח שניים.

מודי סעד: יש לנו את החווה החקלאית שאנחנו נמצאים בה.

מודי סעד: בסך הכול תלמידים מגיל גן עד 18 1,701 תלמידים.

מודי סעד: גני ילדים, יש לנו 12 גנים, חובה וטרום חובה.

מודי סעד: טרום חובה 152 תלמידים בשישה גנים, חובה 126 תלמידים בחמישה גנים.

מודי סעד: יש לנו גן שפתי, חינוך מיוחד, יש בו עשרה תלמידים.

מודי סעד: זה גן אזורי, באים מכל האזור לגן הזה.

נדים ביבאר: בנוסף יש לנו שני גנים פרטיים.

מודי סעד: כן, יש לנו שני גנים פרטיים, שאני מנסה לקחת אותם מהעמותה הזאת, אבל הם כבר הרבה שנים, נקווה שנצליח.

מודי סעד: שלא יכעסו עליי מי ששומע את זה.

מודי סעד: צירי גישה אל הכפר.

מודי סעד: אפשר להגיע מנהריה דרך צומת כברי, צומת דנון, יאנוח ג'ת, נהריה, תרשיחא, כפר ורדים, יאנוח.

מודי סעד: כביש גישה מכיוון ירכא, ואדי אל מג'נונה, ציר מדהים.

מודי סעד: אם אתם שמים בווייז מכיוון מרכז לכאן הוא לוקח אתכם דרך הציר הזה.

מודי סעד: וציר גישה חקלאי מכיוון מזרח יאנוח לתפן.

מודי סעד: החלקה הצבאית ביאנוח, הראיתי לכם את זה מהתצפית, יש לנו 13 משפחות שכולות, תשע משפחות בג'ת, ארבעה חללים מוכרים לצורך הנצחה, קיבלנו אישור להקים חלקה צבאית בג'ת.

מודי סעד: היישוב בעידן הקורונה.

מודי סעד: מתחילת הקורונה, ב-17 במרץ, עשיתי ישיבה עם כל החבר'ה שלנו והגדרתי שאנחנו נכנסים למצב חירום.

מודי סעד: כיוונו את החבר'ה לשם ואמרתי להם זה תרגיל אמת לכל מערך החירום ביישוב ועשינו מוקד חירום יישובי.

מודי סעד: למה עשינו את מוקד החירום?

מודי סעד: סיפרתי לכם על המלגות, תיכף נדבר על זה בהמשך, הסטודנטים היו צריכים לתת 130 שעות, לא היה להם איפה לתת, אמרתי להם: בואו, אני פותח לכם את המוקד, תנו לי את השעות במוקד.

מודי סעד: איישנו אותו עד לפני חודש 24 שעות.

מודי סעד: 24 שעות הוא היה מאויש על ידי סטודנטים שבאו, נהנו, למדו ואנחנו גם כתושבים נהנינו.

מודי סעד: פרסמנו את זה כמובן, התושבים היו מתקשרים ומדווחים למוקד.

מודי סעד: אנחנו חילקנו בתקופת הקורונה מעל 2,000 חבילות סיוע, חיזקנו את האוכלוסייה הקשישה בארוחות, במשרד הרווחה ומועדון מופת.

מודי סעד: כשהתחלתי את התפקיד עשיתי סיור, ראיתי את האוכל שמגיע מבחוץ, אמרתי לא רוצה אוכל מבחוץ, בניתי להם מטבחים, שני מטבחים, אחד פה ואחד בג'ת, גייסתי שתי עובדות בחצי משרה, שתי טבחיות במקצוע, והתחילו לבשל לקשישים לנו במועדונים האלה.

מודי סעד: אני אומר לכם, אני מדי פעם הולך, גונב להם ארוחה.

מודי סעד: מדהים.

מודי סעד: אוכל ביתי, אוכל אותנטי.

מודי סעד: אמרתי, בגלל הקורונה, אסור להביא אותם למועדונים, אני לא מביא אותם, אבל אנחנו מחלקים להם אוכל הביתה, זה 60 מנות כל יום.

מודי סעד: נתונים של הקורונה: יש לנו 63 מאומתים, חולים בפועל 30 אנשים כרגע, החלימו 33, סך הכול בבידוד 32.

מודי סעד: חינוך.

מודי סעד: לאן אנחנו חותרים.

מודי סעד: זה חלק מהמצגת שהכנו לצוות האסטרטגי.

מודי סעד: מועצת יאנוח ג'ת, עשינו מיפוי למערך החינוכי היישובי.

מודי סעד: אנחנו נערכנו לשינויים רוחביים ורה-ארגון מוסדי כולל השש שנתי ששמעתם, דיברנו עליו.

מודי סעד: אנחנו נהווה מודל לקידום בהטמעת מערך חינוכי חדשני המתבסס על תפיסה חינוכית וחברתית ייחודית בהלימה עם מגמות העתיד ומותאמת למציאות המשתנה, הנשענת על המסורת הדרוזית והערכים האוניברסליים.

מודי סעד: לא הרשות לוקחת אחריות על.

מודי סעד: הצלחתו, רווחתו ואושרו של כל תלמיד.

מודי סעד: אני מאמין בגישה שכל אחד יעשה מה שמתאים לו, אבל אנחנו נכוון אותו, אנחנו נעזור לו כאנשי מקצוע וננסה להביא אותו להחלטה הכי נכונה ושיצליח בה.

מודי סעד: מגמות העתיד מחייבות חשיבה מעמיקה, דבר ראשון להתאמת מערכת החינוך לעולם המשתנה, לבניית מנגנוני פעולה וכיווני עשייה לקידום מוסדות החינוך הפורמליים והבלתי פורמליים בשני היישובים.

מודי סעד: ניצול באופן יעיל ומיטבי לכל המשאבים.

מודי סעד: אני אומר לכם, זו בעיה שהיא בכל המקומות, ואורלי מכירה את זה, איך אומרים?

מודי סעד: מרוב עצים - - -

אורלי פרומן: לא רואים את היער.

מודי סעד: מרוב עצים לא רואים את הדובים.

מודי סעד: אז פה יש הרבה תוכניות, מכל מיני, ואחד הדברים שעשינו זה סנכרנו בין התוכניות כדי לאגם משאבים ולעשות טוב למערכת בכלל.

מודי סעד: לקידום החינוך ברשות בהתאם ל - - - בשני היישובים בהלימה עם דרישות המאה ה-21.

מודי סעד: עידוד ותמיכה באקדמיה.

מודי סעד: השנה חילקנו 150 מלגות, סיפרתי לכם את זה, ופה אנחנו קבענו למי אנחנו נותנים ולמי לא.

מודי סעד: יש לנו ביישוב 222 סטודנטים, 150 קיבלו ועוד 11 סטודנטים שלומדים בחו"ל.

מודי סעד: זה סך הכול 1,533,000 שקל, שזה מכובד מאוד, אני לא חושב שנעשה דבר כזה בארץ באיזה שהוא מגזר, לקחת כסף מאמות המידה שלנו בפיס ולשים אותם בדבר הזה.

מודי סעד: מה עשינו עם הדבר הזה?

מודי סעד: אחרי מחשבה עמוקה והתייעצות עם גורמים מקצועיים בהתבסס על עבודת הצוות האסטרטגי במועצה, סיפרתי לכם עליו, גיבשנו מודל ייחודי ובלעדי.

מודי סעד: כמובן משרד החינוך שותף לזה, המחוז, המפקח עמאד הוא איתנו צמוד.

