ועדת הכלכלה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 66, 2020-09-14 09:30

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה של הכנסת.

יעקב מרגי: ה-14 בספטמבר 2020, כ"ה באלול התש"ף.

יעקב מרגי: הנושא: הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (בידוד בעלי חיים), התש"ף-2020, של חברת הכנסת שרן מרים השכל וחברת הכנסת מיקי חיימוביץ', שתיכנס מיד.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית, תני לנו על רגל אחת איפה היינו, איפה עמדנו.

מירב תורג'מן: בדיון הקודם, שהתקיים ב-25 באוגוסט, הוועדה אישרה את סעיף הכוכביות, מה שאמור להיות סעיף 1, שזה היה החלפת מונח, כך שבמקום "בעל חי" יהיה "בעל חיים".

מירב תורג'מן: עניין טכני שקשור לשפה העברית.

מירב תורג'מן: ואת סעיף 2, שגם עניינו הגדרות, זה גם סעיף יחסית טכני והוא אושר.

מירב תורג'מן: הוועדה למעשה הקריאה ודנה עד סעיף 16(1) עד סעיף קטן (ז), שזה בסוף עמוד 5 בדף שאצלי.

יעקב מרגי: סעיפים 1 ו-2 הוצבעו, נכון?

מירב תורג'מן: לא 2 שמופיע אצלכם, אלא סעיף הכוכביות.

מירב תורג'מן: יש שם שתי כוכביות.

מירב תורג'מן: וסעיף 1 אושר.

מירב תורג'מן: סימנתי בצד כל סעיף שהוא אושר.

מירב תורג'מן: הוועדה למעשה דנה במספר נושאים שנותרו להכרעה.

יעקב מרגי: אנחנו נחזור לאותם סעיפים שלא הגענו בהם להכרעה וקראנו אותו ונאמר מה היה הוויכוח או המחלוקת, ונראה אם הגענו להסכמה.

יעקב מרגי: נתחיל לפנות מהשולחן בהצבעות.

יעקב מרגי: בבקשה.

מירב תורג'מן: סעיף (4), בידודם של בעלי חיים חשודים.

מירב תורג'מן: בהצעת החוק המקורית ביקשו להפנות לסעיף 6(ה) לחוק להסדרת הפיקוח על כלבים.

מירב תורג'מן: המשרד הציע לייבא את ההוראה ולהתאים אותה מחוק להסדרת הפיקוח על כלבים לפקודת הכלבת.

מירב תורג'מן: הנוסח מופיע בפניכם בפסקה (4) בעמוד 3.

מירב תורג'מן: אני מציעה שדגנית בן דב, נציגת משרד החקלאות, תסביר את הסעיף.

שרן השכל: רק אומר בקטנה שמה שדיברנו עליו ומה שאנחנו מבקשים הוא בעצם להשמיע את הטענות במקום מה שהיה ל-14 יום.

שרן השכל: זה נותן טווח זמן סביר לאדם שהוא בעלים של כלב לקחת את הכלב, במידה שהוא טס לחו"ל או אושפז בבית חולים או כל מקרה חירום כזה או אחר.

יעקב מרגי: ד"ר דגנית, בבקשה גברתי.

דגנית בן דב: מדובר בבעל חיים שנשאר במאורת הבידוד אחרי תום תקופת עשרת ימי תצפית, והשאלה מה מותר לווטרינר הרשותי לעשות באותו כלב.

דגנית בן דב: אני אזכיר שאנחנו מדברים על מספר קטן מאוד של כלבים בשנה.

דגנית בן דב: הרוב המכריע של כלבים שנכנסים לתצפית כלבת – הבעלים מוציאים אותם ולוקחים אותם בחזרה הביתה אחר כך.

תמר זנדברג: מה זה נקרא רוב מכריע?

תמר זנדברג: בכמה מדובר?

דגנית בן דב: בודדים שלא.

דגנית בן דב: בדרך כלל זה יהיה כלב שיש לו רקע של בעיות התנהגות, שזה נשיכות חוזרות.

תמר זנדברג: סתם התעניינתי מה זה אומר רוב.

תמר זנדברג: אבל אם זה בודדים, אז בסדר.

דגנית בן דב: היו שתי הצעות.

דגנית בן דב: הצעה אחת הייתה להפנות לסעיף 6(ה) בחוק להסדרת הפיקוח על כלבים, וההצעה שלנו הייתה לייבא את התוכן המהותי של סעיף 6(ה) הנה, עם ההתאמות הניסוחיות הנכונות, במקום לסרבל בהפניה לדבר חקיקה אחר.

דגנית בן דב: ואז במקום סעיף קטן (4) יבוא: "הוחזק בעל-חי במאורת בידוד ובתום ימי הבידוד כאמור לא החזיר הבעלים את הבעל-חי לרשותו" – מה שאמור להיות בעל-חיים בהתאם לתיקון מהעמוד הראשון – "רשאי הרופא הווטרינר העירוני או רופא וטרינר ממשלתי, לפי העניין, מבלי שיהיה בכך לפגוע בזכותה של הרשות המקומית לפעול לפי סעיף קטן (5)(ב)" – זה לגבות את הכסף על ימי ההחזקה מהבעלים – "ולאחר שנתן לבעליו של הבעל-חי הזדמנות להשמיע לטעון את טענותיו בתוך 5 ימים" – ההצעה של חברת הכנסת השכל זה להחליף מ-5 ל-14 – "(א) למסור את בעל החיים להחזקתו של אחר; (ב) לא ניתן למסור את בעל החיים להחזקתו של אחר במאמץ סביר ובתוך פרק זמן סביר – להורות על המתתו; המתת בעל החיים תבוצע תוך מניעת סבל מיותר, ובעליו של בעל החיים יישא בהוצאות ההמתה".

יעקב מרגי: ל-14 ימים הסכמתם?

דגנית בן דב: אני חושבת שמי שצריך להביע את העמדה זה קודם כל נציג הווטרינרים ברשויות המקומיות.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אבי צרפתי: בוקר טוב.

