הוועדה המיוחדת להתמודדות עם סמים ואלכוהול, כנסת 23, פרוטוקול מספר 11, 2020-08-26 09:00

מיכל וונש: בוקר טוב לכולם.

מיכל וונש: תודה שהגעת חגי.

מיכל וונש: טוב, אנחנו כהרגלנו נפתח בסרטון שמכניס אותנו תמיד לאיזושהי אווירה של הבנה שאנחנו לא מדברים או עוסקים רק בתיאוריה, אלא בחיים עצמם.

מיכל וונש: נפתח בזה ונמשיך מכאן.

מיכל וונש: בוקר טוב לכולם לכל מי שנמצא בזום.

מיכל וונש: סליחה על העיכוב.

מיכל וונש: אני אומר בינתיים חגי, אנחנו בעצם יזמנו את הישיבה הזאת בעקבות הפגישה הראשונה שקיימה הוועדה, ונציגה ממשרדך העלתה בפנינו את התופעה בעיצומו של החופש הגדול.

מיכל וונש: בינתיים אנחנו כבר לקראת עיצומה של פתיחת שנת הלימודים, אבל היא תהיה מעט שונה באופייה, או הרבה מאוד שונה באופייה, לכן, מתוך המשך החשש, ומתוך הנושא הזה נצא לדיון הכללי יותר בנושא ההתמכרויות.

מיכל וונש: תודה, תודה רבה.

מיכל וונש: אז קודם כל תודה לחגי רזניק שהצטרף אלינו הבוקר.

מיכל וונש: תודה לכל מי שנמצא בזום.

מיכל וונש: הסרטון הזה נועד רק להמחיש לנו.

מיכל וונש: בפתיחת הדיונים של הוועדה מיצבתי את נושא ההתמכרויות שדרכו, דרך הפריזמה של ההתמכרויות, אנחנו נתחיל לפרוט לפרטים את כל הנושאים השונים שהוועדה תדון בהם, ובתקווה גם תקדם אותם.

מיכל וונש: מה שאנחנו רואים בעצם בכלל במציאות הזאת, ואני אומר שחידד לי את זה ביתר שאת סיור שעשיתי בשבוע שעבר ביחד עם סיירת החופים בירושלים.

מיכל וונש: מצחיק, אני יודעת.

מיכל וונש: אבל סיירת החופים של ירושלים שעוברת מכיכר ציון, לשוק ולתחנה המרכזית.

מיכל וונש: בני ובנות הנוער הולכים ונהיים צעירים יותר ויותר.

מיכל וונש: מחזה קשה לצפייה.

מיכל וונש: באמת יש מכלל המגזרים: חרדים, ערבים, יהודים, דתיים, חילונים, כולם.

מיכל וונש: הילדים של כולנו, בנים ובנות.

מיכל וונש: ציידים שעומדים שם וממתינים לשעת כושר.

מיכל וונש: התהליך הזה שאנחנו נמצאים בו בחוסר ודאות כללית של מדינת ישראל, אני אומרת כל הזמן שלצד המשבר הכלכלי והבריאותי אנחנו נמצאים בעיצומו של משבר חברתי-נפשי שאסור לנו להסיר ממנו את העיניים.

מיכל וונש: בני הנוער הם המדד הכי טוב לעוצמה שלו.

מיכל וונש: כמובן שכיאה לבני נוער, זה מתבטא אצלם גם בהתנהגויות מסוכנות וקיצוניות, אבל הם רק סיסמוגרף למה שקורה בחברה: בתים תחת לחץ של אבטלה וחוסר ודאות כלכלית ואחרת, בני נוער שנטולים מסגרת כבר חמישה חודשים, ואנחנו צועדים לקראת הראשון לספטמבר.

מיכל וונש: למרות שהנושא הזה עלה במסגרת של החופש הגדול, אנחנו במעין חופש גדול מתמשך ללא שום תאריך יציאה ברור לחזרה לשגרה.

מיכל וונש: לכן, אנחנו צריכים לייצר בעצם שגרה אלטרנטיבית, אחרת, אולי טובה יותר ממה שהייתה גם קודם.

מיכל וונש: במסגרת זו, בעצם עלה הנושא הזה, שאני בכל אופן לא הכרתי אותו, כמעין התחלה של דיון לתוך נושא ההתמכרויות בכלל.

מיכל וונש: את גז הצחוק, דבק מגע, טיפקס, גז מזגנים הכרתי.

מיכל וונש: פתאום גז קצפת שממש איננו צחוק.

מיכל וונש: אז תודה לכל מי שנמצא פה.

מיכל וונש: היוזמות של המשרד לחיזוק וקידום קהילתי להתמודדות עם תופעת ההתמכרויות בכלל, ואני דיברתי על כך עם השרה לפני כמה ימים, ועל ההשלכות של ההתמכרויות הללו תוך התייחסות לסכנות שתמונות בשימוש גם בחומרים נדיפים כולל גז קצפת.

מיכל וונש: אנחנו שמחים מאוד שאתה נמצא פה חגי, כדי בעצם לאתחל את מה שדיברתי עליו עם השרה - שיתוף פעולה הרבה יותר משמעותי.

מיכל וונש: מעין תוכנית שמשתפת בצורה מעמיקה יותר את המשרד ביחד עם הוועדה.

מיכל וונש: אני רוצה להודות לפני שאנחנו נמשיך, לצוות המסור של הוועדה שלי בראשותי שנמצאים פה ומלווים ומלוות אותנו בכל יום בחדר הזה ובשטח.

מיכל וונש: גם בת שבע שללא הידע והעמקה שלה בנושא מזה כל כך הרבה שנים, היינו במצב אחר.

מיכל וונש: יעל וג'יהאד וכמובן כל מי שמלווה אותנו פה מטעם ערוץ הכנסת, הפרוטוקול והזום ועוד.

מיכל וונש: ואני עוד לא אמרתי תודה רבה רשמי מאז תחילת הוועדה, אז באמת תודה רבה על המחויבות העמוקה לוועדה הזאת.

מיכל וונש: המשרד לחיזוק וקידום קהילתי שהוא שותף כל כך חשוב בכלל בנושא הזה ואנחנו כאמור שמחים שאתה נמצא פה היום.

מיכל וונש: אני חושבת שהנושאים שעולים גם בסיורים בשטח וגם לאחר שישה שבועות שהוועדה הזאת פועלת, הם שחייבת להיות תוכנית הוליסטית, ושהמקום לאחסן את התוכנית הזאת, לאתחל אותה, היא באמת אני מאמינה, במשרד שלכם לפחות כגג לרשות הבין-משרדית שתקום, להסדרה ההוליסטית שנייצר אותה.

מיכל וונש: אנחנו נתחיל מהתחלה.

מיכל וונש: בעצם כיוון שזהו הנושא הראשון שהעלנו לתוך נושא ההתמכרויות, אני אשמח לשמוע מהגורמים השונים גם את הנתונים שביקשנו באותה רשימה ראשונה.

מיכל וונש: כמובן שגם את ההסברים שיש לנו לתופעה הזו דווקא בעידן הזה תחת מה שאנחנו קוראים חירום או משבר הקורונה.

מיכל וונש: אבל גם את ההשלכות לטווח הרחוק על הנושא הכללי של ההתמכרויות, ובאמת אם נוכל לנצל את הדיון היום כדי שכל מי שנמצא פה גם יכיר זה את זה.

מיכל וונש: הרבה פעמים מה שקורה בוועדה הזאת, זה שזה בעצם מקום מפגש.

מיכל וונש: לצערי עכשיו בזום, אבל לפחות מקום מפגש כדי שנוכל לשתף פעולה, וגם כדי שניקח את התהליך הזה הלאה בכך שיש לנו פה את המנכ"ל של משרד לחיזוק וקידום קהילתי, וכדי שנוכל לקדם את הדיונים עם שמי שנמצא כבר בזום בוועדות הקודמות, ועם מי שנמשיך אתו את התהליך נוכל באמת לקחת את זה צעד הלאה.

מיכל וונש: כפי שאני מבינה חגי, ואנחנו נרצה לשמוע ממך מה הם הפוקוסים של המשרד בין המניעתי ובין העצמתי.

מיכל וונש: אז אני אעביר בעצם לחגי כרגע את זכות הדיבור ברשותכם ואז אנחנו נעבור לכל הגורמים שנמצאים בזום.

חגי רזניק: חשוב מאוד.

חגי רזניק: אז קודם כל תודה גדולה לכל המשתתפים, תודה לך גברתי היו"ר.

חגי רזניק: צריך להגיד שגם השרה שלנו ח"כ אורלי לוי-אבוקסיס וגם אנחנו שמחים על הפעילות של הוועדה.

חגי רזניק: אנחנו שמחים מהחזרה של הוועדה הזאת לפעולה באופן כללי וגם במיקרו.

חגי רזניק: צריך להבהיר שאנחנו מכבדים מאוד את הפרלמנט וכנסת ישראל כגוף שהוא גם מפקח וגם צריך לתת לו דין וחשבון, הדבר הזה חשוב.

חגי רזניק: בוודאי שהשרה לוי-אבוקסיס כפרלמנטרית במשך מעל עשור שנים מבינה את העוצמה של הכלי הזה, וגם אני כמנכ"ל משרד לשעבר, משרד השיכון, תמיד כיבדתי את ועדות הכנסת, והוועדה הזאת עכשיו משיקה לחלק גדול של התחומים שאנחנו עוסקים בהם.

חגי רזניק: אני ברשות

חגי רזניק: כם אשמח דווקא, ואני חושב שזה ממש מתחבר לפתיחה שלך, אני ברשותך רוצה לפתוח במילה אישית.

חגי רזניק: אני גדלתי כילד בסיכון בבית שהוא בית לא תקין.

חגי רזניק: הייתה לי אמא חולת נפש ואבא שהוא מתעמר, והיה לי מזל כי יועצת בית הספר זיהתה שמשהו לא בסדר ועשתה איתי תהליך.

חגי רזניק: אני מניח שחלק מהנוכחים פה ובמדיה הווירטואלית יודעים שבשביל שילד ייצא כקטין מבית הוריו יש צורך בצו שופט, ובאמת בצו בית משפט הוצאתי מהבית.

חגי רזניק: אחרי גלגולים הוצבתי בקיבוץ רביבים שבנגב, ולי היה מזל כי נשלחתי לקיבוץ.

חגי רזניק: לא אהבתי את עצמי הרבה שנים.

חגי רזניק: התחלתי לאהוב את עצמי, צריך לא להגזים עם זה, אבל התחלתי לאהוב את עצמי במידה סבירה וזה דבר חשוב.

חגי רזניק: זה הבסיס של מה שאני רוצה להגיד.

חגי רזניק: תפיסת עולם להתמכרויות, תפיסת עולם לליבת החברה, תפיסת עולם לעולמות התוכן האלה.

חגי רזניק: זכיתי לחולל עבור עצמי ולחולל עבור אנשים אחרים.

חגי רזניק: בסוף זאת הנקודה.

חגי רזניק: באותו פרויקט שאני מדבר עליו התחלנו 19 נערים.

חגי רזניק: אני בעצם היחיד שנשאר בזה.

חגי רזניק: חלק מהם עדיין אנשים משמעותיים.

חגי רזניק: חלקם הלכו למקומות אחרים.

חגי רזניק: בסוף צריך להבין, וזה נוגע אחד לאחד בעולם התוכן הזה, הנושא של התמכרויות.

חגי רזניק: הנושא של צלילה לחוסר ודאות עצמית, חוסר יכולת להגדיר את עצמך, לאהוב את עצמך, לחולל עבור עצמך ובטוח שלחולל עבור אחרים, הוא מתחיל ביציבות אישית.

חגי רזניק: זה יכול להיות נסיבות חיים, שהן לא חייבות להיות נסיבות חיים כמו שלי, הן יכולות להיות נסיבות חיים סטנדרטיות, אבל יהיה פה טריגר אחר.

חגי רזניק: זה יכול להיות טראומה, זה יכול להיות מצב כמו הקורונה שאנחנו רואים שמערער את היסודות.

חגי רזניק: לכן, צריך להבין, זאת הדירקטיבה של השרה שלנו אורלי לוי-אבוקסיס.

חגי רזניק: בסוף, הטיפול והנהיגה בטיפול גם במדד המקצועי, יש פה גדולים ומבינים ממני, אבל באינטנסיביות שדורשת מאיתנו השרה, כבר העמקנו בדברים.