מודי סעד: בניית מערך חינוך שונה בתכליתו שייקרא מינהל חינוך וחברה, מערך זה יתכלל וינהל את מערך החינוך במועצה בשני היישובים ובשני התחומים, החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי יחד עם שיתופיות בתוך המועצה ומחוצה לה.

מודי סעד: בראש מינהל החינוך יעמוד איש מקצוע.

מודי סעד: אורנה, אל תעירי לי, כי ראש מינהל החינוך הוא לא על חשבונך ולא על חשבוני, הכול בסדר.

מודי סעד: הוא יהיה על חשבון עתיד.

אורנה שמחון: רק שיהיה טוב.

מודי סעד: ברור, זה התנאי.

מודי סעד: אז יהיה בן אדם שיתכלל את הדבר הזה, הוא יהיה כפוף לראש המועצה ובכפיפות אליו יהיו כל הגורמים הרלוונטיים במערכת החינוך הפורמלית והבלתי פורמלית ובראייה שלי אסטרטגית אני רוצה שהוא יהיה אחראי על כל מערך החינוך מגיל לידה עד הסוף.

מודי סעד: לא רק עד י"ב, גם אחרי זה.

מודי סעד: שינינו את מבנה בית הספר לשש שנתי, איחוד של חטיבת הביניים והתיכון.

מודי סעד: זה המבנה הארגוני, ראש מינהל החינוך והצוות האסטרטגי.

מודי סעד: הצוות האסטרטגי יועץ לי ולו בכל מה שקשור לחינוך.

מודי סעד: רכזת השכלה, שפ"י, יחידת נשים, מרכז הגיל הרך ומרכז ההורים.

מודי סעד: דיברתם איתי על הגיל הרך, אז יש לנו פה מרכז פעיל מאוד, רציני מאוד שנותן עבודה מדהימה ועיקר העבודה אנחנו מכוונים להורים, מלמדים את ההורים איך להיות הורים.

מודי סעד: היום גם אצלנו אי אפשר לחיות ולהתקיים ממשכורת אחת אז גם האישה וגם הבעל יוצאים ועובדים וזה פוגע המון בילדים, אנחנו רואים את זה.

מודי סעד: אגב, גם בקורונה, כשדיברו על הלמידה מרחוק, למידה מרחוק פוגעת המון בהורים.

מודי סעד: אם אתה שם את הילד שלך, אם הוא ביסודי, שהוא צריך ללמוד מרחוק אז אחד מהם חייב להיות איתו, אי אפשר להיות לבד.

מודי סעד: זו בעיה שקיימת.

אימאן ח'טיב יאסין: זה במידה שיש תשתית ויש גם מחשב.

מודי סעד: כן, תיכף נדבר גם על זה.

מודי סעד: מנהל חינוך פורמלי ומנהל חינוך בלתי פורמלי, כל אחד מתחתיו בתי ספר, גנים, ושם רכז ספורט, רכז תרבות, מנהלת יחידת הנוער ומנהל יחידת נוער ג'ת.

מודי סעד: מה שחשוב זה לעשות איגום משאבים לכל התוכניות.

מודי סעד: הנתונים האלה, כבר דיברנו עליהם הרבה.

מודי סעד: התוכניות מופעלות על ידי המועצה.

מודי סעד: קרן 'קרב' ביסודי ובגנים.

מודי סעד: יש לנו תוכנית 'ניצנים' בגני טרום חובה, פר"ח בבתי הספר היסודיים, תוכנית לאומית לילדים, 360, בבתי הספר היסודיים וחטיבת ביניים.

מודי סעד: תוכנית לימודי סביבה, שיקום שכונות, הגיל הרך, תוכנית - - - התוכניות המופעלות על ידי המועצה, תוכניות רווחה חינוכית.

מודי סעד: תוכנית הזנה, בחמישה גני חובה ובית ספר יסודי בג'ת.

מודי סעד: היישוב נבחר כפיילוט להחלת תוכנית אסטרטגית לחינוך - - - דיברנו על זה גם.

מודי סעד: לפני הסיום אני רשמתי פה כמה דברים שאני רוצה להעלות אותם.

מודי סעד: קודם כל לגבי מחשב לכל ילד.

מודי סעד: זאת בעיה אקוטית, לא רק אצלנו, בכלל, לא לכל הילדים יש מחשבים.

מודי סעד: אנחנו, כדי לפתור את הבעיה, בשנת 2019 הצלחתי להביא 83 מחשבים מחשב לכל ילד.

מודי סעד: יש לי אישור לעוד 33 מחשבים.

מודי סעד: 'מחשב לכל ילד' נבחרו לפי בעיות סוציולוגיות ביישוב.

מודי סעד: גם נבחרנו כפיילוט לחלק מחשבים לכיתות ד', לכל כיתות ד', 138 ילדים.

מודי סעד: שילמנו את הכסף, זה עלה לנו כמעט 200,000 שקל.

מודי סעד: סיסמה לכל תלמיד שייתנו את השאר וזה יחולק בטקס ממש בימים הקרובים.

מודי סעד: אספנו מחשבים מהבתים, לקחנו אנשי מחשב כמו פואד ואחרים, אנשים שמבינים ויודעים לתקן, חיברנו מחשבים וחילקנו כמעט 40 מחשבים לעוד משפחות.

מודי סעד: אבל עדיין זה לא פתר את כל הבעיה.

מודי סעד: עדיין חסרים לנו כמעט 150 מחשבים כדי לסגור את הפער הזה.

מודי סעד: אני מחפש איך לסגור אותו ואיך להתגבר על הדבר הזה.

מודי סעד: לגבי החווה החקלאית.

מודי סעד: החווה החקלאית, ראיתם את המקום, באמת מרשים.

מודי סעד: בחווה החקלאית, אני יודע שדיברנו על זה עם אורנה, אבל אם אפשר כוועדה לעזור לנו, יש בעיה עם שעות התקן.

מודי סעד: את שעות התקן צריך להעביר ל-100 בתי ספר הקיימים שבאים לכאן ומי שמגיע לפה אז הוא בא עם השעות שלו.

מודי סעד: החווה היא בלי שעות תקן.

מודי סעד: אורנה, אני לא יודע איך אפשר - - -

אורנה שמחון: אני אסביר את זה.

נדים ביבאר: אני שלחתי מכתב לאורנה לפני חודשיים וקיבלתי תשובה.

מודי סעד: אנחנו לא נגד, אנחנו רוצים למסד את זה ולתת פתרון לדבר הזה.

מודי סעד: בחווה החקלאית אנחנו ביקשנו חממה הידרופונית.

מודי סעד: חממה הידרופונית, הסברתי לך את זה, רם, בחוץ ואני אומר את זה לכולם, זה בעלות של כמעט 500,000 שקל, 400 ומשהו.

מודי סעד: למה זה טוב?

מודי סעד: היא תייצר מה שנקרא יבול ירוק.

מודי סעד: חממה הידרופונית יכולה להכניס בשנה רבע מיליון שקלים.

מודי סעד: סתם דוגמה, חסה, חסה כזאת מוכרים בשמונה שקלים בשוק, אם אתה מוכר אותה בשני שקלים אתה כבר עשית את ההחזר.

מודי סעד: לכן זה חשוב.

מודי סעד: אני מנסה לקדם את זה.

מודי סעד: יש לנו בעיות מימון בדבר הזה וצריך לראות איך אפשר לעזור.