אבי צרפתי: אני יושב-ראש ארגון הרופאים הווטרינריים ברשויות המקומיות.

אבי צרפתי: קודם אציין לטובת השאלה שנשאלה קודם, באמת מדובר במספר מצומצם ביותר של כלבים בשנה, בעיקר כלבים שההחזרה שלהם לבתים של הבעלים תהווה סיכון ביטחוני או בטיחותי לסביבה, כלבים אגרסיביים מאוד או כלבים שקשה יהיה להחזיר אותם למסגרת סבירה.

אבי צרפתי: גם ככה כבר היום על הכלבים האלה לא מושתת המתה, אלא מנצלים או מנסים למצות עד כמה שניתן את כל התהליכים הנדרשים על מנת לשמר אותם ולמסור אותם למקומות מתאימים.

אבי צרפתי: האם זה יעלה מ-5 ל-14 יום?

אבי צרפתי: אני חושב ש-14 יום זה קצת גבוה מדי.

אבי צרפתי: זה משפיע באופן מאוד משמעותי על העומס שנמצא בקלפיות, כי ההחזקה הממושכת יותר או החיוב להחזקה ממושכת יותר הוא ארוך מדי.

יעקב מרגי: אתה מסכים שחמישה ימים זה מעט?

אבי צרפתי: חמישה ימים זה קצר מדי, ואני חושב שעשרה ימים זה זמן לגיטימי להחזיק כלב כדי להשיג את הבעלים שלו, לתת לו את השהות המתאימה על מנת לבוא ולפתור את הבעיות האלה.

שרן השכל: אני חושבת שארבעה ימים זה מה שמשנה.

שרן השכל: מדובר במקרים מאוד בודדים.

שרן השכל: כבר סיכמנו, כבר דיברנו על זה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתם בעצמכם אומרים שאלה מקרים של כמה כלבים בודדים.

שרן השכל: בהתחלה לא רצינו להכניס את הסעיף הזה.

שרן השכל: אז הולכים לקראת המתה, אז על הארבעה הימים האלה להתווכח איתנו?

שרן השכל: לתת עוד הזדמנות לבעלים, אם הוא מאושפז בבית חולים וכדומה, על מקרים כל כך בודדים?

שרן השכל: למה להתעקש על זה?

שרן השכל: כבר דיברנו על זה.

מירב תורג'מן: רק אומר שהנוהג בחקיקה מבחינת לוחות הזמנים לטעון את הטענות הוא באמת בין שבעה ימים למקרים מאוד חריגים לבין 14 ימים שזה הזמן הסביר בדרך כלל.

מירב תורג'מן: אבל זה להחלטת הוועדה.

יעקב מרגי: אמרנו שהמספר הוא מועט, אז זה לא קריטי עוד ארבעה ימים.

יעקב מרגי: אוקיי, 14 ימים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יפה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

שרן השכל: תודה.

מירב תורג'מן: אז אדוני מעלה להצבעה את סעיף (2), שהוא תיקון לסעיף (4) שעניינו ליבת הצעת החוק לעניין בידוד בעל חיים שנשך.

מירב תורג'מן: בהתאם להסדר שהוקרא בדיון הקודם יש הסמכה בסעיף 16(ה), זה מפנה לסעיף 16(ה) לעניין החזקה בפיקוח בהשגחה, ויש פה התייחסות גם לעניין מניין עשרת ימי הבידוד, כך שמיום הנשיכה או המגע ולא מיום היוודע על המקרה.

מירב תורג'מן: אני מציעה להעלות להצבעה את סעיף (2), שעניינו תיקון לסעיף (4) לפקודה, את פסקאות (1), (2), (3), (4) ו-(5).

יעקב מרגי: מי בעד, כאמור?

יעקב מרגי: בעד – 5

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: אין מתנגדים, אין נמנעים.

מירב תורג'מן: (4) כפי שהוקרא ולא (4) החלופי שמופיע בעמוד 3 למעלה.

עידית חנועה: חברת הכנסת חיימוביץ הצביעה במקום חברת הכנסת הילה שי וזאן.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: בבקשה, נמשיך.

מירב תורג'מן: לאחר מכן יש הוספת סעיף 4ב לפקודה.

מירב תורג'מן: בעמוד 3 בחלק השני של העמוד.

מירב תורג'מן: הוא למעשה הסמכה לרופא וטרינר עירוני או רופא וטרינר ממשלתי לתת היתר להחזקת כלב או חתול בפיקוח והשגחה.

מירב תורג'מן: נציגת משרד החקלאות, האם יש לך התייחסות לסעיף הזה?

דגנית בן דב: לא.

יעקב מרגי: אם אין התייחסויות ניגש להצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד הוספת סעיף 4ב?

יעקב מרגי: בעד – 5

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: אין מתנגדים ואין נמנעים.

יעקב מרגי: אושר.

מירב תורג'מן: הסעיף הבא, שהוא תיקון לסעיף 5, מבקש למחוק את המילה "משתוללים".

מירב תורג'מן: בעברו לפי הפקודה ניתן היה להמית כלב גם אם הוא משתולל.

מירב תורג'מן: יש הצעה להסיר את המילה הזאת, כך שזה רק אם יש חשש למגע כלבת, ולא אם הכלב משתולל.

יעקב מרגי: יש כלב שלא משתולל?

יעקב מרגי: לפעמים רוצים, אם הוא לא משתולל לא לוקחים אותו.

אבי צרפתי: זה נקרא משחק.

מירב תורג'מן: אדוני יכול להעלות להצבעה את סעיף 4, שעניינו תיקון לסעיף 5 לפקודה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: בעד – 5

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: אין מתנגדים, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הסעיף אושר.

מירב תורג'מן: סעיף 5 להצעת החוק, שעניינו תיקון סעיף 16 לפקודה, הוא הסעיף שמסמיך את שר החקלאות, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, לקבוע בתקנות את התנאים המקדמיים למתן היתר להחזקת בעל חיים במקום שאינו מאורת בידוד.