חגי רזניק: מעבר למתודות המקצועיות, ופה יש משמעות גדולה להנחיה של השרה ולרוח של השרה, אנחנו צריכים לפתח את כישורי החיים והדרכת בני נוער מלגעת בגז מזגנים וקצף.

חגי רזניק: יש תופעות שאנחנו רואים כמו שימוש במת'אדון ודברים אחרים.

חגי רזניק: בסוף, היציבות, השלמות העצמית, היציבות הנפשית, היכולת הזאת בתוך כישורי החיים, המעטפת ההוליסטית היא משמעותית.

חגי רזניק: אם אני רוצה להגיד במשפט אחד, אז אני חושב שצריך לייצר בשורה אמיתית.

חגי רזניק: זאת אומרת שהליווי הוא לא רק ליווי טכני או בריאותי, שהוא קריטי וסופר חשוב, אבל אם הוא יעמוד לבד ללא איזון של כישורי חיים, אז באמת הדבר הזה לא יצליח.

מיכל וונש: אז רק אני אגיד חגי ברשותך, אתה פורץ ממש לדלת פתוחה כיוון שהנושא של ההתמכרויות, וכפי שלפחות הוועדה הציבה אותו ומציבה אותו, הוא קודם כל כבר ידוע.

מיכל וונש: אני אשת נתונים אז, כ-80% ממי שאנחנו יודעים עליהם היום מאובחנים עם מחלת ההתמכרות, והיא מחלה אגב.

מיכל וונש: חלק ממה שצריך להסדיר זה את זה שאנחנו באמת מפגרים מאחור, כיוון שה-DSM כבר מכיר בה כמחלה.

מיכל וונש: הם סובלים גם מתחלואה כפולה.

מיכל וונש: אנחנו משתמשים במושג הזה והוא תיבת פנדורה שלמה.

מיכל וונש: כשאני אומרת תחלואה כפולה, אני מדברת על כל מנעד הרצף של איזושהי תחלואה נפשית.

מיכל וונש: זה לא משנה.

מיכל וונש: זה יכול להתחיל מחרדה, זה יכול גם להיות סכיזופרניה כמובן.

מיכל וונש: חוסר יציבות רגשית.

מיכל וונש: משם זה מתחיל וזה בא יד ביד.

מיכל וונש: ההכרה הזאת מחייבת אותנו גם לתהליכים ארוכים, ולמעשה אני גם דיברתי על זה עם השרה.

מיכל וונש: התקציב היחיד שאני ביקשתי לתוך התקציב הזה שיכנס גם שם זה שיתוף הפעולה עם המשרד.

מיכל וונש: שיתוף הפעולה בא כמו כפפה ליד והוא מאוד מאוד חשוב בעיניי.

מיכל וונש: זה בעצם לכל הרצף: גם לאבחון, גם להענקת הכלים, הענקת ההזדמנות, והמאבק שהוועדה הזאת ניהלה.

מיכל וונש: תוכנית היל"ה זה לא בכדי, כיוון שבסופו של דבר האחריות היא מלווה מתחילת התהליך ועד כמובן בסופו של דבר, הטיפול.

מיכל וונש: יש פה גם אלמנט מאוד מאוד משמעותי, כפי שאתה נוגע בו, של קודם כל הכרה.

מיכל וונש: הייתי אומרת אפילו פירוש נכון ל-מהי ההתמכרות ומאיפה היא נובעת.

מיכל וונש: ההתמכרות כפי שחלק מהגורמים המקצועיים הסבירו גם במפגשים הרבים שלנו, היא בעצם תרופה.

מיכל וונש: היא תרופה לקושי נפשי מאוד מאוד עמוק, לא משנה מאיזה סיבה.

מיכל וונש: ככל שנראה את זה ככה, אנחנו חייבים לייצר את החלופה למה שלרגע מאפשר לבן אדם לשכוח מה כל כך קשה לו.

מיכל וונש: גם בני הנוער שאנחנו פוגשים בשטח מדברים בדיוק על זה, ובאמת האחריות רק הולכת וגדלה.

מיכל וונש: זה אומר שאנחנו צריכים פה פרויקט לאומי, ממש תוכנית לאומית- ארצית שאני אשמח לשמוע עליה.

חגי רזניק: אני ארצה להגיד עוד כמה מילים על הצדדים היותר אופרטיביים.

חגי רזניק: אז באמת, אם הסכמנו במבואה של הדברים שלי, אז באמת הכיוון הוא רגע להבין את הגוף.

חגי רזניק: אחד הגופים המרכזיים שדרשה השרה במסגרת ההסכמים הקואליציוניים ושפועל תחתינו, הוא הרשות למאבק באלימות, סמים ואלכוהול שבעצם מכיל את הרשות ההיסטורית למאבק בסמים ואלכוהול.

חגי רזניק: לתוכה נכנסו באופן אבולוציוני תוכניות מניעה לאומיות כמו "עיר ללא אלימות", כמו תוכנית "נפילה" וכולי.

חגי רזניק: אני חושב שהייתה פה חשיבה הוליסטית נכונה בהקשר הזה של טיפול באותו רצף נפגעים, שלוקחים את הקהילה, אני מדבר על המשרד לחיזוק קהילתי, שלוקחים את הקהילה כלפי מטה.

חגי רזניק: דיברנו בתפיסות האלה.

חגי רזניק: צריך להבין, אנחנו היום נמצאים בפריסה ב-250 רשויות מקומיות, רוב רובן של הרשויות המקומיות בארץ.

חגי רזניק: אנחנו נמצאים בפריסה על ידי מנהל יישובי שלמעשה אנחנו מתקצבים אותו והוא, מצוי שמה.

חגי רזניק: אנחנו נמצאים בפרישה של מדריכי מוגנות, במרחב הציבורי של רכזי סיירות הורים ושל עובדים קהילתיים.

חגי רזניק: צריך להגיד, את הזכרת פה את מורי היל"ה, יש עוד סיפור שפחות מוכר.

חגי רזניק: השתדלנו באמת, והשרה ככה לקחה את זה באופן אישי.

חגי רזניק: מדריכי המוגנות, 700 משרות ב-01.07 היו צריכות לסיים את עבודתן, נשלחו אליהם מכתבי פיטורים.

חגי רזניק: כידוע לך גברתי היו"ר והמשתתפים, אנחנו נמצאים במציאות תקציבית של 1/12.

חגי רזניק: והשרה עשתה מאמץ גדול יחד עם שר האוצר.

חגי רזניק: הגדרנו 15,000,000 ₪ ובעצם הארכנו וביטלנו את הפיטורים של אותם מדריכי מוגנות, מאותו צורך והבנה שהנוכחות שלהם במקומות האלה, בעיקר בתחומים של נוער.

חגי רזניק: בסוף, כשנמצא מבוגר משמעותי במרחב יש לזה עוצמה גדולה והדבר הזה הוא נכון.

חגי רזניק: צריך להבין שאנחנו למעשה קיבלנו רשות עם 50% תקצוב.

חגי רזניק: אנחנו נמצאים במצב של תקצוב של 1/12 ואני מקווה שחלק משמעותי מהתופעות האלה שאנחנו רואים אותם פה עין בעין, והקורונה מהווה איזה שהוא מגבר, קטליזטור, לאותן תופעות שליליות, ובאמת אני מקווה שבתוך הבוקסה הבאה של הקורונה יינתן כסף לפעילויות.

חגי רזניק: אם אנחנו מדברים על תפיסת עולם, תפיסת העולם ההוליסטית צריכה לגעת בכמה נקודות או בכמה עוגנים, אז באמת העוגן הראשון חייב להיות איתור ומניעה.

חגי רזניק: זאת אומרת, הדבר הזה הוא חשוב.

חגי רזניק: יש לנו תוכניות עבודה ברורות שחלקן נמצאות וחלקן, ככל שנצליח להשיג את התקצוב, נייצר אותן.

חגי רזניק: השלב השני ככל שאתה כבר מגיע לנגע, אתה צריך לטפל בו ולייצר טיפול ושיקום.

חגי רזניק: בקצה הרצף, את זה אנחנו רואים בכל תופעה גם בתחום של אסיר שיוצא מהכלא, אנחנו מדברים על תהליך חינוכי שאתה עובר עם חניך.

חגי רזניק: הייתי בעבר גם מנהל פנימייה, אתה מכיר את זה בכל דבר אחר.

חגי רזניק: בסוף גם כשאתה מייצר תהליך, אתה צריך לוודא שאין רגרסיה.

חגי רזניק: ברגע שאתה מייצר ויוצר משאבים זה לא מספיק.

חגי רזניק: ואם אנחנו חוזרים לתחילת דברי, עצם התפיסה שכישורי החיים הם הנדבך המרכזי בהבנה של הדבר הזה, צריך לראות שהדבר הזה באמת מחוזק לאורך הדבר.

חגי רזניק: קודם כל השלב הבסיסי בשביל לטפל בשלושת המעגלים האלה הוא השלמת התקצוב לפעילות.

חגי רזניק: באמת השרה עמלה על זה יחד עם שר האוצר.

חגי רזניק: צריך להגיד פה גם מילה טובה לשר האוצר כ"ץ שבאמת מבין ושהדברים האלה נוגעים לו באופן אישי.

חגי רזניק: על הדבר הזה צריך להבין, אנחנו יזמנו היום יחד עם המרכז למניעת התמכרויות ויחד עם מפעל הפיס התחלה של עבודת מטה לטיפול בהתמכרויות במה שאנחנו נקרא לו "עיר ללא התמכרויות".

חגי רזניק: אנחנו נכניס שיטות טיפול חדשות, לא ששיטות הטיפול כיום לא טובות או לא מספקות, אבל בסופו של דבר אנחנו נצטרך להכניס יותר שיטות טיפול שהן גם מבוססת מחקר.

חגי רזניק: זאת אומרת, הדבר הזה קיים גם היום, אבל אנחנו נצטרך להכניס שיטות טיפול חדשות.

חגי רזניק: מעבר לזה, אנחנו מביאים לתפיסה קהילתית לא רק בעולם הזה של נגע הסמים וההתמכרויות, אבל בטוח ששם זה רלוונטי, שהיכולת שלנו תהיה להכשיר את כל העובדים בתוך הקהילה.

חגי רזניק: צריך להבין, מעבר לתוכניות שאנחנו נוכל להוביל במסגרת "עיר ללא התמכרויות", ובמסגרת היכולת שלנו להכשיר באמצעות כוח האדם את כל הגורמים שנמצאים שם, צריך להבין שבסוף הרשות לבטחון קהילתי כמו שאנחנו קוראים לה, זה חלק מתפיסת הטרמינולוגיה המשטרתית - -

מיכל וונש: לא למאבק.

חגי רזניק: -- לא לסמים ואלכוהול.

חגי רזניק: אני והשרה פחות אוהבים את המילה מאבק.

מיכל וונש: ובצדק.

חגי רזניק: יותר משתמשים בטרמינולוגיה של חוסן קהילתי.

חגי רזניק: הרשות לחוסן קהילתי מחויבת במציאות להיות מקור הידע הרב-משרדי.

חגי רזניק: אני אומר זאת כמנכ"ל משרד השיכון בעבר - -

מיכל וונש: זה עולה כל הזמן מהשטח.

חגי רזניק: -- בסוף היכולת לייצר חיבוריות והיכולת לייצר טיפול הוליסטי זה דבר לא פשוט, במיוחד בממשלה, בריבוי סמכויות ושינוי, אבל זה האתגר המרכזי.

חגי רזניק: את הדבר הזה אנחנו עושים יום יום, שעה שעה.

חגי רזניק: ובסוף, ככל שנהפוך את הרשות לביטחון קהילתי, את המשרד לחיזוק וקידום קהילתי , לבסיס ידע, כמקור לידע על מנת לייצר הכלה ותוכנית הוליסטית, אז יש פה באמת מקום אדיר למשרד הרווחה, מקום אדיר למשרד הבריאות ולמשרד החינוך כמובן.

חגי רזניק: די לראות שני מודלים.

חגי רזניק: בזה אני אתן לכם להמשיך את הדברים ואת העבודה החשובה שאתם עושים.

חגי רזניק: אני אסביר איך הדברים האלה עובדים במשרד לחיזוק וקידום קהילתי.

חגי רזניק: מודל אחד הוא תוכנית יזה"ר שעושה Reaching out למכורים וטיפול הוליסטי בעניין הזה.

חגי רזניק: אגב, אחד המרכזים בתל אביב היה צריך להיסגר גם אחרי שנכנסו לתפקיד.

חגי רזניק: די לראות שני מודלים שעובדים, שפועלים במשרד לחיזוק וקידום קהילתי והם דוגמה ל-איך נדרשת עבודה הוליסטית.