מודי סעד: עוד בעיה שהיא קיימת בכלל בעניין הזה, נושא הריהוט וההצטיידות.

מודי סעד: משרד החינוך מרהט ומצייד ביום הראשון, זהו, אחרי זה הם לא משלמים לא אחזקה, לא החלפה, לא בלאי, לא כלום וזה נופל על הרשות.

מודי סעד: רשות כמוני, רשות ענייה, לא יכולה לעמוד בזה.

מודי סעד: אנחנו תמיד מנסים לקחת מפה ומשם ועל חשבון דברים אחרים שהם חשובים ולשים בבתי הספר.

אימאן ח'טיב יאסין: ביום הראשון של שנת הלימודים?

מודי סעד: לא, ביום הראשון שפותחים בית ספר.

נדים ביבאר: בפתיחת בית ספר הם נותנים וזהו.

אורנה שמחון: לא ביום כשפותחים בית ספר, אלא כשיש בית ספר חדש שנבנה יש הקצאה לריהוט, כל היתר זה בתקציב - - -

מודי סעד: כשפותחים בית ספר מזבדים אותו, אחרי זה תסתדר.

מודי סעד: אני אומר לכם, אנחנו כרשות ענייה שאין לה מקורות הכנסה, סיפרתי בחוץ, אחד הדברים שמעסיקים אותי כראש רשות זה איך למצוא מקורות הכנסה נוספים.

מודי סעד: אז דבר ראשון, קיבלנו אישור להקים אזור תעסוקה, 150 דונם, אנחנו לקראת הגשה ממש בימים הקרובים.

מודי סעד: זה אחת.

מודי סעד: דבר שני, כל נושא הסולרי.

מודי סעד: קיבלתי אישור, 2.1 מיליון שקל הלוואה ממפעל הפיס אנחנו הולכים לקרות את כל המרכז החינוכי, זה ארבע יחידות, ארבע תחנות, ארבע התחנות האלה יכניסו לנו כמעט 500,000 שקל.

מודי סעד: 500,000 שקל, חבר'ה, יעשו פלאים ליאנוח ג'ת.

רם שפע: זה להידרופוני.

רם שפע: מהסולרי זה בדיוק מה שאתה צריך ל-480 של זה.

מודי סעד: בואנה, רם, אתה היום הגזמת.

מודי סעד: אני אמרתי לך, בחוץ מותר לך להגיד הכול, בפנים לא.

רם שפע: אני מחבר את המספרים האלה.

מודי סעד: עוד נקודה חשובה ואני מסיים, נושא הקפסולות, שדיברנו על זה.

מודי סעד: נגיד קפסולות עדיין, גם כדי להרגיז אותך.

יאיר גולן: דבוקות.

יאיר גולן: דבוקות זה יופי של הברקה.

מודי סעד: חבר'ה, בעניין הזה, היינו בגן ואתה אמרת לי, יאיר, או את, לא מספיק המקום.

מודי סעד: אז חשוב בעניין הזה באמת, כוועדת חינוך, לבחון את העניין הזה לעומק כי אנחנו כרשויות עניות, אני מדבר עליי כרשות ענייה, אין לי את האפשרות לבוא – אני אמרתי להם, שיחקתי אותה גיבור, אמרתי למנהלים ולגננות שיעבירו לי דרישה, הצטערתי על הרגע הזה.

מודי סעד: העבירו לי דרישות, רשימות ארוכות, אבל הם צודקים, הם צריכים עוד 50 שולחנות, עוד כיסאות, עוד דברים, אז לדברים האלה צריך לתת מענה, לא רק המחשבים.

מודי סעד: גם בתוך בתי הספר, לאפשר לבית הספר באמת לעמוד בהנחיות.

אימאן ח'טיב יאסין: סביבה חינוכית מאפשרת.

יאיר גולן: אני אומר פה לחברי הוועדה, מה שדיברת על הריהוט, אני מכיר את זה לא רע מהעולם הצבאי, צריכה להיות איזה שהיא עסקה שאומרת ככה, אנחנו ניתן לכם עזרה, אבל אם אתה שומר על זה טוב ואתה מראה שאין לך דרישה עולה להמשך אתה תקבל אפילו יותר.

יאיר גולן: אתה מבין?

יאיר גולן: כדי לעודד אותך לתחזק את הריהוט שאתה מקבל בצורה מיטבית.

יאיר גולן: זו עסקה שצריכה ללכת ביחד ובכלל אני חושב שכשבאים בהצעות לרשויות המקומיות, כל מקום, איך אתה יודע שזה חשוב לרשות?

יאיר גולן: שקל על שקל, או כל יחס אחר, זה לא משנה, אבל חשוב שאנחנו נדע ברמה הלאומית שלכם זה באמת חשוב ושאתם מתייחסים לזה בכבוד.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל, יאיר, אתה יודע שהעניין הזה של המצ'ינג של הרשויות, במיוחד ברשויות הערביות, הרוב המוחץ לא יכול לעמוד בזה.

אורלי פרומן: דיפרנציאלי.

יאיר גולן: 20-80, אבל אני רוצה שהרשות תדע שיש לה מחויבות.

מודי סעד: אתה צודק, אנחנו גם פה נגענו בזה.

מודי סעד: משנה שעברה, בסיור הראשון שעשיתי, יעיד מנהל מחלקת חינוך, הגעתי לבתי ספר, אמרתי להם בשפה שאתה ואני מבינים: אני לא אפסנאי, מה שלא תקין תעיפו מפה ומה שאפשר לתקן תתקנו.

מודי סעד: ואללה, תיקנו חלק ותגמלנו אותם.

מודי סעד: אני רוצה להגיד לכם, חדרי מורים, אני אומר, קבעתי שאני רוצה מרחב למידה לא רק לילדים, גם למורים.

מודי סעד: אני רוצה שמורה תצא, תשב, תשתה כוס קפה בצורה הכי מכובדת, וגם לנצל את הטוב שיש.

מודי סעד: פתחתי למורים מרחבי למידה.

מודי סעד: בכל בית ספר ביאנוח ג'ת פתחנו להם.

מודי סעד: בטח עכשיו רם יקפוץ: אה, מצבך טוב, אבל זה בא על חשבון דברים אחרים.

רם שפע: לא, זה ברור, אני איתך.

מודי סעד: זה בא על חשבון דברים אחרים, זה סדר עדיפויות, כי חשוב לי שהמורה ירגיש טוב והמורה תרגיש טוב.

מודי סעד: למשל בתיכון, לקחתי שתי כיתות, פתחנו להם, שמנו להם ספות, הבאנו להם מחשבים.

מודי סעד: עמאד יכול להעיד.

מודי סעד: בכל בתי הספר.

מודי סעד: דרך אגב, גם נושא ההנגשות.

מודי סעד: הנגשנו את בתי הספר בסיוע של המחוז, עדיין יש לנו פער בדבר הזה.

מודי סעד: שוב, זה הכול עניין של כסף.

מודי סעד: חבר'ה, אני סיימתי.

מודי סעד: אני מאוד מאוד התרגשתי ואני מתרגש מהביקור הזה ואני מודה לכם מאוד מאוד מאוד בשמי ובשם המועצה ובשם ילדי, מורי ותושבי יאנוח ג'ת.

מודי סעד: זה לא מובן מאליו שבאתם לכאן.

מודי סעד: אני לא יודע מה אתם יכולים לעזור לי, אני אדבר אחרי כך עם עמית הלוי, לליכוד יש כסף, שייתנו לנו.