מירב תורג'מן: מה שאנחנו קוראים פיקוח והשגחה בבית הבעלים של הכלב.

מירב תורג'מן: אזכיר שבדיון הקודם הייתה דרישה מצד משרד החקלאות להסמיך את השר לקבוע חובה להפקיד ערובה לשם הבטחת קיומם של התנאים וההגבלות שנקבעו בהיתר.

מירב תורג'מן: טרם הייתה ההצבעה, אבל הוועדה, אם אינני טועה, החליטה כן להסמיך את השר במקרים מסוימים, כפי שמופיע כאן בנוסח, לקבוע חובה להפקדת ערובה, ואת הסכומים והמקרים שבהם יהיה ניתן לחלט את הערובה, הנושא הזה ייקבע בתקנות באישור ועדת הכלכלה, כמו שאמרתי בהתחלה.

מירב תורג'מן: בפני חברי ועדת הכלכלה מופיעות שתי חלופות לנוסח.

מירב תורג'מן: זה מופיע בעמוד 4 תחת פסקה (1) סעיף (ד), שמתחיל במילים "שר החקלאות".

מירב תורג'מן: אתם יכולים לראות שלצד הסעיפים יש ההערות.

מירב תורג'מן: כתוב: נוסח חלופי, הצעת משרד החקלאות.

מירב תורג'מן: אני מבינה שיוזמות הצעת החוק, יחד עם משרד החקלאות, הגיעו להסכמות לגבי החלופה השנייה, שגם משרד המשפטים עמד על הנוסח שמופיע בפניכם, ואני אקרא אותו ברשותך.

מירב תורג'מן: אתחיל יחד עם הסיפא של סעיף (ד).

יעקב מרגי: איפה נכנס פה אישור ועדת הכלכלה?

שרן השכל: זו בעצם האפשרות לתת לשר החקלאות את האפשרות לערובה, ובתנאי שהם מביאים את זה לוועדת כלכלה לאישור.

שרן השכל: צריך להראות את התנאים למה זה נדרש, וזה בתנאי כמובן של הסעיף האחרון שיגיע יותר מאוחר, שהערובה והתנאים לה לא ייקבעו בוועדת כספים אלא בוועדת כלכלה.

שרן השכל: כלומר, הכול במקום אחד ולא מתחילים לערבב.

מירב תורג'מן: חד משמעית.

מירב תורג'מן: ממילא ועדת הכספים מוסמכת רק לעניין האגרות, לא לעניין הסמכות לקבוע תנאים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לגבי הנושא של התקנות, תנאים מקדמיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': התקנות האלה הן מחייבות כדי שכל החוק הזה יעבוד, או שזה לא קשור?

מירב תורג'מן: מיד נגיע לסעיף הבא.

מירב תורג'מן: התקנות האלה זו הסמכה כללית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם נחכה עכשיו לתקנות, זה יתקע לנו את החוק.

מירב תורג'מן: לא.

מירב תורג'מן: מיד נגיע להסדר שקבוע בסעיף קטן (ה), שכל עוד לא נקבעו תקנות יחול ההסדר שאנחנו מיד נגיע אליו.

דגנית בן דב: הנוסח של התקנות כבר הוכנס לחוק.

מירב תורג'מן: מצאנו לזה פתרון, ואסביר אותו מיד.

יעקב מרגי: עו"ד ארז וול.

ארז וול: אני מ"תנו לחיות לחיות".

ארז וול: ארצה להתייחס לסעיף הבא, בעניין האגרה.

ארז וול: עדיף לעשות את זה אחרי שתקריאו את הסעיף.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נצביע קודם על הסעיף הנוכחי.

יעקב מרגי: האם יש התייחסויות נוספות?

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים.

מירב תורג'מן: אדוני מעלה להצבעה את סעיף קטן (ד) מתוך פסקה (1).

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: בעד – 5

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: אין מתנגדים, אין נמנעים.

יעקב מרגי: אושר.

מירב תורג'מן: עכשיו אני מגיעה להסדר לפיו כל עוד לא נקבעו תקנות לפי סעיף קטן (ד) בעניין החזקת כלב או חתול במקום שאינו מאורת בידוד, יחולו הוראות אלה.

מירב תורג'מן: זו למעשה חלופה לתקנות עד שיותקנו תקנות, ואם יותקנו תקנות.

מירב תורג'מן: המשרד ביקש לבחון את העניין.

מירב תורג'מן: אני חושבת שזה גם נכון מבחינה משפטית להפעיל את התקנות בשטח, לראות איך זה עובד, ואז ככל שיימצאו לקונות או כשלים מסוימים בהסדר אז אני מניחה שהמשרד יקדם תקנות.

מירב תורג'מן: אקרא שוב את ההסדר, או אם אתה רוצה לשמוע הערות.

מירב תורג'מן: אזכיר שהפסקה הבאה עניינה קביעת האגרה לעניין הגשת הבקשה לפיקוח והשגחה.

מירב תורג'מן: הוועדה בדיון הקודם טרם הצביעה אבל החליטה על סכום של 365 שקלים.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: אנחנו נצביע על זה.

מיכל רשף: אני ממשרד המשפטים.

מיכל רשף: רק אציין שבדיון הקודם, להבנתי לפחות, הכוונה הייתה שהסכום שייקבע לאגרה יהיה זהה לסכום שנקבע לעשרה ימי בידוד.

מיכל רשף: רק הצענו, וכאמור זה לשיקול הוועדה, שחרף קביעת סכום של 365 שקלים, הסכום ייקבע על דרך התניה לתקנות הכלבת, החזקת כלבים, חתולים וקופים במאורת בידוד, שאלה התקנות שקובעות כיום את גובה האגרה, והסיבה לכך היא שבתקנות יש הסדר של הצמדת האגרה למדד.