חגי רזניק: מודל אחד, תוכנית יזה"ר יחד עם משרד הבריאות.

חגי רזניק: זאת הזדמנות להגיד גם לפרופ' גרוטו וגם לד"ר שם טוב תודה, כי באמת בהנחיית השרה, מרכז "גולום" בדרום תל אביב היה צריך להיסגר גם, ויצרנו הארכת הרשאה בהנחיית השרה אורלי לוי.

חגי רזניק: ככה מנענו את הסגירה של הדבר הזה.

חגי רזניק: יזה"ר מקיימת שורה של מרכזים בתפיסת עולם שהיא תפיסה הוליסטית וגם משתפת בין משרדים.

חגי רזניק: כלומר, אין פה משרד אחד שיש לו את הידע והיכולת.

חגי רזניק: זה מודל שהוא עובד, ועובד נכון אז צריך להרחיב אותו.

חגי רזניק: מודל שני הוא מעולם אחר, אבל עולם לא פחות חשוב- קטינים.

חגי רזניק: אם אנחנו מסתכלים על פגיעה של ילדים ברשת, לא סתם דרשה השרה לוי-אבוקסיס את מערך המאו"ר, המערך הלאומי להגנה לילדים ונוער ברשת, שיפעל תחת משרדה.

חגי רזניק: שמה המודל הוא מודל של דסק שותפויות.

חגי רזניק: יש שם יחידה משטרתית, 105, אבל יש גם דסק שותפויות.

חגי רזניק: בסוף כשילד נפגע, זה נכון להתמכרויות וזה נכון לעולמות תוכן של רשת, בסוף, יש משמעות לרווחה, ויש משמעות ליועצת בית הספר.

חגי רזניק: סיפרתי על המקום של יועצת בית הספר בסיפור האישי שלי, ויש משמעות גם למשרד הבריאות.

חגי רזניק: באמת שיש שם מודל עובד וקיים של יכולת תכנון בין משרדית וגם של הרשות עצמה.

חגי רזניק: הרשות ההיסטורית ידעה להיות מרכז ידע שניתנה לה הבמה האחרונה בשביל להיות גורם מתכלל, ובהנחיית השרה אנחנו נעשה את כל המאמץ בשביל לתת לאנשים המופלאים האלה, שחלקם נמצאים איתנו בזום, אם זה דני שחר ראש הרשות שצריך להגיד מילה טובה, ואם זאת ד"ר ימית אלפסי שאני לא יודע אם שמעתם או לא אבל כדאי מאוד שהיא תישמע פה—

מיכל וונש: היא נמצאת פה.

חגי רזניק: וטלי יוגב שעובדת תחתינו ונמצאת איתנו בזום, היא הייתה אחראית על חסות הנוער והיום היא מובילה את הטיפול והשיקום.

חגי רזניק: ויש את אורית שפירו וחגי וכל האנשים שנמצאים פה חלקם איתנו, וחלקם אני בטוח שיוזמנו להמשך דיוני הוועדה.

חגי רזניק: לסיום דברי אני רוצה להגיד, השרה, אנוכי, והצוותים שלנו ממש שותפים לעשייה איתכם.

חגי רזניק: אנחנו פה כדי ללכת יד ביד כי בדברים האלה אין הרבה בני ברית.

חגי רזניק: בדברים האלה בסוף אנחנו רואים אנשים שאין להם לובי, וזה אנשים שלא תמיד יש להם את היכולת להבין איך מתקבלות החלטות, ואנחנו יחד שם בשבילם.

חגי רזניק: ככל שנדע לשתף פעולה בדבר הזה, אז אין לי ספק שנהפוך את התחום הזה לתחום לא רק שיטופל, אלא גם שיעשה שינוי כיוון.

חגי רזניק: בכך נאפשר לאותו חוסן חברתי להיות חוסן לאומי, כי חוסן לאומי הוא לא רק טנקים ומטוסים, שזה דבר חשוב, חוסן לאומי הוא באמת לייצב לאותם נערים, לאותם ילדים, לאנשים שחלקם חסרי-כל וחלקם מגיעים ממציאות נורמטיבית אבל משתבשים, גם במציאות של התמכרויות לחומרים פיזיים, אבל גם בהתמכרויות התנהגותיות מהעולם ההתנהגותי.

חגי רזניק: ואין לי ספק שנעשה את זה יחד.

חגי רזניק: תודה רבה על הזכות.

מיכל וונש: תודה.

מיכל וונש: תודה רבה.

מיכל וונש: חגי, אני רק אומר שקודם כל באמת מאוד מאוד משמח לשמוע, גם בהמשך לשיחה שלי עם השרה השבוע, על שינוי תפיסתי שהוא נדרש, שינוי פרדיגמטי מאוד מאוד עמוק.

מיכל וונש: אני אומר שכשאני מסתכלת בעיניים של בני ובנות הנוער שאני פוגשת בשבועות האחרונים, אני אומרת להם שהם גיבורים, זה דבר ראשון.

מיכל וונש: דבר שני, שהם מהווים השראה לאחריות האישית שאנחנו צריכים לקחת על עצמנו.

מיכל וונש: אנחנו השרים, אנחנו חברי הכנסת והגורמים המפקחים על מה שקורה במשרדים.

מיכל וונש: ההכרח הזה לשינוי פרדיגמטי בא לידי ביטוי גם בהכרה ובתובנה שכל הידע לא יכול להימצא אצל משרד אחד כזה או אחר.

מיכל וונש: חייב להיות גורם מתכלל.

מיכל וונש: חלק מהדברים שאני נחשפת אליהם בשבועות האחרונים הם או שאין נתונים, או שאני אתן דוגמה רק כדי להמחיש את זה בצורה אנקדוטלית- אישה יוצאת מאשפוזית.

מיכל וונש: היא נמצאת בטיפולו של משרד הבריאות והיא לא מגיעה בסופו של דבר לדלת הבאה.

מיכל וונש: היא יוצאת מדלת אחת והיא לא מגיעה לדלת של המסגרת הבאה שאמורה לקלוט אותה, ואף אחד לא יודע מה קרה לה בדרך.

מיכל וונש: העובדה שאתם תוכלו להוות את התשובה, וזאת רק דוגמה אחת למי שנופלים בין הכיסאות, בסופו של דבר זה הפתרון.

מיכל וונש: אני אגיד עוד דבר, מהסיבה החשובה ביותר.

מיכל וונש: אני חושבת שחוזקה של שרשרת, של מדינה, נמדד על פי החולייה החלשה ביותר, אבל גם מהמקום שמכיר בזה שזה בזכות ולא בחסד.

מיכל וונש: מתוכנית היל"ה ועד התוכניות האחרות שאתה מציין אותן פה הבוקר ושהמשרד יכול להוות מין ארגון גג שמעגן את כולם תחתיו.

מיכל וונש: מדובר בזכות הבסיסית לשוויון שיש לכל בן ובת נוער במדינת ישראל.

מיכל וונש: אם זה תוכנית היל"ה, אז זה הזכות לחינוך שיש לכל בני הנוער, וזה פשוט בראשון לספטמבר האפשרות שלהם להגיע בזכות ולא בחסד לחינוך שמגיע להם, ולקבל את הכלים שהם זקוקים כדי שבאמת תהיה להם ההזדמנות עם כל הקושי שיש להם.

מיכל וונש: הדבר הנוסף שאני כן רוצה לומר אותו פה, ושחשוב לי שהוועדה תהיה חלק מהתהליך הזה שהמשרד עובד, זה שבאמת העובדה שפה יש גם את הכלים הנוספים הפרלמנטרים, בין אם הכלים החקיקתיים הנדרשים ובין אם הם הכלים שמאפשרים הרבה פעמים לגורמים השונים רק להעלות מהשטח את הדברים שנופלים בין הכיסאות, את האנשים שנופלים בין הכיסאות, שיתוף הפעולה, בעייני, עם המשרד ובאמת אני אבקש שהוועדה תהיה כל הזמן מעודכנת בתהליכים שהמשרד עושה, ואם אנחנו נוכל גם להזין את התהליך בצורה פרודוקטיבית יותר כדי שבאמת נשיק את זה קדימה, נדחף את זה קדימה, כי אני אומרת שאנחנו כבר באיחור, ואדרבה ואדרבה.

מיכל וונש: גם מבחינה תקציבית אנחנו כבר יודעים, ועם הפעילות המשותפת, אני מניחה שגם נחשפתם לדו"ח שלdeloitte שכבר מעיד על החיסכון של מיליארדים למדינת ישראל, אם נטפל בדבר הזה בזמן הנכון לא רק נעשה את חובותינו, גם בסופו של דבר מדינת ישראל תחסוך בטיפול לטווח רחוק, בטח ובטח בהצלת החיים שאנחנו מחויבים אליהם.

מיכל וונש: אז אני שמחה מאוד גם על שיתוף הפעולה, גם על נוכחותך כאן, גם על המשך העבודה המשותפת וגם אולי נשמע מהגורמים השונים אם יש שאלות ספציפיות.

מיכל וונש: זה שחגי פה, אני לא יכולה להבטיח שזה יקרה בכל פעם בוועדה.

מיכל וונש: אני חושבת שזאת הזדמנות.

מיכל וונש: גם הגורמים שנמצאים פה על הקו, למרות שיש לכם אולי דלת פתוחה וישירה, הגורמים הנוספים שנמצאים על הקו ואין להם את הגישה הזאת, ובכלל כל מי שנמצאים ואינם נמצאים פה בזום, האווירה הזאת של שיתוף הפעולה, של באמת איגוד ועיגון של כל הנתונים כדי שנוכל לבנות תוכנית לאומית שיוצאת לדרך ומתייחסת לכל הנקודות שציינת אותם על הרצף הטיפולי, מהאיתור ועד המניעה ועד הטיפול בסופו של דבר.

מיכל וונש: וגם, אני רוצה להעלות עוד דבר אחד שאני חושבת שהמשרד חייב לעשות אותו, וזה השקת קמפיין לאומי לשינויים תפיסתיים, להעלאת מודעות.

מיכל וונש: כשאני מדברת על התמכרות זה בכלל לא משנה לי שפה כתוב סמים ואלכוהול.

מיכל וונש: ברור לי שהתמכרות היא גם למין, וגם להימורים, וגם לחומרים נדיפים שאנחנו נדבר עליהם עוד מעט גם בדיון הזה, אבל זה בכלל לא משנה.

מיכל וונש: ההתמכרות ל-מה היא כבר לא משנה.

מיכל וונש: זה ההתמכרות שאנחנו מדברים עליה, על כל הסממנים שלה.

מיכל וונש: ואני חושבת שכחלק מההכרח או התובנות של המשרד חייב להיות קמפיין לאומי שמתייחס לדבר הזה וגם שעושה דסטיגמטיזציה.

מיכל וונש: זאת אומרת, יש אצלנו סטיגמה כפולה.

מיכל וונש: סטיגמה גם לנושאים הנפשיים שהעלנו פה, שאנשים לא מדברים עליהם.

מיכל וונש: זה גם משהו מאוד חברתי אצלנו.

מיכל וונש: לא מקובל לומר קשה לי, רע לי, שלא נדבר גם על פוסט-טראומה וכל ההקשרים שבהמשך שהופכים אותנו לחברה קצת יותר מאצ'ואיסטית, שפחות מדברת על הנושאים הללו, זה מחד.

מיכל וונש: ומאידך, הסטיגמה שנלווית לנושא של ההתמכרויות.

מיכל וונש: אני נותנת תמיד את התחלואה הכפולה כדוגמה.

מיכל וונש: ואגב, אתמול דיברנו על תחלואה כפולה בקרב נשים.

מיכל וונש: מדובר בעוד תת-טיפול כיוון שכשמדובר בנשים לבוא ולומר גם אני מכורה, גם יש פה איזה שהוא רקע נפשי וגם אני אישה.

מיכל וונש: אז ההשלכות של זה הן שאני לא אראה את ילדי, או כל הדבר הזה של התא המשפחתי.

מיכל וונש: אני חושבת שמתוך הדבר הזה חייבים להגיע למסקנה שמחויב פה קמפיין ארצי גדול שמשנה תודעה, כיוון ששינוי התפיסה או הפרדיגמה, כפי שאתה מתאר אותה וכפי שברורה לוועדה שצריך לעשות, צריך גם להנגיש אותו לציבור בשקיפות מלאה ובצורה יעילה.

חגי רזניק: אני רוצה רק ברשותך - -

מיכל וונש: כן, ואז ניתן לכל מי שבזום.