אימאן ח'טיב יאסין: ימבה כסף.

מודי סעד: או איתך, אריאל.

מודי סעד: אתה מהרגע הראשון אומר לי: מצבך טוב, אז מה אתה רוצה?

רם שפע: אני מ'כחול לבן', אין לי מנגנונים כמו בליכוד עם כל כך הרבה כסף.

עופר כסיף: מודי, אני אהיה האלטרנטיבה לשניהם, אני אומר לך שהמצב שלכם רע, ומהמאפיה אולי תקבלו משהו.

מודי סעד: טוב, אנחנו לא נגלוש לשיח הפוליטי.

מודי סעד: חבר'ה, תודה רבה וברוכים הבאים.

רם שפע: קודם כל תודה רבה, מודי, באמת מכל הלב.

רם שפע: אני חושב שעשינו פה צעד, ברור לחלוטין שאתם צריכים בעיקר לייצר יש מאין.

רם שפע: ברור לי שזו לא הרשות הכי עשירה והמשאבים הכלכליים זה לא המשאב הגדול פה, אלא באמת משאב אנושי מדהים.

רם שפע: כל מי שפגשנו.

רם שפע: החווה החקלאית הזאת היא תוצר של חזון אדיר, הרי ברור לגמרי שזה לא היה קורה אם לא הייתם מאמינים שזה בדיוק הדבר שהילדים האלה צריכים, לגעת באדמה, לפגוש אותה.

רם שפע: זה בדיוק העשייה הפורצת הזו שדיברת עליה.

רם שפע: אתה מספר פה על חדרי מורים איכותיים למורים ולמורות, אין דברים כאלה בהרבה מאוד מקומות.

רם שפע: חבריי המורים שלמדו איתי, אחד הדברים שהכי מתסכלים אותם שבסוף בסוף בסוף אותם שוכחים, את צוותי החינוך.

רם שפע: אז אני חושב שבהקשר הזה נעשית פה עבודה מעולה ובסוף כשבאים לסיורים כאלה כל אחד ואחד מאיתנו, לא משנה איפה הוא נמצא, באיזה סיעה, אנחנו מבינים לא רק את הצרכים וברור לגמרי שיש עדיין פערים שאנחנו צריכים לעשות הכול כדי לוודא שהכסף יגיע והוא יחולק נכון.

רם שפע: באמת יש הרבה פתרונות יצירתיים, לייצר דיפרנציאציה, שמי שצריך יותר יקבל יותר.

רם שפע: שם זו תפיסת עולמי ובכלל מערכת החינוך שלנו צריכה להיות הרבה יותר ביכולת לתת למי שצריך ולייצר דיפרנציאציה ולא לחלק לכולם שווה בשווה ושכולם יסתדרו, זה בסוף מה שמגדיל פערים חברתיים באופן הכי עמוק וברור.

רם שפע: וגם, נראה לי שראינו פה בכל שכבות הגיל התמודדות מאוד יפה, למרות הקורונה, הרבה מאוד אתגרים שעוברים על כולם, על ההורים, עליכם, על משרד החינוך, אני בטוח שאורנה גם יודעת להתייחס היטב לכל אחת ואחת מהסוגיות.

רם שפע: שמעתי פה בחצי אוזן, אבל נראה לי שזה מלמד הרבה דברים, דיברת על אחד הסעיפים ואז מנהל מחלקת החינוך אמר: שלחתי לאורנה מייל והיא כבר ענתה לי.

רם שפע: זה מה שהספקתי לשמוע.

רם שפע: אז נראה לי שאתם יודעים לעבוד טוב מאוד ביחד ויש לכם נציגות נפלאה.

רם שפע: בנוסף פה, בשטח, כל הדברים האמיתיים.

רם שפע: שוב, אמרתי את זה בתחילת היום, אנחנו רובנו בסדר גמור בלדבר, אבל אנחנו צריכים בעיקר לא להפריע לכם ולתת לכם לעשות את הדברים.

רם שפע: ברמת סעיפים ספציפיים אחרי זה אפשר לדבר, להבין ולראות באיזה דברים אנחנו יכולים לעזור בוועדה או בעבודה שלנו כחברי כנסת גם לא בתוך הוועדה, בסוף כל אחד מאיתנו גם חבר כנסת שיכול להשפיע.

רם שפע: אולי לא לחלק כל מיני דברים שדיברת עליהם קודם, אין לנו כלים כאלה, אבל כן לעזור בצורה רצינית ומקצועית.

רם שפע: אז באמת תודה רבה, שמחנו להיות ביאנוח ג'ת.

מודי סעד: אז תעביר את רשות הדיבור למי שיש לו כלים, בבקשה?

רם שפע: יש לי כלים, הם פשוט הכלים הנאותים.

מודי סעד: תודה.

אריאל קלנר: קודם כל תודה לך על הביקור ועל האירוח, תודה לכל הצוות, תודה לכל החברים שהגיעו, ליושב ראש, אני מאוד מאוד שמח להיות כאן.

אריאל קלנר: אני הייתי כאן לפני שנה כשפתחנו ספרייה.

אריאל קלנר: פתחת.

אריאל קלנר: אני רואה עד כמה החינוך חשוב לך, כמה החינוך באמת בראש מעייניך.

אריאל קלנר: קודם כל אנחנו מחזקים אותך, אני אישית מחזק אותך ואנחנו כאן כקבוצה, כולנו, כל מי שהגיע לכאן, אני בטוח, כולנו לרשותך בכל מה שצריך אנחנו נשתדל לעזור במה שאפשר ובאמת העבודה היא עבודת קודש, עבודה חשובה, ומי שמשקיע בחינוך נוטע את העצים של המחר ואתם נוטעים פה את העצים של המחר, לא רק בחווה החקלאית, אלא בכלל.

אריאל קלנר: ראינו גם כאן ממש מהשטח את כל הנושא של ההתמודדות מול הקורונה.

אריאל קלנר: עשינו על זה אז דיון בוועדה על ההגמוניה הניהולית, זה קורה מעצמו, האחריות יורדת למטה, וזה כל כך חשוב לחזק אותך, כראש מועצה, במיוחד שאתה פריפריה, אתה רחוק מירושלים, רחוק מאזור המרכז, אתה צריך פה לקבל את ההחלטות לבד ועם החברים.

אריאל קלנר: אתה חייב לקבל, במיוחד בנושא החינוכי.

אריאל קלנר: אתה מכיר את התושבים שלך, מה שאתה מכיר אף אחד מאיתנו לא מכיר.

אריאל קלנר: אתה מכיר את התושבים שלך, אתה מכיר את האזרחים שלך, הצוות החינוכי שלך מכיר את הילדים ואת התלמידים.

אריאל קלנר: אף פקיד בירושלים לא יכול להגיד לך מה לעשות ומה לא לעשות, אתה מכיר יותר טוב מהכול.

אריאל קלנר: אנחנו סומכים עליך, סומכים על כל הצוות החינוכי, סומכים על האנשים פה למטה ואתם השטח, אתם אלה שצריכים להוביל בתקופה מאוד מאוד לא פשוטה ואנחנו צריכים לבוא ולתת לכם את העזרה, זה התפקיד שלנו.

אריאל קלנר: ותודה על הכול.

מודי סעד: תודה לך.

אימאן ח'טיב יאסין: רק משפט אחד.

אימאן ח'טיב יאסין: דבר ראשון, באמת המון תודות על ההזדמנות להרגיש בבית.