מיכל רשף: ואז ברגע שאנחנו עושים את זה על דרך ההפניה, אנחנו גם מבטיחים את ההצמדה.

יעקב מרגי: בואו אגלה לכם משהו שאתם לא יודעים מהדיון הקודם.

יעקב מרגי: כל הצדדים לדבר רצו להינעל על 245 שקלים.

יעקב מרגי: לא רציתי להפחית הכנסות לשלטון המקומי, מתוך דאגה לשלטון המקומי על המטלות, לכן השארתי את זה בסכום הזה.

יעקב מרגי: אז לדבר איתי עכשיו על הצמדות – אין בעיה.

יעקב מרגי: נעשה 245 שקלים והצמדה.

מיכל רשף: כאמור, לא מדובר בהערה שאנחנו עומדים עליה.

מיכל רשף: זו לא סוגיה מהותית.

מיכל רשף: זה היה רק למען הסדר.

יעקב מרגי: אני יודע.

יעקב מרגי: היחידים שיכולים לעמוד פה על כך הם חברי הכנסת.

יעקב מרגי: הערת הערה טכנית, אבל מאחר שסוגיית ההצמדה עלתה, הייתי חייב לשים את זה בשקיפות ולשים את זה על השולחן.

יעקב מרגי: יש איזונים בחיים.

יעקב מרגי: אם רוצים, אני מוכן לדבר על הצמדה, לחזור ל-245 שקלים.

יעקב מרגי: מה אתה מעדיף, אבי צרפתי?

יעקב מרגי: למה להכניס אותך לבעיה, אתן לכלכלית מהשלטון המקומי.

אבי צרפתי: בבקשה.

יעקב מרגי: הילה זהבי, כלכלנית במרכז השלטון המקומי.

הילה זהבי: שלום.

הילה זהבי: אני ממרכז השלטון המקומי.

הילה זהבי: נכון, האגרה שנקבעה עומדת על 365.

הילה זהבי: אנחנו סבורים שהיא לא צריכה להישחק עם השנים והיא צריכה להיות צמודה למדד המחירים לצרכן.

הילה זהבי: לא ברור לנו למה היא צריכה להישחק ולהישאר במשך שנים על אותו סכום.

יעקב מרגי: בדיון הקודם הייתי צריך לאשר 245 שקלים, וכדי לא ליצור זעזוע כלכלי לשלטון המקומי, השארתי את זה בסכום האגרה הקודמת.

יעקב מרגי: תחליטי עכשיו מה החלופה העדיפה לך, 245 שקלים עם הצמדה או להשאיר את זה ב-365 שקלים כמניין ימות החמה, מנה בכל יום.

הילה זהבי: 365.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: ברוך שכיוונתי לדעת גדולים.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על כך.

יעקב מרגי: האם יש מישהו שרוצה להתייחס?

יעקב מרגי: ארז וול, בבקשה.

ארז וול: צריך לשים לב שמדובר פה על הצעת בקשה, ואם אנחנו מדברים על העלות הכוללת של זה, אז להגיד מלכתחילה שזאת אגרת הבקשה זה קצת בעייתי.

ארז וול: זה הגיוני יותר שזאת תהיה אגרת הטיפול, ושאגרת הבקשה תבטא את עלות הטיפול בבקשה ולא את עלות הטיפול בקרן, מה שכוללים הביקורים והמעקב וכן הלאה.

ארז וול: אנשים שמבקשים שהבקשה שלהם תידחה, יצטרכו לשלם את כל הסכום ואז עוד לשלם את עשרת ימי ההסגר.

שרן השכל: במידה שהוא נכנס להסגר, זו העלות של כל הטיפול.

יעקב מרגי: בוודאי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נועה בן אריה, בבקשה.

נועה בן אריה: אני הבנתי, אדוני היושב-ראש, שאתה כבר הכרעת בעניין אחרי ששאלת את גברת זהבי.

יעקב מרגי: לא, אני מוכן לחזור בי אם תעני לי תשובה אחרת.

נועה בן אריה: אני חושבת שאנחנו מערבבים שני דברים, חבר הכנסת מרגי.

נועה בן אריה: שאלת גובה האגרה היא שאלה בפני עצמה.

נועה בן אריה: כאשר אנחנו הצפנו את הפער המשמעותי שהיה בין מרכיבי האגרה והגובה הכולל שלה כפי שהוצע, לבין 365 שקלים שבכנות אמרת שזה נכון לא לפגוע בשלטון המקומי ולהשאיר, היא לא קשורה למנגנון ההצמדה.

נועה בן אריה: מנגנון ההצמדה הוא שמירה של ערך הכסף.

נועה בן אריה: אם כולנו מסכימים ש-365 שקלים הוא הסכום שמשקף נכון יותר את האגרה האמיתית שיש לגבות, אז אם אנחנו רוצים לשמור על הערך של הכסף אז אנחנו מדברים על מנגנון הצמדה.

נועה בן אריה: לכן זה לא משנה את ערך הכסף.

נועה בן אריה: נצמיד אותו.

נועה בן אריה: אנחנו לא מדברים על ריבית, אנחנו מדברים על הצמדה.

מירב תורג'מן: אני רוצה להזכיר משהו.

מירב תורג'מן: הסכום שקבוע כאן הוא לא הסכום הקבוע.

מירב תורג'מן: יש כאן הסמכה לשר לקבוע תקנות, לקבוע הסדר שלם, ובכלל זה גם לקבוע את האגרות.

מירב תורג'מן: אז אני מניחה שאם יימצא שהסכום איננו מתאים, יש לשר סמכות לתקן את זה.

נועה בן אריה: אני מסכימה לגמרי שסמכות השר עדיין נותרת לקבוע את גובה האגרה בתקנות.

נועה בן אריה: המציאות מלמדת אותנו שהיכולת שלנו להשפיע על שינוי גובה האגרה, במידה שיש צורך לעדכן אותה, הוא מוגבל הרבה הרבה יותר.