מיכל וונש: אנחנו כבר מגיעים אליכם.

חגי רזניק: -- גברתי היו"ר.

חגי רזניק: באמת אני מסיים ואתן פה לחברים המכובדים שעלו איתנו לדבר ולהתייחס, אבל באמת שלושה דברים שמתכתבים עם הדברים שלך.

חגי רזניק: אז פעם אחת כמו שאמרתי בתחילת דברי וגם בסיום דברי, אנחנו שותפים מלאים.

חגי רזניק: זוהי הדירקטיבה של השרה ופה אנחנו נמצאים ברמה הלא-פורמלית לכל שיח שמוביל לדיון ועדה, וכמובן בדיונים הפורמליים של הוועדה.

חגי רזניק: דבר שני, השרה שלנו תבעה מושג שכל הזמן עומד לנגד עניינו -כלכלי זה חברתי.

חגי רזניק: בסוף חברתי זה כלכלי, כל דבר שבסוף נסתכל עליו בראיה שהיא חברתית היא בסוף כלכלית.

חגי רזניק: אותן אוכלוסיות שלא קיבלו את ההזדמנות, או שנמצאות כרגע במשבר רגעי, זה יכול להיות סביב הקורונה, זה יכול להיות מנסיבות חיים כאלה ואחרות.

חגי רזניק: ככל שנשקיע בעולם התוכן הזה, אז בסוף נזניק אותם.

חגי רזניק: דבר אחרון, באמת באותו יקום שאנחנו עמלים עליו, ופה צריך להגיד גם מילה טובה לאביגדור יצחק יו"ר משרד הפיס, לבני דרייפוס מנכ"ל משרד הפיס ולפרופ' קור מהמרכז להתמכרויות שאנחנו מדברים בהחלט גם על הממד ההסברתי.

חגי רזניק: זאת אומרת, פעילות שהיא פעילות הכשרתית, פעילות שהיא פעילות מקצועית, ליווי, טיפול, שיקום שהוא לא מלווה מחקר הוא חשוב ביותר, אבל לצד זה נדרשת פעילות הסברתית והדבר הזה יקבל את הביטוי והוא מתכתב עם הדברים שלך.

חגי רזניק: תודה וסליחה שהארכתי.

מיכל וונש: לא.

מיכל וונש: לא.

מיכל וונש: לא.

מיכל וונש: תודה.

מיכל וונש: חשוב מאוד.

מיכל וונש: אני חושבת שזה גם חשוב לכל מי שנמצא איתנו.

מיכל וונש: אנחנו נאפשר למשרד לחיזוק וקידום קהילתי עוד זמן כיוון שמאוד חשוב לנו באמת לייצר את ההעמקה.

מיכל וונש: אני רק אבקש אם ניתן יהיה להתמקד בדברים חדשים שלא נאמרו שחשוב שגם הוועדה תדע וגם כל מי שנמצאים בזום יהיו מודעים לו.

מיכל וונש: אז יש איתנו את דני שחר, ראש הרשות, שאני אשמח גם לשמוע את התייחסותך לנושא.

מיכל וונש: בוקר טוב דני.

דני שחר: בוקר טוב.

דני שחר: בוקר טוב לוועדה, בוקר טוב לחגי ידידי.

דני שחר: ברשותך היו"ר כולנו נגיד לחגי מזל טוב כי יש לו יום הולדת היום.

מיכל וונש: זיכית אותנו בהזדמנות לאחל לו גם יום הולדת שמח בוועדה.

דני שחר: מאחר ובאמת חלק מהדברים שחגי אמר לא שמענו, בסוף שמענו טוב יותר, אני אגיד באמת בארבע נקודות.

דני שחר: קודם כל אין ספק שהסיפור האישי של חגי הוא המודל.

דני שחר: אני עוד אגיד ככה במאמר מוסגר כי היה לנו שיח מקדים, יש עוד אוכלוסיות שמבחינתנו הם אוכלוסיות בסיכון להתמכרויות שהן לא דווקא באים מהעולם הזה או מהסיפור - -

מיכל וונש: בטח.

מיכל וונש: תרופות מרשם --

דני שחר: -- של חגי, ואני יכול לספר מהעולם שאני הגעתי, הלומי קרב וכולי, שהם גם אנשים שחשופים, אבל לא נכנס לזה.

דני שחר: שלוש נקודות ממה שאמר חגי שאני רוצה לחזק אותן, ולדבר בארבע נקודות מבחינתנו על הווקטור המקצועי המרכזי.

דני שחר: א' חגי דיבר על מרכז ידע וכל השותפים שלנו פה, אני רואה את פאולה ואת שבי ואת קרן ממשרד החינוך וכולי, שרק אתמול היה לי שיח איתה, שותפים מצוינים.

דני שחר: אני חושב שאחת מהחוזקות שלנו היא שאנחנו יכולים להיות סוג של רגולטור ולהוביל נושאים מקצועיים בשיתוף פעולה מלא עם המשרדים הרלוונטיים.

דני שחר: הדבר השני כי זה עלה במה שאמרה היו"ר, יש שיתוף פעולה היסטורי בינלאומי שהובילה הרשות ההיסטורית.

דני שחר: כרגע בגלל מגבלות תקציב הקורונה זה קצת נעצר, זה יותר דרך המיילים, דבר שמאוד חשוב לחזק אותנו.

דני שחר: ברמה הבינלאומית הרשות היא שם דבר.

דני שחר: זה לא קרדיט שאני לוקח אליי, זה קרדיט של הרשות הקודמת ועל זה יישר כוח.

דני שחר: אני אגיד באמת בארבע נקודות מה מבחינתנו הוא הווקטור המרכזי.

דני שחר: חגי מכיר, הוא אישר את זה.

דני שחר: א' הדבר המרכזי, זה גם השיח המרכזי של השרה, עבודה עבור הקהילה, עם הקהילה באמצעות כוחות מהקהילה.

דני שחר: הדבר השני, זה ראיית רוחב לאומית של תופעות חברתיות, מענים וצרכים ובמקביל נוכחות ומתן מענה לאתגרים ברמה של הרשות המקומית.

דני שחר: מבחינתנו הפלטפורמה העיקרית זה הרשות המקומית, לשם הולך רוב התקציב.

דני שחר: מיפוי מענים וזיהוי צרכים ומגמות, האצת תהליכים ופיתוח שירותים חסרים חדשים וחיזוק יכולת התמודדות של הרשות המקומית.

דני שחר: זה מבחינתנו חמשת הווקטורים המקצועיים המרכזיים שלשם אנחנו צריכים לכוון.

דני שחר: ויישר כוח.

דני שחר: תודה.

מיכל וונש: תודה.

מיכל וונש: תודה רבה.

מיכל וונש: תודה דני.

מיכל וונש: טלי יוגב.

מיכל וונש: זאת גם הזדמנות עבורי להכיר את כולכם, אז אני שמחה מאוד על ההזדמנות.

טלי יוגב: שלום לכולם.

מיכל וונש: בוקר טוב טלי.

טלי יוגב: אני רק רוצה ממש לדבר בקצרה ולהוסיף, ואפילו יש לנו פגישה עם השותפים שלנו אחרי הישיבה הזו, כי אני רוצה לשים על השולחן את הנושא, הנה הצטרפה לידי עכשיו אתי.

טלי יוגב: אני רוצה לשים על השולחן את הנושא של מרכז הידע ומרכז הניתור.

טלי יוגב: על זה באמת הפגישה הבאה שלנו, בלהחזיר את זה לפגישה הראשונה שהייתה של הוועדה שדובר על בסיס ידע ונתונים אחוד.

טלי יוגב: אנחנו באמת לוקחים את זה על עצמנו, מה שנקרא להחזיר עטרה ליושנה, להחזיק ולפתח את הנושא הזה.

טלי יוגב: זה מתחבר למה שדני אמר, על העבודה הבינלאומית בתחום הזה של מדינת ישראל, אבל זה בעיקר על זה שאנחנו בפנים נוכל באמת לתת מענה בקול אחיד, וביכולת אחידה של ניתוח נתונים ומגמות על בסיס מסד נתונים אחיד פה בארץ .

טלי יוגב: זה הדבר שהיה חשוב לי להגיד פה עכשיו.

מיכל וונש: אני מאוד שמחה, זאת בשורה מאוד חשובה ואי אפשר לצאת לדרך ללא מסד נתונים מסודר כזה.

מיכל וונש: אני אומר ואוסיף, בפגישה הראשונה גם התייחסנו לכך, אנחנו עומדים בפני אפשרות לתהליך של אי- הפללה, לגליזציה, נקרא לזה איך שנקרא לזה, יציאה לדרך ואני לא מדברת על "האם", אני מדברת על ה"כיצד".

מיכל וונש: יציאה לדרך לתהליך כזה אחרי התייעצויות רבות שכבר ערכתי במדינות שכבר עשו את התהליך הזה.

מיכל וונש: יציאה לדרך ללא מסד נתונים קיים היא חוסר אחריות משוועת.

מיכל וונש: אני מאוד מאוד שמחה לשמוע על כך.

מיכל וונש: אני מאוד מבקשת שהוועדה תעודכן גם על הקמת מסד הנתונים, גם על דרכי האיסוף, גם על הדרכים שבהן אנחנו מתכוונים להשתמש בנתונים הללו.

מיכל וונש: אני חושבת שזה קריטי וחשוב מאוד לכל דבר שנצא לדרך מבחינת עבודה מהותית.

מיכל וונש: אורית בבקשה.

מיכל וונש: סליחה אורית, הייתה אי הבנה שלי.

מיכל וונש: אתי בבקשה.

מיכל וונש: אורית נחזור אלייך בקרוב.

 << אורח >> אתי כהנא: בוקר טוב לכולם.

 << אורח >> אתי כהנא: אני הצטרפתי לטלי, אני ככה ישבתי לידה ושמעתי עד עכשיו את השיח.

 << אורח >> אתי כהנא: הנושא הבינלאומי שאני מעורבת בו, זה נושא שהתחיל בימי הרשות הלאומית למלחמה בסמים ששם פותחו קשרים בינלאומיים מאוד הדוקים עם הרבה מאוד למידה הדדית.

 << אורח >> אתי כהנא: שמחנו ללמוד כמה למדינת ישראל יש מקום חשוב ברמה העולמית, וגם השותפים פה חלקם חוו את זה בשותפות מלאה איתנו בכל מיני הזדמנויות שונות, במפגשים בינלאומיים.

 << אורח >> אתי כהנא: אנחנו גם היום בקשר מאוד רציף ושוטף עם האו"ם, גם עם האיחוד האירופי, גם עם מועצת אירופה ואין ספק, מסתבר שגם לנו יש הרבה מה לתרום להם, וכמובן שגם לנו יש הרבה מה ללמוד מן העולם.

 << אורח >> אתי כהנא: בוודאי שהדברים האלה מקבלים משנה חשיבות במקום שבו עולות על הפרק כל מיני רפורמות או חשיבה שרוצה ללמוד מה קורה בעולם.

 << אורח >> אתי כהנא: אנחנו בהחלט שם ובהחלט נמצאים באותו תהליך הדדי של לימוד ולמידה.

מיכל וונש: גם זה חשוב מאוד לשמוע ואני אומר, אולי כחוקרת אקדמית אני אומר, אני חושבת שמה שחשוב מאוד זה הדדיות, וגם האפשרות ללמוד מהתהליכים הללו מה צפוי לנו.

מיכל וונש: זאת אומרת, מדינות שעברנו תהליכי לגליזציה, אפשר ללמוד מניסיונן לגבי העבר, וכמובן להכיל את מה שרלוונטי לנו.

מיכל וונש: גם ללמוד מתהליכים שעברו מדינות אחרות בנוגע לרפורמות שאנחנו עתידים לעשות, וגם ללמוד מה צפוי לבוא עם זה למשל בנושא ההתמכרויות.

מיכל וונש: היום, כפי שאני מניחה שכל הגורמים המקצועיים שנמצאים על הקו, ההתמודדות עם ההתמכרות ל- opioids למשל בארה"ב, לתרופות מרשם בכלל.

מיכל וונש: אני חושבת שזה עוד לא על הרדאר שלנו מבחינת התובנה שאם אחד מעשרה מאיתנו מכורים, אנחנו לא מכורים בהכרח לאיזה שהוא משהו באיזה שהוא רחוב חשוך איפה שהוא.

מיכל וונש: יכול מאוד להיות, וכולנו מכירים כאלה מסתבר, שמכורים גם לתרופות מרשם.