אימאן ח'טיב יאסין: כבר חודשים לא הרגשתי בבית, פה אני מרגישה בבית.

מודי סעד: אנחנו פה מחברים.

אימאן ח'טיב יאסין: אין ספק שראינו כאן דברים מאוד מאוד מיוחדים, נפלאים, וביחד אין ספק שיש הרבה אתגרים שעומדים בדרך, אבל אני אישית מאמינה, מי שעומד בראש הפירמידה ומאמין שהוא יכול ויש לו תוכנית איך לעשות את הדברים בסופו של דבר הדברים יתממשו.

אימאן ח'טיב יאסין: רק דבר אחרון קטן.

אימאן ח'טיב יאסין: דיברת גם על תעסוקת נשים וגם על סגירת פערים.

אימאן ח'טיב יאסין: בשבוע שעבר השקנו את השדולה של סגירת פערים בחברה הערבית, בימים הקרובים נשיק את השדולה של תעסוקת נשים בחברה הערבית ויש תוכנית אמיתית לזה ואני מצפה לשיתופי פעולה גם בעניין הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: וכל מה שצריך בנושאים האחרים אני אישית אהיה פה יד וכתף במה שאני יכולה.

מודי סעד: תעבירו את הכסף, אנחנו נעשה את - - -

אימאן ח'טיב יאסין: נחשוב איך להביא את הכסף ולאן לשים את הכסף ביחד ואז תקבלו את הכסף אינשאללה.

מודי סעד: תודה.

מודי סעד: עופר, בלי פוליטיקה, אני מבקש.

עופר כסיף: רק פוליטיקה.

רם שפע: קטי שטרית לא פה.

רם שפע: היא חברת ועדה ולא משעמם כשקטי ועופר ביחד בוועדה.

עופר כסיף: קודם כל באמת תודה רבה על האירוח, היה מעניין מאוד, לכל הצוות, כמובן לראש המועצה.

עופר כסיף: השקפתי שונה מהדובר הקודם באופן תהומי.

עופר כסיף: התפקיד מבחינת התפיסה שלי, מי שאמור ומי שצריך ולא עושה את חובתו כלפי האזרחים זאת המדינה והמדינה לצורך העניין כמובן זאת הממשלה.

עופר כסיף: מדינה וממשלה זה לא אותו דבר, אבל לצורך העניין, האחריות של הממשלה היא לדאוג לאזרחיה.

עופר כסיף: לכן פתרון אמיתי לכל הצרכים שנאמרו עכשיו זה בדיוק אותו פתרון של כל המקומות האחרים שיש בהם חוסרים.

עופר כסיף: אנחנו מדברים כרגע על חינוך, אבל זה גם בתחומים אחרים, בתחומים של תשתיות, זה בתחומים של בריאות וזה בתחומים של דיור וזה באין ספור תחומים.

עופר כסיף: אזרחות שווה אמיתית שמגיעה לכל אזרח ואזרח במדינה הזאת, ולא משנה מה מוצאו, מחייבת התנהלות בשום שכל, התנהלות צודקת של המדינה, כשהממשלה, כפי שאמרתי קודם, היא זו שעומדת בקדקוד בהקשר הזה.

עופר כסיף: לכן פתרון לכל הבעיות, גם בצרכים שחלקם הוזכרו פה, הם קיימים כמובן, אני חושב שהחובה שלנו גם כוועדה בכנסת וכחברי כנסת זה באמת לטפל בכך, אבל התפיסה לא צריכה להיות טיפול נקודתי במקום X או במקום Y, התפיסה צריכה להיות תפיסת מקרו, היא צריכה להיות תפיסת מקרו של צדק חלוקתי, כשהתפקיד של המדינה בעצם זה לפעול באופן שמחלק את המשאבים השונים שיש בחברה באופן צודק.

עופר כסיף: חלוקה צודקת חייבת להיות חלוקה שוויונית, מזה בסופו של דבר כולם ייהנו וכולם צריכים ליהנות, בין אם זה התושבים פה ובין אם זה התושבים בכל מקום אחר.

עופר כסיף: זה המפתח.

עופר כסיף: על כך אני חושב שאנחנו צריכים להיאבק ואני חושב שזאת צריכה להיות נקודת המוצא.

עופר כסיף: יש פה, כפי שראינו, דברים נפלאים, הישגים מופלאים, יכולים להיות הישגים יותר גדולים אם המדינה תפעל כראוי ויכולים להיות הישגים כאלה בכל מקום אחר בארץ, בכל מקום, יהודים, ערבים, פליטים, בכל מקום.

עופר כסיף: כך צריך גם להיות.

עופר כסיף: לפחות כל עוד זה תלוי בי ובחבריי אז אנחנו ניאבק על הדמות הזאת ועל המדיניות הזאת בתקווה שאכן אנחנו נצליח.

עופר כסיף: תודה.

מודי סעד: תודה.

אורלי פרומן: קודם כל תודה רבה על יום מהנה ומעניין.

אורלי פרומן: אין הרבה אחד בספטמבר שלא הייתי בצד השני, זה נורא כיף להיות בצד הזה, המבקר.

אורלי פרומן: אני מסכימה פה עם קודמיי, אני חושבת, עופר, שאתם לא בסתירה.

אורלי פרומן: יש דברים שהמדינה צריכה לתת את הקריטריונים ואת אמות המידה, אבל זה לא סותר את זה שיש חוט ארוך לראשי הרשויות, ראינו הרבה ראשי רשויות, ואני שמחה שפגשנו אותך, מודי, שלקחו פשוט את העסק בידיים והם מבינים שהם צריכים להוביל, הם צריכים ליצור את התוכנית האסטרטגית לעיר שלהם, הם צריכים לייצר את החזון לאן רוצים להוביל את העיר, ולא רק במערכת החינוך, מערכת החינוך היא אחד המרכיבים החשובים בעיר.

אורלי פרומן: אני באופן אישי ראיתי הרבה מאוד ראשי ערים שהפכו את העיר.

אורלי פרומן: הם לא יכולים לשנות את התושבים, בסוף סוציואקונומי נשאר אותו סוציואקונומי, אבל התפיסה השתנתה מתפיסה של מגיע לי ואנחנו רוצים לתפיסה של יכולות עצמיות, של לשים חזון, של חיוניות, של הכול אפשר פה, ואז פתאום הגיעו גם התורמים והתרומות והמדינה נמצאת במקום אחר.

אורלי פרומן: אני אומרת את זה אפילו ממשרד ממשלתי, כשבא ראש עיר ואומר לשם אני רוצה להגיע ולצורך זה אני צריך אחת, שתיים, שלוש, אלה המקורות שלי, אלה המקומות שאני רוצה את העזרה מכם, זה נשמע לגמרי אחרת מאשר כל הזמן מבקשים עוד ועוד.

אורלי פרומן: באמת יש רשויות שאפשר ללמוד מהם איך הם עשו את המהפך הזה והן נמצאות במקום אחר.

אורלי פרומן: בתוך זה גם מערכת החינוך.

אורלי פרומן: אני חושבת שתפקידנו, אנחנו לא עם פנקסי צ'קים פה, אבל חלק גדול ממה שנגעת גם תלוי בהתנהלות של משרד החינוך כלפי השטח.

אורלי פרומן: נושא של בינוי, נושא של הצטיידות, שכל שנה אותו דבר, הילדים צריכים ללמוד והמורים צריכים לעבוד בתנאים אופטימליים, אני קוראת לזה תנאים של חיבה.