נועה בן אריה: לעומת זאת, כאשר אנחנו מבקשים להיצמד לאיזשהו מנגנון הצמדה שהוא איננו ריבית, כאמור, המשמעות היא שאנחנו שומרים על ערך הכסף עוד בלי לבקש שינוי של גובה האגרה, אלא רק משמרים את 365 השקלים בערכם הריאלי כפי שיהיה מעת לעת.

נועה בן אריה: כפי שאנחנו מכירים את המערכת הכספית במדינת ישראל, מנגנון ההצמדה הוא לא דרמטי בוודאי, ובשנים האחרונות לא מצאנו שעדכון מנגנון ההצמדה מביא לשינוי מהותי בסכום הכסף.

יעקב מרגי: לכן, בגלל שהוא לא משמעותי, הייתי מכניס את זה.

נועה בן אריה: לפחות נשמור על הערך של הכסף.

יעקב מרגי: את יודעת מה נוהל אישור אגרות במדינת ישראל?

יעקב מרגי: לא כדאי לך.

נועה בן אריה: אתה רק מחזק את דבריי, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: משרד האוצר יושב על זה 70 נקיים והוא לוקח את זה לשיקולים של מס נוסף, עלויות, הכנסות, ואחר כך אולי מגיע לוועדת הכספים.

יעקב מרגי: פה נתנו לכם שירות.

נועה בן אריה: עכשיו חיזקת אותו.

יעקב מרגי: לכן הבאנו את זה לוועדת הכלכלה ולא השארנו את זה בוועדת הכספים.

יעקב מרגי: לכן כשיש אפשרות לשר ויש הידברות, אם באמת העלויות ישתנו, תמיד אתם מוזמנים.

יעקב מרגי: אנחנו מוציאים את זה ממנגנון האגרות הרגיל.

נועה בן אריה: אני מבינה לחלוטין, אבל אני לא מבקשת לעשות משהו שונה.

נועה בן אריה: אני מבקשת להשאיר את זה בתוך קביעת האגרה, רק שהיא שומרת על ערכה.

יעקב מרגי: קשה לי לחדש משהו שלא היה קודם.

נועה בן אריה: אבל זה לא חידוש.

נועה בן אריה: אם אנחנו שומרים על ערך הכסף, לא באמצעות ריבית אלא רק בצירוף הצמדה.

יעקב מרגי: היה קודם מנגנון הצמדה?

יעקב מרגי: אבי צרפתי, היה?

אבי צרפתי: לכלל האגרות בתחום שלנו יש מנגנון הצמדה.

יעקב מרגי: לאגרה הזאת.

אבי צרפתי: לא דובר על זה.

נועה בן אריה: אדוני היושב-ראש, יש מנגנון הצמדה באגרה תמיד.

נועה בן אריה: בתקנות הכלבת יש מנגנון הצמדה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': על מה אנחנו מדברים?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה סכום קטן.

יעקב מרגי: נועה, מיצינו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: 365 שקלים, וזה נשאר כך.

יעקב מרגי: אם השר יחשוב אחרת בתקנות, נביא את זה לדיון פה.

יעקב מרגי: חבל לעכב את החקיקה בגלל זה.

יעקב מרגי: תודה.

תמר זנדברג: למה זה מוצמד?

דגנית בן דב: מדד המחירים לצרכן.

יעקב מרגי: מי בעד אישור סעיף קטן (ה) פסקה (1)?

יעקב מרגי: בעד – 5

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: אין מתנגדים, אין נמנעים.

יעקב מרגי: אושר.

מירב תורג'מן: פסקה (2) עניינה התנאים המפורטים להלן, שבהתקיימם הרופא הווטרינר העירוני או הרופא הווטרינר הממשלתי רשאי לתת את ההיתר.

דגנית בן דב: אלה התנאים המקדמיים שחברת הכנסת חיימוביץ' שאלה לגביהם קודם.

מירב תורג'מן: בדיוק.

מירב תורג'מן: שזו בעצם החלופה לתקנות, כמו שאמרתי.

מירב תורג'מן: אזכיר שבדיון הקודם משרד החקלאות דרש שהכלב או החתול לא יהיו בשלושת החודשים שקדמו לנשיכה או למגע באזור שהוכרז כנגוע בכלבת או במקום החשוד כנגוע בכלבת, אף אם לא היה מוכרז.

מירב תורג'מן: לאחר דין ודברים, רק אציין כפי שזה מופיע גם אצלכם בנוסח, המשרד הסיר את החשד כנגוע בכלבת, ורק עם הכלב או החתול היה באזור שהוכרז על פי הסמכות שקבועה בפקודה, רק אז לא ניתן יהיה לתת לו היתר לתצפית ביתי.

יעקב מרגי: האם הקראנו?

מירב תורג'מן: הקראנו עד לפסקה (ז).

יעקב מרגי: אנחנו מעמידים זאת להצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: בעד – 5

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: אין מתנגדים, אין נמנעים.

יעקב מרגי: אושר.

מירב תורג'מן: למעשה עד כאן הוקרא.

מירב תורג'מן: מפסקה 3 יש צורך להמשיך בהקראה.

יעקב מרגי: בבקשה.

דגנית בן דב: בתור התחלה, אנחנו מדברים על כלב ובעליו שלא עומדים בתנאים המקדמיים שנקבעו בסעיף הקודם, אבל יש סיבה רפואית שבגללה יש מניעה להחזיק אותו במאורת תצפית רגילה.

דגנית בן דב: הדוגמה הכי נפוצה זה כלב שעבר איזושהי פרוצדורה רפואית במהלך טיפול רפואי ארוך ונשך את הווטרינר או את האסיסטנטית או סטודנט או מישהו אחר.

דגנית בן דב: כדי להמשיך את הטיפול ניתנת פה אפשרות לעשות את התצפית במרפאה וטרינרית, ובלבד שהמרפאה עצמה עומדת ברשימה של תנאים.