מיכל וונש: אז מדובר באוכלוסייה אחרת לחלוטין, עם התאמות נדרשות לחלוטין, עם תובנות והכרה בכך מכיוון אחר לחלוטין שלנו מבחינה חברתית.

מיכל וונש: אני חושבת שחגי גם התייחס לכך, מהכיוון של שינוי תפיסתי עמוק.

מיכל וונש: ממש שינוי פרדיגמטי שהנושא הזה מחייב כדי שתהיה לנו חברה בריאה.

מיכל וונש: חוסן חברתי נובע מתוך השינוי התפיסתי הזה.

מיכל וונש: תודה אתי.

מיכל וונש: אם הוועדה תוכל לרתום ולהירתם, יש לנו גם את היכולת להשתמש במרכז המידע והמחקר של הכנסת פה לתהליכים מסוג אחר.

מיכל וונש: זאת אומרת, בין אם זה סקירה משפטית משווה.

מיכל וונש: שיתוף הפעולה הזה יכול רק, אני חושבת, לייעל, לשפר ולמקסם את התהליך הזה שהמשרד עובר ברשות השרה ושהיא מובילה אותו בצורה הוליסטית.

מיכל וונש: אחרי השיחה איתה סיכמנו על המשך שיתוף פעולה, אבל בכל דבר, אתם מצויים בפרטים כל אחד במסגרת עבודתו, שהוועדה יכולה גם לסייע.

מיכל וונש: יכול להיות שזה מבחינת חקיקה, יכול להיות מכל בחינה של כלים פרלמנטרים אנחנו מאוד נשמח על שיתוף פעולה פורה מהסוג הזה גם בשגרה.

מיכל וונש: תודה רבה.

מיכל וונש: אז עכשיו כן נקרא לאורית, סליחה על הדילוג קודם.

מיכל וונש: בוקר טוב אורית.

אורית שפירו: מצוין.

אורית שפירו: בוקר טוב.

אורית שפירו: תודה.

אורית שפירו: אני אוסיף למלומדיי שתי נקודות מרכזיות.

אורית שפירו: אחד זה רצף השימוש.

אורית שפירו: אנחנו דיברנו בשלושת רבעי השעה האחרונה על קצה הרצף של ההתמכרויות.

אורית שפירו: בוודאי ובוודאי שכשמדובר על בני נוער אנחנו צריכים לחשוב על כל הרצף, החל מאלה שמעולם לא עשו שימוש וצריך לחזק אותם על המקום הזה, שימוש חד פעמי, מזדמן, קבוע, ועד להתמכרויות.

אורית שפירו: רוב בני הנוער לא נמצאים בהתמכרויות בקצה הרצף, ושם אנחנו חייבים להיכנס.

אורית שפירו: מה שמביא אותי לנקודה השנייה, העבודה המשמעותית עם ההורים.

אורית שפירו: זה פן מאוד מאוד נרחב שצריך להתייחס אליו.

אורית שפירו: איך עושים את זה?

אורית שפירו: באיזה אופן?

אורית שפירו: תוך התייחסות להבדלים התרבותיים שנדרשים כאן.

אורית שפירו: בשנה האחרונה בהובלה של המנכ"ל ושל דני בנינו מתווה עבודה שעל פיו עובדים 250 המנהלים היישוביים שלנו.

אורית שפירו: הנקודה האחרונה היא באמת היכולת של המנהלים שלנו בשטח לחוש את האתגרים שיש בכל מקום ומקום, בין אם זו מועצה אזורית, בין אם זה יישוב, בין אם זה כל דבר על פי המאפיינים שלו, דרך הצוותים שלהם אם זה מדרכי מוגנות, אם זה מדמ"צים, סיירות הורים, עובד סוציאלי קהילתי ומשטרתי, ועוד ועוד.

אורית שפירו: לאתר את התופעות ולתת להן מענים בשיתוף פעולה, בתכלול, זו מילה שחוזרת על עצמה כאן, עם הגופים הרלוונטיים בתוך הקהילה בכדי להיות מאוד מדויקים ולמדוד את ההישגים בתוך היישוב.

אורית שפירו: תודה.

מיכל וונש: בהחלט.

מיכל וונש: חשוב מאוד ואני חושבת שהתקופה הזאת גם מזמנת לנו אל מול המשבר הזה איזושהי הצצה מאוד מאוד אמיתית.

מיכל וונש: היא מאוד קשה לפעמים, אבל מאוד אמיתית, לאתגרים שהיו ובעבעו מטה לפני השטח, ופתאום הזרקור חשף אותם.

מיכל וונש: השהות המתמשכת הזאת חשפה והעלתה למעל פני השטח אתגרים שהחברה הישראלית לא הייתה מודעת אליהם.

מיכל וונש: אני חושבת שיש לנו פה הזדמנות לצד המשבר בעצם לייצר את הרצף הזה שאת מדברת עליו, ובטח ובטח להעניק למי שמבצעים בסופו של דבר את התהליך כבר מתחילתו- לזהות, ושיהיו להם את הכלים הראויים.

מיכל וונש: בסוף, אני מדברת על זה הרבה פעמים, בסוף זה עניין של חינוך.

מיכל וונש: חינוך של המחנכים, חינוך של בני הנוער ובסופו של דבר רק לדעת להעלות את המודעות, להעלות את הידע.

מיכל וונש: בסוף, הידע הוא כוח מאוד גדול.

מיכל וונש: את באמת צודקת בנקודה הזאת.

מיכל וונש: היא מאוד מאוד חשובה.

מיכל וונש: ד"ר פאולה רושקה היקרה נמצאת איתנו ממשרד הבריאות.

פאולה רושקה: קודם כל אני מאוד שמחה לאווירה שיש בתוך הוועדה, והיום במיוחד כשחגי מנכ"ל המשרד הגיע והציג את התוכנית שלהם.

פאולה רושקה: אני קצת התגעגעתי מאז שסגרו את הרשות הסטטוטורית הישנה לאווירה הזאת.

פאולה רושקה: אני שמחה שהיא חוזרת אלינו.

פאולה רושקה: זו אוירה של שיתופי פעולה אמיתיים בין כל המשרדים.

פאולה רושקה: גם הקשר עם חו"ל, עם האו"ם עם ארגון הבריאות העולמי וכדומה, אלה נושאים מאוד מאוד חשובים.

פאולה רושקה: כולנו היינו שותפים ונתנו דוגמה לעבודה מצוינת שנעשית כאן, וגם למדנו מהם מודלים חדשים.

פאולה רושקה: אני חושבת שזה משהו שמעניין את כולנו וזה מאוד חשוב שהנושא הזה חוזר.

פאולה רושקה: בהחלט מסד נתונים, אני לא חוזרת על זה.

פאולה רושקה: נושא מאוד חשוב לדעתי שחייבים גם לשים עליו את הדגש זה השיקום.

פאולה רושקה: אנחנו כבר לפני איזה חמש- שש שנים ביחד עם הרשות הקודמת ומשרד הרווחה, כתבתנו ביחד עוד עם תמר ברושנסקי הצעת חוק לשיקום נפגעי התמכרויות עם סל שירותים.

פאולה רושקה: ניסינו להחיות את כל הנושא הזה, ולנסות לקדם אותו, ומשום מה הדבר הזה לא צלח.

פאולה רושקה: זאת חוליה מאוד חשובה.

פאולה רושקה: אנחנו יכולים להשקיע הרבה מאוד בטיפול ובמניעה, אבל אם אין שיקום אמיתי, האדם חוזר אחורה.

פאולה רושקה: אנחנו יודעים שברגע שמישהו חולה, המחלה עולה וחוזרת בהתאם לגורמי דחק, לחוסר מוצלחות, חוסר השתייכות וכדומה.

פאולה רושקה: לכן, אני אומרת פה נושא מאוד חשוב שאנחנו נצטרך לפי דעתי להתייחס זה כיצד אנחנו מקדמים את נושא השיקום.

מיכל וונש: מאוד חשוב.

מיכל וונש: תודה רבה.

מיכל וונש: שוב את הברכות האלה על שיקום או קינון מחדש של הרשות לשרה חשוב מאוד לציין את זה, שעולה מהשטח ממש הצימאון הזה לגורם שיתכלל.

מיכל וונש: נהפוכו, אין פה קרבות אגו, הצורך ממש עולה, אז ברכות לשרה על הזיהוי ועל המחויבות לחונן את הרשות, להשיב עטרה ליושנה או אפילו לשפר את המודל שהיה בזמנו.

מיכל וונש: תודה פאולה.

מיכל וונש: איתן מהמשרד להשכלה גבוהה ומשלימה.

מיכל וונש: בוקר טוב איתן.

איתן טימן: בוקר טוב.

איתן טימן: אני רציתי לברך גם על הוועדה ולשקף זווית אחרת ואולי גם להציע שאנחנו כן צריכים וועדה בין-משרדית ואני אגיד גם למה.

איתן טימן: אנחנו למעשה עוסקים הרבה מאוד עם כל הגופים המדווחים בעידן הקורונה.

איתן טימן: כשתתחיל השנה הנוער, בטח בחטיבה העליונה, יהיה פחות במסגרת הבית ספרית.

איתן טימן: אנחנו פוגשים הרבה מאוד מקרים של נוער נורמטיבי וסינדרומטי למצבי סיכון והתמכרויות.

איתן טימן: אתמול הייתי בעתלית ובחריש.

איתן טימן: בשני המקומות אמרו לי גם ראשי הרשויות שהם לא ישנים בלילה על תופעות נוער שמביאים אותם למצבים שהם לא שולטים עליהם.

איתן טימן: אחד, צריך לחפש אותם.

איתן טימן: שתיים, אמרו לי את זה גם מהמתנ"סים, גם ממחלקות הנוער, גם מתנועות הנוער, זאת אומרת כל הגורמים המתווכים אומרים שהמצוקה עולה מאוד מאוד ברשויות.

איתן טימן: בחריש הם היום מוציאים עד שתיים שלוש בלילה כל הזמן ומוצאים אותם במקומות מסתוריים, כנ"ל בעתלית.

איתן טימן: ממה שאני חושש, אני חושש משתי רמות.

איתן טימן: רמה אחת, היא הרמה.

איתן טימן: תקופת הקורונה מביאה הרבה מאוד סיכונים נוספים.

איתן טימן: סגירת בני הנוער בחטיבה העליונה בזום ולמידה מרחוק היא לא פתרון.

איתן טימן: הם מחפשים את החברות ואת הביחד, ואז הם מוצאים אותם במסגרות שלא נשלטו.

איתן טימן: גם הבלתי פורמלי בגלל הקפסולות לא נותן להם מענים גדולים מאוד.

איתן טימן: הם לא רוצים את העשרה- עשרים איש, ואז הם יוצרים כל מיני פתרונות.

איתן טימן: ב' גם ברמה ההסברתית- מניעתית, אין לנו בDNA של ההכשרות לאנשי המקצוע שלנו את הדברים האלה, אלה זה בא יותר באמת מהשותפויות בתוך הרשות דרך אנשי מקצוע שמגיעים.

איתן טימן: אני חושב היום שאנחנו, לפחות בשנה הקרובה, נהיה בשנת קורונה, ואם אנחנו לא רוצים אותה לגמור אותה עם הרבה הרבה יותר מקרי התמכרויות של נוער נורמטיבי, צריך לעשות תוכנית לאומית שמשלבת בין משרדים עם הרשויות המקומיות.

איתן טימן: לשמוע גם מקומות, כי אנחנו נותנים פתרונות גנריים מול מציאות משתנה ברמת סיכון הולכת וגדלה על נוער נורמטיבי שנמצא, גם בגלל שקבוצת השווים משפיעה עליו מאוד מאוד, וקל מאוד להשפיע על התנסויות.

איתן טימן: הייתי למשל באילת עם ראש העיר.

איתן טימן: אז הוא אמר לי: איתן, הבעיה באילת זה נוער נורמטיבי חברים.

מיכל וונש: לגמרי.

איתן טימן: הם נכנסים לווילות, הם מנסים לייצר את מה שהם מייצרים, כי אתם.

איתן טימן: אנחנו הרי הפעלנו באילת את ההאנגרים כבקרת מדינה כדי למנוע את מה שקורה היום בווילות.

איתן טימן: בגלל שסגרו לנו את הכל, זה עבר לשטח אחר והתוצאות הרות אסון.

איתן טימן: ב- 10:30 אני שוב מול אילת עם כל מערכות העבודה שלנו במרחב הפתוח.