אורלי פרומן: אנחנו יושבים כולנו במשרדים מרוהטים, ממוזגים, יפים ובסוף צריך לשבת על כיסאות שהם לא מתאימים, לא נוחים.

אורלי פרומן: זה צריך להיות הפוך.

אורלי פרומן: לכן יש כאן מקום להתערבות ממשלתית באופן החלוקה, זה לא מה שהיה הוא שיהיה, צריך לבחון כל פעם מחדש.

אורלי פרומן: כשאתה אומר על מספר הילדים שחסרים להם מחשבים, אני מסתכלת בראייה עתידית, ל-355,000 תלמידים אין להם מחשבים בבית, אז מה הם עושים בימים אלה כשהם לא בדבוקה שלומדת?

אורלי פרומן: מה הם עושים?

אורלי פרומן: או כשיש מחשב אחד לשלושה-ארבעה ילדים שמתרוצצים בבית?

אורלי פרומן: זאת אומרת גם מערכת החינוך חייבת לנער את עצמה, לא בגלל הקורונה, כי זאת הלמידה המותאמת למאה ה-21, מדברים על זה כבר כל כך הרבה שנים והקורונה פשוט תפסה אותנו במקום מאוד לא טוב בהקשר הזה, כי היינו אמורים להיות בתי ספר מתוקשבים בכל רחבי הארץ.

אורלי פרומן: אני רוצה להגיד מילה על נושא של גני הילדים.

אורלי פרומן: אני משערת שבתוך התוכנית האסטרטגית יש גם תוכנית דמוגרפית.

אורלי פרומן: אני כאשת חינוך לא סובלת גן ילדים עם 38 ילדים, לא יכולה לשאת את זה.

אורלי פרומן: אז לפחות שיהיו שם שלוש גננות, אני בכוונה מגזימה, אבל למה ההשקעה בגיל הרך היא כל כך משמעותית ולמה שאלתי על גילאי לידה ואילך?

אורלי פרומן: כי ההתפתחות הדרמטית של כל אדם קורית שם, בגיל שנה ושנתיים ושלוש וארבע.

אורלי פרומן: זה לא לסגור פערים אחר כך ולרוץ אחריהם בתיכון.

אורלי פרומן: זה שם, נשקיע שם נכון ונגיע לתיכון במצב אחר.

אורלי פרומן: אני לא מאמינה שיש איזה גננת, טובה ככל שתהיה, שמסוגלת להסתכל על 38 זאטוטים, גם לא על 35, ולהכיר כל אחד מהם לעומק ולתת לו את המענה שהוא צריך ולאבחן מה שצריך לאבחן ולעשות פעילות חינוכית נכונה.

אורלי פרומן: אז דווקא בגילאים האלה אנחנו צריכים להתעקש על הקטנת הקבוצות ועל היחס של מבוגר-ילד שיהיה אחר.

אורלי פרומן: כן, זה תקציבים.

אורלי פרומן: דבר אחרון, לגבי החזון שלך במבנים, גם בית המורשת הדרוזית וגם המבנה השני שיהיה מרכז תרבות מורחב.

אורלי פרומן: מתוך הניסיון שלי צריך להחליט איך זה יהיה בנקודת הסיום והתחזוקה, כי איפה נופלות הרבה רשויות?

אורלי פרומן: שאז שום משרד לא מתחבר.

אורלי פרומן: זה לא מוזיאון, כי הוא לא נבנה כמו מוזיאון, זה לא בית מורשת כזה שיכול להיתמך.

אורלי פרומן: זאת אומרת צריך להתחיל מהסוף, מה אתם רוצים שזה יהיה, איזה משרד מלווה אתכם ואיפה תוכלו – כי רק על הכנסות עצמיות קשה מאוד להחזיק מבנים כאלה וכך המבנים האלה עומדים כפילים לבנים בהרבה מאוד רשויות.

אורלי פרומן: ובפעם הבאה שאני אגיע אני רוצה לראות לפחות חצי מהמנהלים שהן מנהלות, בכל העיר.

אורלי פרומן: תודה רבה.

קריאה: יש לנו אחת בינתיים.

יאיר גולן: קודם כל זה ביקור מרגש, זה גם יפה לעין וגם למרות החום פה יש בריזה כמו שצריך, אבל בעיקר ביקור מרגש לראות פה את העבודה הנפלאה של הצוותים החינוכיים וכמובן את הילדים ואת הנערות והנערים.

יאיר גולן: הדבר השני, אני מדבר פה בעיקר לחבריי חברי הכנסת, המשימה שלנו היא משימה של שיפור מערכת החינוך ממצב של משבר.

יאיר גולן: כל אחד מאיתנו יודע שמשבר זה מצד אחד כאב וקשיים, מן הצד השני כל משבר הוא גם הזדמנות.

יאיר גולן: אני חושב שבהזדמנות הזאת צריך לומר שעלינו כנבחרי העם לחזק את הרשויות ואת כושר הפעולה העצמאי של הרשויות ובתוך הרשויות לחזק את כושר הפעולה העצמאי של המנהלים והמנהלות של בתי הספר.

יאיר גולן: זה לדעתי שני הדברים שאותם צריכה להניף מערכת החינוך, לחזק את העצמאות.

יאיר גולן: מי שעושה, מי שיוזם, צריך להצליח, צריך לייצר לו את התנאים להצליח וברגע שמישהו מצליח יש פה חדוות הצלחה וזה מה שאנחנו צריכים ליצור כדי לייצר מערכת איכותית יותר.

יאיר גולן: אני חושב שאנחנו צריכים מערכת חינוך איכותית יותר, בכל הארץ.

יאיר גולן: ביאנוח ג'ת זה נחמד, אבל זה לא מספיק.

יאיר גולן: הדבר האחרון, באמת הרבה תודות.

יאיר גולן: אורנה, הרבה תודות לך, אני חושב שנעשית פה עבודה מרשימה, ומודי, אני חושב שגם אצלך נעשית פה עבודה בלתי רגילה, אני שמח לראות את היוזמות הנהדרות כאן.

יאיר גולן: לא כולם נמצאים פה, אבל המון תודות לכל מנהלי בתי הספר וסגלי ההוראה שנראה לי שנרתמו לשנת הלימודים החדשה הזו במצב בלתי רגיל, באופן מרשים ובמסירות בלתי רגילה.

נעמה חמדאן: קודם כל אני שמחה מאוד שהוועדה מתכנסת בכפר יאנוח.

נעמה חמדאן: יש לי רק בקשות מהוועדה, כמה פעמים אני גם השתתפתי בכנסת בוועדות הקודמות ועלו גם נושאים של ההקצאות והתקציבים שנותנים לכל ילד בכל יישוב ותמיד יש פערים בין היישובים שלנו לבין היישובים השכנים.

נעמה חמדאן: השכנים מקבלים פר ילד הרבה יותר מהילדים שלנו, שצריכים לשים על זה דגש.

נעמה חמדאן: ולמה?

נעמה חמדאן: אני לא יודעת למה.

נעמה חמדאן: צריך לבדוק את זה.

נעמה חמדאן: שנית, אני גם מבקשת שבוועדה הזאת, בישיבות הבאות שייקחו את הנושא של הטמעת המגדר בליבה של תוכניות הלימודים כי זה מאוד חשוב מהגיל הרך להטמיע את נושא המגדר והשוויון המגדרי, זה מאוד חשוב לנו.