דגנית בן דב: אני חייבת לציין שהתפספס סעיף שהוזכר בעבר, אנחנו חושבים שנכון להכניס אותו בתור (3)(ה), וזו הדרישה מהרופא הווטרינר האחראי במרפאה לנהל רישום של כל האנשים שהיו במגע עם הכלב או החתול, מכיוון שזה בעל חיים שהחשד לכלבת יותר גבוה לגביו, אם חלילה הוא יתברר כחיובי צריך תיעוד של מי היה איתו במגע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נשמע לי הגיוני.

דגנית בן דב: ההצעה שלנו היא להוסיף את זה בתור סעיף קטן (ה), ואני מציעה את הנוסח: הרופא הווטרינר האחראי במרפאה ינהל רישום של פרטי כל האנשים שהיו במגע עם הכלב או החתול בתקופת הפיקוח וההשגחה.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא יביא את הגופה?

שרן השכל: כן.

שרן השכל: צריך נתיחת גופה כדי לבדוק שאין לו כלבת.

שרן השכל: או שיש, ואז צריך להיכנס למצב חירום.

יעקב מרגי: מישהו רוצה התייחסויות עד כאן?

יעקב מרגי: הלאה.

יעקב מרגי: עד כאן יש הערות?

מירב תורג'מן: רק אתייחס לפסקה 10 ואזכיר שבתקנות העבירות המנהליות נקבע שכל הפרה של הוראה מהוראות הפקודה, ניתן יהיה להטיל קנס על המפר בגובה 2,000 שקלים חדשים.

מירב תורג'מן: כך שאינני מבינה את הצורך בפסקה 10.

יעקב מרגי: האם זה חופף או בנוסף?

יעקב מרגי: אם זה מתייחס לזה, אפשר לעשות הפניה לשם.

יעקב מרגי: אני לא חושב שצריך להיות פעמיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא צריך, נכון.

מיכל רשף: אנחנו בסעיף קטן (10).

מיכל רשף: אני מצטרפת למה שמירב אמרה.

מיכל רשף: למעשה אין צורך בסעיף קטן (10), כי איך שחוק העבירות המנהליות והתקנות שלו בנויות, הן בנויות על דרך ההפניה.

מיכל רשף: כלומר, בחוק כזה סעיף 4 – ממילא מכוחו ניתן להטיל עבירה מנהלית, שבהקשר הזה זה קנס בגובה שמירב ציינה, 2,000 שקלים, ולכן אין גם צורך להפנות.

מיכל רשף: כלומר, ברגע שאנחנו מתקנים את סעיף 4 ומוסיפים את סעיף קטן (ג), אז אוטומטית יש אפשרות להטיל קנס.

יעקב מרגי: אז לדעתך 10 מיותר.

מיכל רשף: מיותר.

מיכל רשף: אני גם אגיד שמבחינתנו זה באמת בעייתי נוכח הכפילות שהוא יוצר.

יעקב מרגי: משרד החקלאות.

דגנית בן דב: אין התנגדות.

יעקב מרגי: אז 10 מיותר.

יעקב מרגי: לפני ההצבעה, האם יש התייחסויות נוספות בזום?

נועה בן אריה: אדוני היושב-ראש, רק לוודא שהבנו נכון.

נועה בן אריה: אנחנו מסירים את סעיף הקנס, מכיוון שהאפשרות לחילוט הערבות כמוה כמרכיב הקנס בנושא ההפרה של התנאים?

יעקב מרגי: לא.

נועה בן אריה: אני רוצה להבין מה המשמעות של הסרת סעיף 10.

מירב תורג'מן: מדובר כאן בכפל קנס למעשה.

מירב תורג'מן: כמו שאמרתי, הפרת הוראה מהוראות הפקודה מאפשרת הטלת קנס של 2,000 שקלים מכוח תקנות העבירות המנהליות, ולכן אין צורך לכלול כאן קנס בגובה 2,000 שקלים חדשים.

מירב תורג'מן: עניין הערובה הוא עניין אחר.

מירב תורג'מן: ככל שהשר יחליט, באישור ועדת הכלכלה, שיש מקום להטיל חובה להפקיד ערובה, ניתן יהיה לחלט את הערובה אם מקבל ההיתר הפר תנאי מתנאי ההיתר.

נועה בן אריה: בסדר גמור.

נועה בן אריה: תודה רבה.

נועה בן אריה: אין לי הערות.

יעקב מרגי: האם יש לנו אורח בזום שרוצה להתייחס?

יעקב מרגי: משרד החקלאות, בבקשה.

דגנית בן דב: שתי הערות טכניות לגמרי, בגלל הזזות מספורי הסעיפים.

דגנית בן דב: בסעיף (5)(ד) כתוב: "כאמור בפסקה (5)(א) או 6".

דגנית בן דב: את המילים "או 6" צריך למחוק.

דגנית בן דב: זו הפניה שנשארה מגלגול קודם.

דגנית בן דב: זה מתייחס להוצאה של חתול, 6 מתייחס לתצפית במרפאה.

מירב תורג'מן: נכון.

מירב תורג'מן: בהמשך לדברים שאמרה דגנית אני אבקש מהוועדה להסמיך אותי כמובן לעשות התאמות של הסעיפים, ככל שאנחנו נמצא כאן אי התאמות בעניין ההפניות.

יעקב מרגי: בוודאי.

יעקב מרגי: זה הכול בכפוף לזה.

יעקב מרגי: ד"ר חיליק מרום, בבקשה.

חיליק מרום: שלום, כבוד יושב-ראש הוועדה וכולם.

חיליק מרום: אני הולך להגיד משהו שהוא אולי קצת לא פופולרי לעניין ההסגר במרפאות הווטרינריות או תצפית.

חיליק מרום: יש שם סעיף שאומר שהבעלים של כלב שנשך יהיו זכאים לא לבקר אותו אלא להיות איתו.

יעקב מרגי: אנחנו חייבנו אותך לבנות מלונית בצמוד למרפאה שלך.

חיליק מרום: זה נחמד.