איתן טימן: הטענה שלי אומרת שאנחנו צריכים, לצד הטיפול המצוין במקרי הקיצון, איך למנוע בשנה הקרובה שאולי יהיה מוכפל, משולש או מרובע בעקבות שנה מאוד מאוד בעייתית בהיתרים ליכולת התקהלויות ביחד, והרמה של בתי הספר התיכונים שיראו את הילד עד יומיים בשבוע.

איתן טימן: כלומר, בשאר הימים הוא יחפש מסגרות אחרות.

איתן טימן: הם כבר למדו איך לעקוף את הזומים.

מיכל וונש: כן.

מיכל וונש: לגמרי.

מיכל וונש: אתה מעלה את תחושת החירום שלי כשאני מסתובבת בשבועות האחרונים בחוץ.

מיכל וונש: תחושת חירום וגם באמת תחושת אחריות הולכת וגדלה.

מיכל וונש: הוועדה הזאת בסיכום כמעט כל פגישה קוראת להקמה של וועדה בין משרדית ואני מבקשת מחגי באמת להעביר את התחושה הזאת שעולה כחלק מהרשות שתקום.

מיכל וונש: אני חושבת שנכון שהרשות קודם כל תזמן את הגורמים, גם אם זה להתייעצות ראשונית ולהמשך עבודה משותפת.

מיכל וונש: הנושא הזה בעיניי, של בני הנוער שאנחנו חייבים, בעצם משם פתחתי, השיקוף של עידן החירום שאנחנו נמצאים בו הוא בא לידי ביטוי ביתר שאת אצל בני הנוער.

מיכל וונש: האחריות שלנו יחד עם זה הולכת וגדלה.

מיכל וונש: אני חושבת שמה שעוד העלת פה ואני שומעת, ואני באמת קוראת גם למשרד וגם למשרדים האחרים, ובאמת הוועדה בין משרדית היא הדרך לעשות את זה אולי.

מיכל וונש: יש לנו הזדמנות לצד המשבר, והיא שזו תקופת הכשרה מצוינת.

מיכל וונש: תקופת הכשרה מצוינת לכלל גורמי המקצוע, יחד עם שאר גורמי המקצוע.

מיכל וונש: זאת אומרת שהזום מאפשר, התקופה מחייבת ויש לנו מעין חלון הזדמנות ואני שוב קוראת לחגי להעביר את קריאת הוועדה גם בנושא הזה ואולי לבנות, ולא אולי, לבנות או לשקול לבנות תוכנית לכלל גורמי המקצוע הרלוונטיים, מצוותי ההוראה, כדי שהם לא ירגישו שהם עומדים חסרי אונים אל מול המציאות.

מיכל וונש: אגב, אפילו מורה שבקשר ביומיים האלה בזום עם התלמידים שלו, הרי אין לו את הכלים הרלוונטיים לאיתור, חינוך והתייחסות לנושאים בזום.

מיכל וונש: המציאות של צוותי ההוראה ובכלל הצוותים בשטח השתנתה.

מיכל וונש: כפי שאתה אומר, הרבה פחות גורמים רואים כל אחד מהילדים והילדות.

מיכל וונש: אני חושבת שזה חשוב מאוד חגי.

חגי רזניק: פה צריך להגיד מילה שהשרה שלנו אורלי לוי נפגשה עם שר החינוך, השר גלנט, שאגב הוא היה הבוס הקודם שלי שהייתי מנכ"ל שיכון - -

מיכל וונש: אז אתה החיבור, אתה הגשר.

חגי רזניק: לא, לא.

חגי רזניק: הם יודעים להתחבר לבד, אבל הם נפגשו יחד.

חגי רזניק: ובאמת השר עשה לנו חיבור לעינת לוק ראש אגף שפ"י, שירות פסיכולוגי וייעוצי במשרד החינוך.

חגי רזניק: ישבנו וכבר אנחנו מייצרים עבודת מטה איך לייצר הידוק בין אותם מערכות פורמליות ולא פורמליות, בין הגורמים שבסוף פועלים במרחב הזה של הנוער וכמובן שגם הרשות ב- DNA שלה, גם הרשות בעבר, העבודה הרב משרדית פה היא חשובה.

חגי רזניק: כמו שאמרו דני, טלי, אתי מהרשות, בסוף, ההבנה שהרשות הזאת היא מרכז ידע, היא יכולה לייצר תכלול והיא יכולה לייצר את החיבוריות הרב משרדית.

חגי רזניק: אז אנחנו פותחים וכבר מבצעים כמה שיותר קישוריות בין משרדים כי הדבר הזה הוא דבר קריטי.

מיכל וונש: כן.

מיכל וונש: ואולי הנדבך הנוסף הוא באמת ההכשרה המקצועית לגורמים השונים.

מיכל וונש: זאת אומרת לנצל את ההזדמנות הזאת לייצר הכשרה מקצועית ייעודית לנושא הזה.

חגי רזניק: בדיוק.

חגי רזניק: אז כבר היום צריך להבין שחלק גדול מההכשרות שלנו ומהמערכים הפורמליים והבלתי פורמליים, אלה תוכניות העבודה שאנחנו מבצעים.

מיכל וונש: זה מגיע למורה בקצה כשעת השתלמות?

חגי רזניק: צריך להגביר את זה.

חגי רזניק: מה שאנחנו בסוף ביום-יום, העבודה שלנו ברצף של המעגל החינוכי במשרד החינוך ותוכנית ההוראה, אפשר בהחלט להדק.

חגי רזניק: יש לזה גם היבטים של שיתוף פעולה וגם היבטים תקציביים.

חגי רזניק: צריך להבין, עצם התפיסה שמדריכי המוגנות נמצאים בתוך מוסדות החינוך והם פועלים תחת הרשות למאבק באלימות, סמים ואלכוהול זה בדיוק אותה תפיסת עולם.

מיכל וונש: כן.

מיכל וונש: כן.

מיכל וונש: כן.

מיכל וונש: אני הייתי מבקשת שהוועדה תקבל גם את הנתונים מהמשרד לגבי ה- trickle down.

מיכל וונש: זאת אומרת, האם גורמי המקצוע מקבלים הכשרה מקצועית נוספת אל מול אתגר משבר הקורונה?

מיכל וונש: וגם בכלל אני חושבת שבסופו של דבר זה חלק מההזדמנות שלצד המשבר.

מיכל וונש: נמצא איתנו משרד החינוך.

מיכל וונש: קרן נמצאת איתנו על הקו.

קרן רוט איטח: בוקר טוב לכולם.

קרן רוט איטח: אני אתייחס בקצרה ואני אומר שתהיה לנו גם הזדמנות להציג את העבודה החינוכית שנעשית בתוך מערכת החינוך בתחומים האלה.

קרן רוט איטח: אין ספק שנדרשת עבודה מערכתית, עבודה של החינוך לא יכולה להיות לבד ולהתנהל בבועה, כיוון שאנחנו יודעים שלעבודה החינוכית יש השפעה.

קרן רוט איטח: היא מושפעת ממסרים חיצוניים, ממסרים חברתיים, ממסרים תקשורתיים.

קרן רוט איטח: מה שלא נעשה ברמה החינוכית, אם לא יהיה לה עיבוי וגיבוי במעגלים הנוספים, העבודה תישאר בחלל ריק.

קרן רוט איטח: אז אני אומר שבעבודה השגרתית, בשגרה יש לנו תוכניות חינוכיות שמתייחסות לכישורי חיים.

קרן רוט איטח: חגי ציין את כישורי החיים כמשאב מרכזי, כגורם חוסן, כדי לא להגיע למצבי סיכון ולהתנהגויות סיכון.

קרן רוט איטח: אלה בהחלט התוכניות שאנחנו מבססים בתוך המערכת החל מהקדם-יסודי ועד י"ב.

קרן רוט איטח: כאן אנחנו נותנים פרקים רלוונטי למניעת השימוש בחומרים והתמכרויות.

קרן רוט איטח: בנוסף אני אומר שבתקופה הזאת שבהחלט מאתגרת אותנו, תקופת הקורונה, את שאלת לגבי הכשרות של צוותי חינוך ומה קורה באמת כשילדים לא מגיעים לבית הספר בצורה סדירה וכל החיים שלהם די השתנו והרבה אי וודאות נכנס לחיים שלהם, אני רוצה לומר שגם אני מודאגת מכך שבני הנוער יפקדו פחות את בתי הספר ופחות יהיו בהשגחה צמודה שלנו.

קרן רוט איטח: יחד עם זאת אנחנו בהחלט מכשירים את הצוותים החינוכיים להיות בשיח, ולהיות בקשר עם הילדים במערכת המקוונת.

קרן רוט איטח: גם באמצעים המקוונים אנחנו לומדים ומבינים היום שאפשר לייצר אינטימיות, אפשר לייצר יחסים.

קרן רוט איטח: אנחנו רואים שגם הפלטפורמה הטיפולית, גם מטפלים היום מבינים שזו הזירה שצריך לעבוד בה, וכנ"ל במערכת החינוך.

קרן רוט איטח: אז לכן אנחנו באמת משקיעים בהכשרת צוותים חינוכיים ב-איך מייצרים תקשורת, איך מייצרים יחסים בתוך המערכת הזו ובנוסף גם כלים מאוד ספציפיים לאיתור.

קרן רוט איטח: מה אנחנו עושים כדי לאתר ילדים במצבי סיכון בעת הזו.

קרן רוט איטח: אנחנו יודעים שיש ילדים שכבר היו בעבר במצבי סיכון ומוכרים למערכת, ואז השאלה מה נעשה איתם.

קרן רוט איטח: בנוסף, יש ילדים חדשים שנכנסים למעגל הסיכון כתוצאה מהמשבר החברתי, הכלכלי, המצוקות השונות שהם נקלעו אליהן, ואנחנו בהחלט מודעים לכך ומייחדים לזה את מלוא תשומת הלב בהכשרה של צוותים חינוכיים להיות באמת יותר רגישים לעניין הזה.

מיכל וונש: חשוב מאוד.

מיכל וונש: תודה רבה קרן.

מיכל וונש: אני חושבת שבאופן כללי, כל המשרדים שנמצאים איתנו כאן כמובן שגם משרד העבודה והרווחה בראשותו של השר איציק שמולי, וגם משרד החינוך וכל המשרדים שנמצאים כאן, המטרה היא באמת ומאוד חשוב להדגיש את זה, שכל אחד מהמשרדים ייקח את הסמכויות שיש לו כבר ואין פה עניין של העברת סמכויות ממקום כזה או אחר, אלא עיגון של כל הסמכויות הללו ברשות הנכונה שתוכל לקדם בצורה הנכונה ביותר את אתגרי הנושא הזה.

מיכל וונש: למשרד העבודה והרווחה, גם למשרד החינוך, יש תפקיד מאוד מאוד חשוב, ולמשרד הבריאות כמובן שנמצאים איתנו כל הזמן, תפקיד מאוד מאוד חשוב.

מיכל וונש: והמטרה פה היא באמת למקסם את הסמכויות שכבר נמצאות אצל כל אחד מהמשרדים ולייצר את שיתוף הפעולה הנכון במקום הנכון.

מיכל וונש: זאת אומרת גם אם נזהה שהצוות הבין משרדי צריך לקום דווקא בראשות משרד העבודה והרווחה, והרשות תקבל את הנתונים משם, אין פה איזושהי אמירה של הוועדה לכאן או לכאן, וחשוב מאוד שאת מעלה את הנושא הזה מהכיוון החינוכי.

מיכל וונש: בסופו של דבר מה שהמורים כבר עכשיו מקבלים, את ההכשרות.

מיכל וונש: אני רק רוצה לחדד את זה רק כיוון שהדברים שנאמרים כאן כרגע הם לגבי שיתופי הפעולה הדרושים, ולא לגבי מקום כזה או אחר שצריכים לעגן בהם את הסמכויות.

מיכל וונש: כל משרד לפי סמכויותיו הוא, אז תודה רבה.

מיכל וונש: משרד העבודה והרווחה נמצא איתנו כאן.

מיכל וונש: אהרון שבי בוקר טוב.

אהרון שבי: היי, בוקר טוב.

אהרון שבי: אני באמת רוצה להתחבר לסייפה של הדברים שלך.

אהרון שבי: תודה על הדיון, כי מי שהיה שומע עד עכשיו את הדברים שנאמרו לא היה מבין היכן הוא נמצא בעיקרו של דבר.

אהרון שבי: המערכת לטיפול בהתמכרויות מעוצבת בזה שנים באופן מאוד בהיר.