נעמה חמדאן: אחר כך אצל הנוער ואצל הצעירים, שיבינו מה זה שוויון מגדרי.

נעמה חמדאן: בגלל שאתם ועדת חינוך וגם ספורט, הספורט הוא נשמע אצלנו כעוד משהו, ואני רוצה שהספורט יהיה כמו אנגלית ועברית וערבית ומתמטיקה, כי זה נושא מאוד חשוב שדרכו אפשר למגר הרבה תופעות שליליות, אם זה אלימות ואם זה סמים.

נעמה חמדאן: הספורט בבתי הספר ובחינוך בבתי הספר שלנו הוא שולי ולא נותנים עליו דגש מספיק שייתנו לילד התפתחויות ספורטיביות.

נעמה חמדאן: אתלטיקה, למשל, לא קיים, רק כדור וכדורסל או כדור רשת.

נעמה חמדאן: לכן צריך לקחת את הנושא של הספורט, שזה יהיה נושא מאוד חשוב בתוך בית הספר, כמו כל נושא אחר.

נעמה חמדאן: ותודה שביקרתם אצלנו ואני אשמח מאוד להשתתף בוועדות הבאות ולתת את הדעה על כל הנושאים שחשובים לנו בחברה הערבית בכלל.

אורנה שמחון: טוב, קודם כל אני מוכרחה להגיד שאני מאוד עייפה, אבל אני עייפה בכיף כי מערכת החינוך, אנשי החינוך עובדים יום ולילה.

אורנה שמחון: כשאני מדברת על אנשי החינוך זה ראשי רשויות, מנהלי מחלקות חינוך, מנהלי בתי הספר, גננות, מפקחים, כולם, עובדים יום ולילה כדי להגיע לרגע הזה שהוא בעיניי רגע מכונן.

אורנה שמחון: אני מאוד שמחה.

אורנה שמחון: חבל שרם יצא, חבל שהוא יצא כרגע, אבל אני רוצה להגיד שאני מאוד שמחה שוועדת החינוך של הכנסת התפנתה וזה באמת מרשים שכל כך הרבה חברי כנסת מוועדת החינוך של הכנסת באים וזה אומר שאתם מדברים חינוך, אתם מרגישים חינוך ואכפת לכם ממערכת החינוך.

אורנה שמחון: אני באמת מודה לכם שבחרתם במחוז הצפון להגיע.

אורנה שמחון: הצרידות שלי היא מהצעקות על ראשי רשויות שלא היו מוכנים.

אורנה שמחון: קודם כל אני רוצה להתייחס ליאנוח ג'ת ואחר כך אני אתייחס באופן כללי.

אורנה שמחון: אני רוצה לומר שבאמת כיף לי לעבוד עם מודי ועם הצוות המדהים שלו כי, אמרה נכון אורלי, כשיש ראשי רשויות בכיינים, ויש בכיינים, מה לעשות, כי יש מצוקות, אני לא אומרת את זה לגנאי, כי אין וקשה והכול בסדר, אבל כשיש ראשי רשויות שאומרים על אף שקשה אנחנו נתמודד עם העניין יותר קל באמת, כפי שתיארת את זה בצורה מדהימה, יותר קל לעזור וכיף יותר לעזור כי אתה רואה שההשקעה שאתה משקיע נושאת פירות.

אורנה שמחון: זה ממש כיף לראות את זה, איך מודי מוביל פה את מערכת החינוך עם צוות הפיקוח הנפלא שיש לנו כאן וחותר להשגת המטרה והתפקיד שלנו פה קודם כל זה לא להפריע ולתת את האמצעים כדי שראש הרשות יוכל לדהור קדימה יחד עם הצוות החינוכי.

אורנה שמחון: הדבר השני שאני רוצה להגיד, יש לי ניסיון רב פה במחוז והיו שנים מאוד קשות ויש רשויות מאוד קשות.

אורנה שמחון: יש לנו 93 ראשי רשויות ורשויות ברובן חלשות, רובן בלמ"ס נמוך, אבל גם ממשלת ישראל יודעת לעשות מהלכים שהם מתקני עיוותים ולכן כל התקציבים בכל החלטות הממשלה שיוצאות כדי לתקצב את הרשויות המקומיות נשענות על מדדי טיפוח ולכן הממשלה משקיעה הרבה מאוד משאבים.

אורנה שמחון: אני נושאת את הפירות של זה מכיוון שאני רואה כמה כספים אנחנו מצליחים להביא לרשויות המקומיות כדי לתת משאבים לאותן רשויות חלשות.

אורנה שמחון: אני לא אציין כרגע את החלטות הממשלה הנהדרות שהיו, שהביאו הרבה מאוד כסף, אבל חסר, צריך עוד.

אורנה שמחון: אני לא אזכיר כרגע את המהלכים של תוכניות החומש שראשי הרשויות במגזר הדרוזי היו שותפים לעיצוב שלה כדי להביא יותר משאבים למגזר הדרוזי ואני לא אזכיר גם את הקולות הקוראים האחרונים שהולכים לפי מדדי טיפוח של בתי ספר ומביאים את המחשבים לתלמידים שלנו.

אורנה שמחון: אגב, תהיה רגוע, בזמן שאני עשיתי חשבון עם האנשים שלי, שהם און ליין 24/7, אז המדינה תתקצב 33,752 מחשבים ניידים בקולות הקוראים הבאים רק למחוז צפון ו-211 מחשבים ניידים יגיעו ליאנוח ג'ת.

אורנה שמחון: אז הנה, השלמתי לך את הפער.

אורנה שמחון: לא אני, ממשלת ישראל השלימה לך בדיוק את הפער שאתה רצית.

אורנה שמחון: אז אתם תקבלו 211, יש לנו את הדירוג של כל בתי הספר, תוכל להשלים את המהלך הזה.

מודי סעד: תודה רבה.

אורנה שמחון: אני רוצה קודם כל לשבח את שר החינוך שבאילוצים לא פשוטים, לא פשוטים, כשאין תקציב למדינה, הצליח להוביל מהלך עם הממשלה של למעלה מארבעה מיליארד שקלים כדי לכונן את המהלך של מתווה הקורונה שעולה הרבה מאוד כסף.

אורנה שמחון: אז זה סיפור אחד של המחשבים, שזה למעלה משני מיליארד שקלים.

אורנה שמחון: לא רק מחשבים ניידים ולהתגבר על המחסור, אלא גם לשדרג בתי ספר שלא היו בתוכנית התקשוב ולהוביל מהלך של אלה שלא היו, לעשות שם תשתיות תקשוב, כפי שציינתם, כדי שאפשר יהיה ללמד למידה מקוונת בצורה יותר מיטבית.

אורנה שמחון: למזלי מרבית הרשויות במחוז הצפון עברו את תוכנית התקשוב בעת שגדעון סער היה שר החינוך והוביל מהלך של תוכנית תקשוב לאומית.

אורנה שמחון: לצערי הרב בקדנציות האחרות הסירו את זה מסדר היום ולכן נוצר פער, שאתם מדברים עליו, והוא פער נכון.

אורנה שמחון: כל שר שנכנס הדבר הראשון שהוא שומע ממני זה תוכנית תקשוב לאומית.

אורנה שמחון: עברו בינתיים שני שרים והגיע עכשיו שר החינוך והדבר הראשון כשהוא פגש אותי, הוא פגש אותי כמנהלת מחוז ראשונה, הוא אמר לי: אורנה, מה צריך?