חיליק מרום: אבל אנחנו מדברים פה על בריאות הציבור, ועם כל הרצון להקל, ואני הכי בעד להקל, אם כלב נשך והוא חשוד כחולה כלבת או בתצפית לכלבת, לתת לבעליו להיכנס ולצאת מאותו תא שבו הוא נמצא ולהיות איתו זה נראה לי קצת הזוי.

חיליק מרום: יתקנו אותי כל אנשי המקצוע מסביב.

שרן השכל: בכלביות העירוניות כן נותנים לבעלים בדרך כלל לבוא לקחת אותם לטיול, להיות איתם, להרגיע אותם.

שרן השכל: הם בדרך כלל מאוד לחוצים בתקופה הזאת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הרי הוא מחוסן.

אבי צרפתי: ההמלצה שלנו בכל מקרה היא לא להגיע לביקור, גם מפאת הנושא של צער בעלי חיים, בנושא של נטישה חוזרת הלוך חזור.

אבי צרפתי: מי שמבין את הפסיכולוגיה של הכלבים יבין שהתהליך הוא בעייתי.

אבי צרפתי: במקרים מאוד חריגים ניתנת אפשרות להיות עם הכלב.

אבי צרפתי: לא להוציא אותו לטיולים, כי אז בעצם מתבטלת כל מטרת הבידוד.

יעקב מרגי: אז אתה מקבל את הטענה שלו?

אבי צרפתי: לחלוטין.

חיליק מרום: אז אני רק רוצה להוסיף שצריך שיהיה סעיף קטן שיאפשר שיקול דעת לרופא העירוני או למאשר הסגר המרפאה אם מדובר בגור צעיר שנשך או בכלב במהלך טיפול רפואי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ד"ר דגנית, בבקשה.

יעקב מרגי: מוצא פיך הוא האחרון.

דגנית בן דב: אני וטרינרית ולא משפטנית, אבל אני חושבת שהסעיף הכולל בהחלט מתיר שיקול דעת.

דגנית בן דב: ההדגשה פה היא שלא תהיה גישה אליו לאנשים אחרים, למעט לבעליו, כשההיבט הוא באמת ההיבט הרפואי.

דגנית בן דב: הבעלים כבר היה במגע עם הכלב, הוא לא חייב לאפשר לבעלים כניסה.

דגנית בן דב: במקרים חריגים הוא יוכל לאפשר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: את דעתי הנחת והפסת, אני מקווה גם אותו.

מירב תורג'מן: אדוני יכול להעמיד להצבעה את פסקאות (3) עד (9).

מירב תורג'מן: אני חושבת שהן ימוספרו אחרת, אבל אני אבדוק את זה.

מירב תורג'מן: זה בשלושה תיקונים.

מירב תורג'מן: האחד זה החובה לנהל רישום, תיקון שני זה המחיקה של "או 6" ותיקון שלישי, המחיקה של "או חוק זה".

מירב תורג'מן: ואם יהיו תיקוני נוסח נוספים.

יעקב מרגי: בבקשה.

שגיב לוי: שלום רב.

שגיב לוי: אני מודה לכבוד היושב-ראש על הניהול המקסים של הישיבה הזאת, כתמיד יש לומר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זה בגדר שוחד דברים.

שגיב לוי: אני מלשכת עורכי הדין, ועדת בעלי חיים.

שגיב לוי: לגבי הפרקטיקה הנהוגה היום, אני עו"ד שהתחום שלי זה דיני בעלי חיים, וכל נושא ההסגרים הוא חלק מהעבודה היום-יומית שלי.

שגיב לוי: היום יש וטרינרים, להבדיל ממה שידידי אבי צרפתי אמר, שמתירים טיול עם הכלב אפילו בלי מחסום.

שגיב לוי: יש כאלה שדורשים טיול עם מחסום ויש כאלה שלא מרשים שאף אחד יתקרב אל התא.

שגיב לוי: לגבי הנושא הפסיכולוגי, כן חרדת נטישה, לא חרדת נטישה – אבי, תראה לי את המחקר הזה, כי אני עוד לא מכיר אותו.

שגיב לוי: יש כלבים שפועלים לכאן, יש כאלה שלכאן, יש להם אופי כמו לבני אדם.

שגיב לוי: כל אחד הוא שונה.

שגיב לוי: חשוב לי מאוד לומר שזה מאוד תלוי הסגר.

שגיב לוי: יש הסגרים קטנים עירוניים שבהם באמת אין איפה לטייל.

יעקב מרגי: מכובדי, לא שינינו.

יעקב מרגי: השארנו כפי שזה.

יעקב מרגי: תודה, הערתך נשמעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לגבי הסוגיה של סעיף האגרה, זה ברור שזה רק על מי שאישרו לו את הנושא של הבידוד הביתי?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שלא יהיה מצב שאנשים יצטרכו לעשות כפל אגרה.

יעקב מרגי: זה ברור.

יעקב מרגי: אם אין בידוד ביתי הוא לא צריך לשלם את האגרה.

מירב תורג'מן: אם אין בידוד ביתי אז הוא צריך לשלם את ה-36.5 שקלים עבור כל יום.

מירב תורג'מן: אנחנו מעלים להצבעה את פסקאות (3) עד (9).

שלי עינב: יש לנו עוד שתי הסתייגויות, במשרד הבריאות.

שלי עינב: אני מהיחידה הווטרינרית של משרד הבריאות.

שלי עינב: אנחנו מתייחסים לסעיף 5 ששם צריך להביא או לדווח על כל שינוי במצבו של בעל חיים שמתבצע עליו פיקוח, ואנחנו מבקשים שבמקרה של שינוי התנהגות או שינוי כזה מהותי, הסגר הבית או הפיקוח יבוטל לאלתר ויעבור להסגר מבחינת רשות.

שלי עינב: כי אם יש כאן איזשהו שינוי התנהגותי, השינוי ההתנהגותי המהותי הזה עלול אחר כך להתפתח למשהו שאנחנו לא כל כך אוהבים.