אהרון שבי: הטיפול בהתמכרויות בישראל נמצא בידי שני משרדים בלבד: משרד הרווחה ומשרד הבריאות, כל אחד לפי תחומו.

אהרון שבי: ישנם נושאים נוספים שעושים אותם והרשות באמת ביצעה אותם, ותכף אני אתייחס, שהם ממוקדים בעניין - -

מיכל וונש: אני אומר, סליחה אהרון, אולי זה היה, אני מתנצלת, OVER SIGHT שלי, בגלל שאני בדיון מתמשך.

מיכל וונש: אכן משרד הרווחה והעבודה ומשרד הבריאות הם העוגנים המרכזיים לכל הדיונים שלנו עד כה.

אהרון שבי: נכון.

אהרון שבי: והם העוגנים המרכזיים מכיוון שהם פועלים לאור החוק.

מיכל וונש: בהחלט.

אהרון שבי: הם לא פועלים באוויר.

אהרון שבי: וכל יתר הדברים, לטובת מי שלא יהיה כאן, איזשהו סלט לא ברור שלא יתרום לקידום העניינים שם - -

מיכל וונש: תודה.

מיכל וונש: הבהרה חשובה.

אהרון שבי: צריך לזכור שהוועדה סיירה במירב המקומות והולכת לסייר במירב המקומות של משרד הרווחה.

אהרון שבי: המתקנים של משרד הרווחה הם אלה שבעיקרו של דבר.

אהרון שבי: משרד הרווחה כמערכת הגדולה ביותר בישראל בטיפול פסיכו-סוציאלי, 14,000 מטופלים, 120,000,000..

אהרון שבי: יש הרבה מאוד דגשים שצריכים להיות בהקשרים האלה של הרצף.

אהרון שבי: וכאן אני רוצה לגעת אחרי שהבהרנו את הנקודה ואני מקווה שגם מסכימים, שלא יהיו כאן אי אלה מחטפים - -

מיכל וונש: כמובן.

אהרון שבי: -- בעניין הזה.

אהרון שבי: –

מיכל וונש: אנחנו רק ניסינו לקחת את הדיון צעד אחד קדימה.

חגי רזניק: אני דווקא כן רוצה, אני רוצה כן רגע להתייחס.

מיכל וונש: רק שניונת.

אהרון שבי: אני שמח שבעיקרו של דבר המשרד לביטחון קהילתי יזם את הדיון, וזה דיון בעיקרו של דבר --

מיכל וונש: לא.

מיכל וונש: לא. לא.

מיכל וונש: אני רק רוצה להבהיר אהרון.

מיכל וונש: אני רוצה להבהיר את אי ההבנה.

מיכל וונש: המשרד לא יזם את הדיון, הוועדה הזמינה את המשרד לדיון קהילתי בנושא מסוים שעלה בפגישה הראשונה שלנו שדרכו הגענו בכלל.

מיכל וונש: הוועדה עיצבה את נושא ההתמכרויות דרך נושא ההתמכרויות, יצאה לדרך ובאמת היא מבקרת בכל שבוע בכל המוסדות השונים בין מהדרך ועד - -

אהרון שבי: מוסדות של משרד הרווחה.

מיכל וונש: לחלוטין.

מיכל וונש: אם זה לא נאמר בצורה מספיק ברורה, המטרה של הדיון הזה הייתה כיצד ליעל את שיתוף הפעולה ולאפשר לרשות של פעם ההיסטורית לעשות את תפקידה בנסיבות הללו מתוך סמכויות המשרד הקיימות.

חגי רזניק: אז אני גם אשמח להתייחס היו"ר.

אהרון שבי: אז רק שנייה בוא אני אסיים ואז - -

מיכל וונש: בסדר גמור כיוון שחגי גם רוצה להתייחס.

אהרון שבי: אני רוצה לציין שיש כאן תהליך של היכרות של חברי הוועדה עם המערכת שהיא מערכת ותיקה, בין אם זה משרד הרווחה, משרד הבריאות והיתר משרד החינוך, כשבעיקרו של דבר לאורך השנים נתן מערכת מעניינת גם של רצף עבודה, אפרופו הרשות הקודמת, ואני חושב שצריך לעשות איזו שהן פעולות שיחברו שוב.

אהרון שבי: יחד עם זאת, גם כאן צריך לציין לא להקצין שום דבר.

אהרון שבי: נשים שעוזבות אשפוזית ברובן המכריע יש להן היכן להגיע.

אהרון שבי: יש פעילות של דלת אל דלת וזה נעשה בוורסיה בעבודה בין פאולה לביננו בהקשר הזה, ואם יש איזה שהן זליגות אז זה באמת בקטן.

אהרון שבי: ברגע זה יש מקום לקלוט בקהילות טיפוליות נשים בעניין הזה - -

מיכל וונש: אני רק אעצור אותך שנייה.

מיכל וונש: אנחנו קיימנו בנושא הזה דיון אתמול שדווקא הטריד אותנו מאוד שיש מקום בקהילות לטיפול לנשים, רק העלת את הנושא.

מיכל וונש: הטריד אותנו כיוון שזה לא אומדן למספר הנשים שאנחנו צריכים להגיע אליהן, אלא יותר אומדן ל- out reach שאנחנו עדיין צריכים לעשות.

מיכל וונש: אז דווקא בנושא הזה, זה פחות מרגיע או מניח את דעתי.

אהרון שבי: את צודקת לגמרי בסוגיה, אתמול איריס סגניתי הייתה בוועדה והציגה את הנושא הזה.

אהרון שבי: בעיקרו של דבר, הנושא של הגעה אל נשים ובעיקר לאימהות עם ילדים זה באמת אתגר מורכב מאוד.

אהרון שבי: בעניין הזה אנחנו נמצאים היום מתוך ה-14,000 רק עם 18% נשים.

אהרון שבי: מספר נמוך.

אהרון שבי: זו סוגייה נוספת.

אהרון שבי: אבל מה שאני רוצה לומר בהקשר הזה של רצף העבודה, זה שיש לנו כמה דברים לעשות.

אהרון שבי: דברים לשפר כמובן כל משרד בתחומו את העשייה, וכמובן לשפר את ההפניה מה שקראו מדלת אל דלת בהקשר הזה, אבל עדיין יש מקום.

אהרון שבי: העניין המרכזי שלנו כמו שציינתי בפגישה הראשונה של הוועדה בדיון שאנחנו מעריכים ועל זה טיפה דיברנו, ש-100,000 איש בערך לא מקבלים טיפול כיום וזה מספר מינימום, יש מספרים גבוהים יותר וזו בעצם הסוגייה של העניין.

אהרון שבי: עכשיו תראו, בסופו של דבר עם מה אנחנו מתמודדים?

אהרון שבי: אנחנו מתמודדים עם הצורך לשפר את הנושא הזה של הקשר ושל המידע, ואני חושב שהנושא הזה של ריכוז מידע הוא מרכזי וחשוב.

אהרון שבי: נעשו ניסיונות, פאולה ציינה, בהקשר הזה.

אהרון שבי: הנקודה היא שיש כמה מחסומים קטנים או גדולים שנוגעים לסודיות ולדברים אחרים שצריך יהיה להתגבר, ואפשר להתגבר עליהם.

אהרון שבי: ולכן כמו שצוין קודם יש אכן וועדה שתתחיל לעבוד על העניין הזה.

אהרון שבי: ועוד דבר באמת בהקשר הזה, שכל תחום יעשה את מה שהוא צריך.

אהרון שבי: אני חייב לציין שהבעיה המרכזית של תחום ההתמכרויות שכיום עומדת לפתחנו היא בעצם המשאבים.

אהרון שבי: אנחנו חסרים, למרות שמשרד הרווחה יש לו כולל כוח אדם 120,000,000 והוא באמת בפער מאוד גדול לעומת המערכות האחרות, עדיין אנחנו חסרים.

אהרון שבי: אנחנו נמצאים מבחינת מרכזים אמבולטוריים רק ב-160.

אהרון שבי: הכוונה שנמצאים אז נמצאים.

אהרון שבי: זה אומר בעיקרו של דבר יחידות עם עובדים סוציאליים, מדריכים, כל השאר, וחסר לנו בעצם לכסות את כל הארץ.

אהרון שבי: אותו דבר מרכז לנשים, לאימהות וילדיהן ועוד כמה סוגיות.

אהרון שבי: כמובן המשרד לביטחון קהילתי, עצם הסיטואציה שמשרדי ממשלה צריכים לחזר על הפתחים ולפנות לכאן ולשם – לא נכון.

אהרון שבי: אם בעיקרו של דבר נבנה משהו, אז בגדול צריך לתת את המשאב הזה למשרד החדש כי חשוב באמת לכולנו שהמשרד הזה יצליח.

אהרון שבי: יש לו נושאים מגוונים כפי שהיה בעבר גם בתכלול, גם במניעה, הסברה, המון דברים.

אהרון שבי: אבל אם אתה לא נותן לי איזה שהוא משאב אז אי אפשר להזיז את זה.

אהרון שבי: אותו דבר משרד הבריאות בהקשר הזה, עוד אשפוזיות.

אהרון שבי: אנחנו צריכים ביחד בעיקרו של דבר לעשות את הפנייה למערכת המתקצבת בשביל שתיתן את המשאבים הראויים.

אהרון שבי: מכאן זה מתחיל.

אהרון שבי: החלק השני, אני כבר מסיים, הוא בעיקרו של דבר עיצוב ושיפור של המערכת הקיימת כדי שהיא תשיג את התפוקות שלה וכמובן רצף העבודה המשותף.

אהרון שבי: זה בעצם הסיפור שלנו.

אהרון שבי: כל אחד שיודע מה מקומו ואיך הוא עושה את זה, אני חושב שהביחד הזה יכול להיות מה שנקרא חשוב ומקדם.

מיכל וונש: בהחלט.

מיכל וונש: כפי שאני רואה את זה אהרון, זה מקרה של ביחד יותר מסך חלקינו אם באמת נצליח לייצר את שיתוף הפעולה הזה.

מיכל וונש: ואני אתן כבר לחגי לענות, אני רק רוצה להבהיר שאנחנו מדברים על רצף שאני חושבת שלמשרד לחיזוק קהילתי יש מקום אחר ברצף מאשר למשרד העבודה והרווחה, וכל מה שאנחנו מדברים עליו הוא בהכרח בשיתוף פעולה והבקשה של הוועדה כמסקנה מדיונים רבים הייתה באמת להקמת צוות בין משרדי כדי שנוכל לייעל את הרצף הזה ואין פה מקום לאחד מעל או במקום השני, ממש לא.

מיכל וונש: אנחנו קוראים כל הזמן לאיזה שהוא משהו הרבה יותר הוליסטי וזאת מטרת הדיון.

מיכל וונש: כפי שאמרתי, הוועדה היא זו שיזמה לזמן את חגי הנה ואני רוצה לאפשר לחגי גם לענות כי היה לו משהו לומר.

חגי רזניק: קודם כל מר שבי שמעתי גדולות ונצורות על עבודתך ובאמת זכות גדולה להיפגש, ואני יודע ובטוח שאתה מביא מטען של ידע ומשרד העבודה והרווחה, משרד גדול ומכובד שיש לו יכולת גדולה לטיפול.

חגי רזניק: אני מתחבר כן לגוונים שאמרת וגם נציגת משרד הבריאות, פאולה, אמרה בסוף שאם אנחנו נשכיל להזיז אגואים הצידה, ולהגיע למצב שאנחנו מייצרים רצף שהוא רצף בין משרדי, רצף שהוא משמעותי, אז הדבר הזה נצליח בו קדימה.

חגי רזניק: ואין לי ספק שנצליח.

חגי רזניק: אני לוקח על עצמי גם להיפגש איתך באופן אישי ולעשות את הדברים האלה.

חגי רזניק: בסוף אבל צריך אבל לקחת בחשבון, זה לא קרב סמכויות ולא דברים כאלה.

חגי רזניק: צריך לקחת בחשבון שבמסגרת חוק הרשות, חלק מסמכויות הרשות בחוק היא לקדם שיתופי פעולה רק משרדיים.

חגי רזניק: ואגב חלק גדול מהתוכניות, מאותן תוכניות שמופעלות היום, חלקן ברווחה חלקן במקומות אחרים, זה תוכניות שפותחו באותה רשות.

חגי רזניק: בסוף יש פה הקשרים –

מיכל וונש: נכון.

אהרון שבי: נכון.

חגי רזניק: -- שהם הקשרים תורתיים והם הקשרים אחרים שצריך לקחת אותם ולקדם אותם קדימה, ולכן לא הייתי מקים מנגנונים על מנגנונים.