אורנה שמחון: אמרתי לו: השר, תוכנית תקשוב לאומית עכשיו, לא אתמול.

אורנה שמחון: גם הקורונה התחוללה והוא נענה למהלך הזה ואני באמת אסירת תודה.

אורנה שמחון: נוביל את המהלך הזה, הוא ייקח קצת זמן, אבל אי שם במהלך ינואר נסגור את המהלך הזה.

אורנה שמחון: אחת הבעיות הקשות של ראשי רשויות אצלנו זה שהרבה פעמים לא ממקסמים את המשאבים שמגיעים להם ולא ממלאים קולות קוראים וכן הלאה.

אורנה שמחון: מודי, יש לי קבוצת ווטסאפ עם כל ראשי הרשויות ומנהלי בתי החינוך, אתה מעיד, אני מנצלת כל רשות ורשות, אפילו הייתה לי רשות ששלחתי אותה לרשות שכנה במגזר היהודי, לעמק יזרעאל, כי לא ידעו שם למלא קולות קוראים.

אורנה שמחון: יש לי טבלה במחשב, אני רואה את זה מול העיניים כל יום מי לא ממלא.

אורנה שמחון: מי שלא ממלא אני מזנבת בו, כי היום הכול, אתם יודעים היטב, חברי הכנסת, שלמעשה הכול הולך לפי קולות קוראים ועל פי קריטריונים ואנחנו מגיעים למיצוי מקסימלי בעניין הזה.

אורנה שמחון: הדבר הנוסף שאני רוצה להגיד, לשבחה של הרשות, יש לנו שיעורי גיוס מאוד יפים בקרב בנים, שזה 76%, בנות לא מתגייסות, לצערי, אבל הולכות לשירות לאומי.

אורנה שמחון: 85% מהתלמידים הבוגרים מקבלים תעודות טכנולוגיות והם יכולים אחר כך לרכוש מקצוע או לעבוד במקצועות שהם רוכשים.

אורנה שמחון: שעות תקן, אנחנו הקצינו רק לקורונה, כדי להגיד לחברי הכנסת, הקצינו 1,600, שלוש קבוצות תוספתיות בגלל הקורונה, בעקבות המתווה של הקורונה.

אורנה שמחון: למעשה יכולנו לקלוט מורים נוספים, 12.5 שעות קיבלו כל כיתות ג'-ד' על כל קבוצה של תלמידים מעל 18 וזה אפשר לנו לקלוט מורים והרשויות המקומיות יוכלו לקלוט עוזרי הוראה, הם לא מלמדים פיזית את התלמידים, אבל הם עוזרים למערכת החינוך.

אורנה שמחון: בזכות המהלך הזה של תוספת השעות וההפרדה של כיתות מעבר ל-19 שהיא בסמכותי ובסמכות שר או מנכ"ל אנחנו הצלחנו לגרום לזה ש-74% מבתי הספר היסודיים יכולים להביא תלמידי כיתות ה'-ו' יותר מפעמיים בשבוע.

אורנה שמחון: זה אומר שלושה, ארבעה וחמישה ימים בשבוע בהתארגנות נכונה.

אורנה שמחון: בעל יסודי הצלחנו 90%.

נדים ביבאר: אצלנו כמעט כל בתי הספר לומדים חמישה ימים.

אורנה שמחון: מצוין.

אורנה שמחון: אני נתתי לכם מענה גם להחרגת כיתות, כדי לאפשר לכם להביא יותר את הילדים תחת המתווה ובעל יסודי 90% מבתי הספר במחוז צפון מלמדים יותר מיומיים.

אורנה שמחון: שלושה, ארבעה וחמישה ימים הילדים מגיעים לבתי הספר.

אורנה שמחון: כך נתגבר גם על הנושא של מחסור באמצעי קצה עד שנדביק את הקצב בחודש ינואר.

אורנה שמחון: אני רוצה להגיד דבר אחרון, זה המורים.

אורנה שמחון: הרי המורים צריכים בסוף, מעבר למכשירים, גם ללמד למידה מקוונת.

אורנה שמחון: אנחנו הצלחנו להכשיר בעקבות הגל הקודם של הקורונה 20,000 מתוך 33,000 עובדי הוראה ללמידה מקוונת.

אורנה שמחון: היו מורים שלא ידעו לעשות את זה והיו מורים שידעו להסתפק בזום, אבל זום זה לא למידה מקוונת, זה אחד האמצעים אבל זה לא למידה מקוונת.

אורנה שמחון: למזלי עשינו גם פדגוגיה מוטת עתיד בשנים האחרונות ולמעשה הגענו למצב שבקיץ הזה בלבד עשינו מרתון במחוז צפון, פתחנו מרתון במשך שבוע ימים, משמונה בבוקר עד שמונה בערב, ו-10,000 מורים וגננות נכנסו לשיעורים מקוונים, כל אחד בחר כמה שהוא רוצה.

אורנה שמחון: הבת שלי היא המדד הכי טוב, היא מורה, והיא נכנסה לעשרות שיעורים.

אורנה שמחון: הקלטנו את הכול, שמנו את זה על ספרייה והמורים למעשה יוכשרו גם למהלך בשנה הבאה.

אורנה שמחון: אני רוצה להגיד לסיום שנכון, חסר, אנחנו נעזור לך גם בחממה, ההכרה שאתה ביקשת, אנחנו נקים אותה בעזרת תקציבים שמגיעים לחוות החקלאיות, אגב.

אורנה שמחון: אני כבר סימסתי למי שצריך לקדם את המהלך הזה ונקים את זה גם פה.

אורנה שמחון: אנחנו מקימים את זה גם בחוות אחרות.

אורנה שמחון: ולגבי ריהוט והצטיידות, אני אגיד שזה נכון, יש לאקונה בתקצוב של הרשויות המקומיות רק לגבי בתי ספר חדשים והכול מושת על הרשויות המקומיות.

אורנה שמחון: צריך לזכור גם שהרשויות המקומיות גובות ארנונה והן צריכות להשקיע בזה גם לתקציבי חינוך, אבל אם אתם רוצים לתקן משהו אני הייתי שמחה שתצאו לקראת ראשי הרשויות ותעשו גם את התיקון לעניין הזה.

אורנה שמחון: אני רוצה להודות לכם, רם, הודיתי לך קודם, גם פרגנתי לכם בגלי צה"ל, בשעה אחת זה משודר, פרגנתי גם ליאנוח ג'ת, אני רוצה להגיד לכם המון תודה, היה לי לעונג לארח אתכם, ולהודות לרשות המקומית, לעובדים ולמפקחים, לג'לאל, שעושה עבודה יוצאת דופן במגזר הדרוזי, וגם למפקח שנמצא פה איתנו, באמת המון תודה, גם על האירוח וגם על העבודה המקסימה.

מודי סעד: אני יכול להגיד לכם משהו.

מודי סעד: אני ואורנה, יש לנו שיחות באמצע הלילה והלאה, אתמול ב-11 בלילה היא מתקשרת אליי, אני יושב עם אשתי בגינה, היא אומרת לי: מודי, לא היה לי זמן להתעסק עם הביקור, אמרתי לה: אורנה, הכול יהיה בסדר.

אורנה שמחון: המפקחים שלי התעסקו.

מודי סעד: אני מקווה שעמדנו בציפיות, אורנה.

אורנה שמחון: מצוין.

מודי סעד: חבר'ה, תודה רבה לכם.