חגי רזניק: אני חושב שהמנגנונים קיימים גם בחוק הרשות, גם בחקיקה שמלווה את הפעילות שלכם ושל משרדים אחרים, ובסוף לא צריך לייצר בעיניי עוד בירוקרטיות ועוד ועדות, אלא עבודות שהן עבודה שוטפת, תוך בניית קשרי אמון וקשרים מקצועיים.

חגי רזניק: האנשים אצלנו מעריכים אתכם, אתם מעריכים את האנשים אצלנו, וככל שנהדק את זה ונחזיק בהתאם לדירקטיבה של השרה אורלי לוי, את אותה רשות למקום שמיועד לה כבסיס ידע, כבסיס תורתי, כמרכז מידע, אז את הדבר הזה אנחנו נוכל לעשות יחד.

חגי רזניק: ואין ספק אחד האתגרים שלנו זה לעשות את זה ביחד.

חגי רזניק: אני לוקח על עצמי לדבר איתך ולראות איך עושים את הדברים האלה בשיתוף פעולה.

חגי רזניק: בסוף אם רוצים לנוע קדימה אז הווקטור צריך להיות משותף.

חגי רזניק: לצערי אני בלו"ז עמוס ואני אצטרך להמשיך.

חגי רזניק: באמת השרה ויו"ר הוועדה נפגשו היה חשוב –

מיכל וונש: יש לי גם פגישה עם השר איציק שמולי בשבוע הבא בהמשך.

חגי רזניק: -- לנו להגיע לשם ואני בטוח שם משרד הרווחה יקבל את הבמה שלו כפי שנאמר פה.

חגי רזניק: ואנחנו פה רתומים למאמץ הזה, הדיון הזה הוא מאוד מאוד חשוב בוועדה ואנחנו נעשה את הדברים האלה.

חגי רזניק: תודה על הדברים ואם יש מישהו, מכיוון שקצרה היריעה שלי להיות פה לאורך כל היום, אז אם יש מישהו, באופן אישי אני נגיש וזמין ברמה האישית, ואתם מכירים את האנשים תחתי, אז אני זמין 24 שעות לכל דבר בכל עניין ופני לעבודה משותפת ותודה רבה לכולם.

מיכל וונש: אנחנו גם, אני רק אקח דקה להודות לחגי.

מיכל וונש: אנחנו גם נסכם את הדיון בדקות הקרובות, יש לנו ממש מספר דוברים בזום.

מיכל וונש: אני אומר שמה שקרה עכשיו בעיניי הוא אחד הדברים הכי משמעותיים שקורה בזום.

מיכל וונש: אני מודה לשניכם על הדיון הזה.

מיכל וונש: אני חושבת שהמסקנה שעולה שוב ושוב זה החשיבות והכוח שיש בשיתוף הפעולה הנכון הזה, כל אחד על פי סמכויותיו.

מיכל וונש: אז אני מודה לשניכם על האינטראקציה הזאת.

מיכל וונש: תודה רבה לחגי שהיה איתנו הבוקר.

מיכל וונש: אני מתוך המקום הפרטי שלי, ביקשנו גם שמשרד העלייה והקליטה יהיה על הקו כיוון שאנחנו מדברים גם על בתקופה בה אנחנו קולטים הרבה מאוד עולים למעין וואקום מסוים של מסגרות חינוכיות שעובדות חצי.

מיכל וונש: אנחנו רק רצינו לשמוע האם יש איזשהו שיקוף של המצוקה הזאת כפי שתיארנו אותה של המשבר הנפשי לצד הבריאותי והכלכלי שבא לידי ביטוי בנוער העולים החדשים או בכלל בקרב העולים החדשים, ואני שמחה שנמצאת פה על הקו שרה.

שרה כהן: כן.

שרה כהן: שרה כהן, אני מנהלת שירות הרווחה במשרד העלייה והקליטה.

שרה כהן: אני שמחה באמת על ההשתתפות בדיון, וגם מצטרפת לברכות לגבי החזרה לתהליך הבין משרדי המשותף בהקשר של עבודה ממשלתית משותפת בין משרדית בנושא של טיפול בהתמכרויות.

שרה כהן: מהזווית שלי או מהזרקור שאני רוצה, זה הנושא של אוכלוסיית העולים.

שרה כהן: תראו, אוכלוסיית העולים מבחינתנו היא אוכלוסייה שצריכה לקבל איזה שהוא סוג של התבוננות שמתייחסת לגבי המאפיינים והצרכים הייחודיים שלה תוך התייחסות למגמות ולהשתנות לאורך השנים.

שרה כהן: כיוון שהאוכלוסיה היא לא מקשה אחת, ואנחנו רואים לאורך השנים אוכלוסיות שמגיעות ממדינות שונות ומרקעים תרבותיים שונים, ומציפים לנו צרכים משתנים שהרבה פעמים צריך לעשות תהליכים והתערבויות שמותאמים.

שרה כהן: הדבר הראשון זה קודם כל הסיפור של מסד הנתונים שלצערי היה חסר כל העת האחרונה.

שרה כהן: רק ככה בשביל לסבר את האוזן, הנתון האחרון שהיה לנו לגבי אוכלוסיית העולים הבוגרים היה של הסקר האפידמיולוגי האחרון של הרשות עוד בגלגול הקודם שלה.

שרה כהן: שם אנחנו ראינו שלדוגמה יש שתי אוכלוסיות שלא נתנו עליהן מספיק את הדעת.

שרה כהן: אחת למשל, צעירות עולות יוצאות אתיופיה, שנשים, זאת אומרת אנחנו ראינו שיש איזה שהוא סוג של פיק אצלם, והשנייה, האוכלוסייה של עולים מצרפת שגם פה איך שהוא כאילו נעלמה מתחת לרדאר.

שרה כהן: כבר הדו"ח הזה הצביע על ניצנים של בעיות אצלם שהיה צריך לתת על זה את הדעת.

שרה כהן: הנתון השני, וזה מתוך ההשתתפות שלי כבר לאורך שנים בתוכנית 360 התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, בעיבוד נתונים עדכני שבעצם יש לנו מתוך התוכנית, אנחנו רואים שבקרב האוכלוסייה של הילדים שמשתתפים בתוכנית המצב של אוכלוסיית הילדים ובני הנוער העולים, גם כאלה עם ותק גדול בארץ וגם כאלה עם ותק קטן יותר בארץ, אנחנו רואים שהם מגלים יותר סימנים של שימוש בחומרים פסיכו-אקטיביים: גם אלכוהול וגם סמים.

שרה כהן: לדוגמה, באלכוהול זה פי 9% לעומת 3% אצל אלה שהם ילידי הארץ הוותיקים, ו-7% בנושא של סמים לעומת 2%.

שרה כהן: גם פה אלה נתונים שבעצם לא הונחו מול כל השותפים בראייה שהיא ראייה בין משרדית.

שרה כהן: לא נותחו הנתונים כמו שצריך, לא הופקו תובנות ולא נבנו תהליכי התערבות שהם נכונים למאפיינים השונים ולצרכים השונים.

שרה כהן: אני מתחברת לאורית גם בדגש על האוכלוסייה של ההורים העולים כאוכלוסייה שמחייבת התערבות שהיא התערבות מותאמת למצבם ולתהליכים שהם עברו.

שרה כהן: ברמה של שורה תחתונה, מה שאני יכולה לומר הוא שנכון להיום העבודה, נקרא לזה התהליכית, תוך בעצם שיח משותף שאני היום מקיימת זה רק עם השירות להתמכרויות במשרד הרווחה, שבו במסגרת התהליך הזה אנחנו מקצים גם תקציב, ואנחנו מפתחים תוכניות משותפות שכבר פועלות לאורך זמן.

שרה כהן: אלה תוכניות מאוד משמעותיות.

שרה כהן: המשמעות היא בעצם שבעיקר התוכניות היחידות מותאמות בדגש תרבותי.

שרה כהן: כל הנושא של פיתוח הרגישות והכשירות התרבותית הוא משהו שהוא חייב אותנו ומחייב אותנו כמדינה.

שרה כהן: אני חושבת שתהליך כזה של רשות, ותהליך, נקרא לזה התנעה מחודשת, של התהליך הבין משרדי הוא מבחינתנו חיוני ואני מברכת עליו.

שרה כהן: מבחינתי לגבי כל הרצף סביב הנושא של למידה משותפת והעלאת מודעות וטיפול מותאם באופן תרבותי לגבי כל המערכות.

מיכל וונש: תודה.

מיכל וונש: תודה רבה שרה אני חושבת שזה חשוב מאוד.

מיכל וונש: אני חושבת שזה מהווה דוגמה עד כמה הדבר הזה הוא חיוני.

מיכל וונש: גם יצירת מאגר המידע, גם הנתונים כפי שהם משקפים את המציאות וגם את הלמידה מהם.

מיכל וונש: אני אומר, גם כמי שעלתה בעצמה ארצה וגם לכל מי שחווה את המעבר הזה, גם ההורים שהעלאת פה, וגם בני הנוער, כל השינוי הזה, ואולי זה מתחבר למה שדיברנו עליו קודם- על השינוי והאתגר הנפשי לצד הנושא הזה של שימוש בחומרים מסוכנים, לא משנה.

מיכל וונש: התחלנו מהחומרים הנדיפים אבל זה באמת לא משנה איזה מהם.

מיכל וונש: אני חושבת שיש פה עוד דבר והוא שחוסר הלמידה.

מיכל וונש: בעת הזאת שבה אנחנו צופים ככל הנראה מספר מאוד מאוד גדול של עולים חדשים, כשכבר יש לנו את הידע, כשכבר יש לנו בתיאוריה את הנתונים וגם את התוכניות המותאמות לפי קהילות שונות, לפי אתגרים שונים, גם את הכלים להורים, גם כלים כפי שאמרת לפי הרצף לגבי התלמידים, תהיה זו חוסר אחריות כשאנחנו יודעים שאנחנו עומדים באמת אל מול הזדמנות היסטורית מדהימה של גל של עלייה גדול מכלל המדינות, וזה מחייב אותנו אדברה עוד יותר מבחינת תחושת החירום והדחיפות גם להקים, לכונן מחדש את הרשות כפי שהיא הייתה.

מיכל וונש: וגם באמת לעבודה בין משרדית.

מיכל וונש: שיתוף פעולה בין משרדי, לייעול שלו, לשיפור שלו ובאמת לתכלול של כל התהליכים שאנחנו מדברים עליהם.

מיכל וונש: אנחנו ממש חרגנו מהזמן שהקצנו.

מיכל וונש: לכן, אני כן רוצה רק להתנצל בפני נציגים נוספים שנמצאים איתנו היום בזום, אנחנו חייבים לסיים את הפגישה הזאת.

מיכל וונש: אנחנו נמשיך את הדיונים.

מיכל וונש: אני מעריכה את כל מי שהיה איתנו היום ואנחנו נשמע ממנו בפעמים הקרובות.

מיכל וונש: אני מניחה שאומנם התחלנו מחומרים נדיפים, אבל בעצם דיברנו על הנושא הגדול שאנחנו מעלים בסיומה של כל ועדה- על ההכרח לקיים את השיתוף הפעולה הזה.

מיכל וונש: אנחנו שמחים שהמנכ"ל של המשרד לקידום וחיזוק קהילתי היה פה כדי לשמוע מכלל הגורמים שנמצאים ברצף של הדיונים שאנחנו מקיימים עם המשרדים השונים: משרד הבריאות, משרד החינוך, משרד העבודה והרווחה, משרד הקליטה שהוסיפה היום את הקול המאוד חשוב הזה.

מיכל וונש: אנחנו כוועדה נמשיך, נפקח ונבקש את העדכון.

מיכל וונש: אני שוב פונה לכל הגורמים שהציגו פה להתעדכן, שהוועדה תדע ונחליט מתי ואיך הוועדה יכולה להיות גם גורם שמשתף או משתתף בדיונים השונים הבין משרדיים.

מיכל וונש: ושוב, הקריאה מפה יוצאת גם להקמת מסד נתונים מסודר שממנו ניתן לצאת לדרך, וגם לשיתוף פעולה יותר נכון בין משרדי שמונע את הנפילה בין הכיסאות ומייצר רצף מיטבי הוליסטי מתכלל לנושא הזה, כפי שאנחנו רואים אותו כאתגר גדול מאוד אל מול משבר הקורונה וגם בכלל.

מיכל וונש: תודה לכל המשתתפים ואנחנו נמשיך את הדיון בהקדם.