יעקב מרגי: אתה יודע למה תוביל?

יעקב מרגי: שאם אראה שינוי משמעותי ואני אצטרך לבטל את זה, אני לא אדווח לך על זה.

יעקב מרגי: אז לפעמים צריך לחשוב מה מאזן ומה טובת העניין.

יעקב מרגי: משרד החקלאות, את רוצה להתייחס?

דגנית בן דב: בכל מצב שבו יש חשד לכלבת ההיתר יבוטל.

יעקב מרגי: יש לך עוד הערה?

שלי עינב: כן, לגבי סעיף (6)(ג), אנחנו מבקשים שתהיה איזושהי חובת דיווח לרופא הממשלתי, שהוא אחראי על האדם הנשוך, במקרה של שינוי בהתנהגות בעל החיים או במקרה של מוות של בעל החיים, שזה יהיה איפה שהוא מעודכן שהרופא המטפל, הרופא הממשלתי, רופא שאחראי לנשוך עצמו ידע שבעל החיים מת.

מירב תורג'מן: אבל יש פה הודעה לרופא הווטרינר העירוני או לרופא הווטרינר הממשלתי.

שלי עינב: אנחנו מדברים על הרופא המחוזי שאחראי על הפציינט שאמור להיות מחוסן כנגד מחלת הכלבת, הנשוך.

אבי צרפתי: מה שד"ר עינב מתכוון זו הנורמה שקיימת בתקשורת בין המחלקה הווטרינרית שמבצעת את התצפית או את ההסגר לבין משרד הבריאות שהוא בעצם דורש ההסגר לטובת בריאותו של הננשך.

יעקב מרגי: יש פרקטיקה כזאת של תקשורת?

אבי צרפתי: קיים, בוודאי.

אבי צרפתי: מחויב.

יעקב מרגי: לא ביטלנו אותה בחקיקה הזאת?

מירב תורג'מן: לא.

דגנית בן דב: אני מצטרפת למה שאבי אמר.

שלי עינב: אדוני, כל זה נכון כשמדובר על הסגר במחלקה הווטרינרית ושם המחלקות הווטרינריות באמת מדברות עם הלשכות המחוזיות.

שלי עינב: כאשר זה מתבצע במקום אחר, אנחנו מבקשים שזה יהיה מוסדר באיזושהי העברת מידע.

יעקב מרגי: אבי, בזה שאושר בידוד ביתי לא התנתקתם "שגר ושכח".

יעקב מרגי: אתם ממשיכים לפקח, ממשיכים להסתובב.

אבי צרפתי: לגמרי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיצינו.

יעקב מרגי: אני מעמיד להצבעה את פסקות (3) עד (9).

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: בעד – 5

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: אין מתנגדים, אין נמנעים.

יעקב מרגי: אושר.

יעקב מרגי: פסקה (10) ירדה.

יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים.

מירב תורג'מן: פסקה (2) הבאה לסעיף 5 עניינה נושא האגרות.

מירב תורג'מן: אזכיר שסעיף 16 לפקודה הסמיך את שר החקלאות בהתייעצות עם שר הפנים ובאישור ועדת הכספים של הכנסת להתקין תקנות בעניינים שונים, ובכללם גם לעניין אגרות בעד רישיון לכלב שנותן דרישות מקומית וכן בעד חיסון, הובלה וכו'.

מירב תורג'מן: ההצעה שמונחת לפניכם היא גם לכלול הסמכה לקבוע אגרות לעניין ההחזקה על פיקוח והשגחה.

מירב תורג'מן: השאלה היא אם הוועדה מעוניינת שהנושא הזה יידון בוועדת הכספים, או שבמסגרת התקנות הכוללות שיגיעו לעניין הפיקוח וההשגחה, גם התקנות יהיו.

יעקב מרגי: אני חסיד של השיטה שהאחריות הולכת עם סמכות וסמכות הולכת עם אחריות.

יעקב מרגי: אי אפשר לפצל את זה ויד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כמו שאומרים, התחלתי ולכן אסיים.

מירב תורג'מן: ולכן אני אומר, שבמסגרת סעיף (2) תיקבע הוראה שאומרת ששר החקלאות, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, יקבע אגרות לעניין בידוד והחזקה בפיקוח והשגחה.

יעקב מרגי: אכן כן.

יעקב מרגי: אז אנחנו מעמידים זאת להצבעה.

יעקב מרגי: כאמור, כפי שנאמר.

יעקב מרגי: בעד – 5

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: אין מתנגדים, אין נמנעים.

יעקב מרגי: אושר.

מירב תורג'מן: הסעיף הבא נועד להסדיר את החשש של יוזמות הצעת החוק מפני אי הבאת תקנות במועד, כך שהחוק ייכנס לתוקף.

יעקב מרגי: אני יכול לומר בהומור?

יעקב מרגי: מאחר שהממוצע הוא 14 שנים, בשביל תקנות כתוב כאן בתוך 30 שנה.

מירב תורג'מן: זה לא 30.

מירב תורג'מן: זה מחוק.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: אמרתי בהומור.

מירב תורג'מן: אבל מכיוון שכאמור ההסדר כבר נכנס לחוק, כל עוד לא הותקנו תקנות אינני מוצאת סיבה לחייב את המשרד להתקין תקנות בזמן מסוים.

מירב תורג'מן: ככל שכאמור המשרד ימצא שיש כשל או לקונה בהסדר שנקבע בחוק, אז השר יהיה רשאי להביא תקנות.

יעקב מרגי: 30 ימים – אם לא הצחקתם את משרד החקלאות, את משרד המשפטים בוודאי הצחקתם.

יעקב מרגי: אין לי משהו אישי, רק תתנתקו.

יעקב מרגי: יש לכם הרבה עומד, תנו את זה ליועצים המשפטיים של המשרדים, שהם יתקנו תקנות.

יעקב מרגי: למה צריך הכול במשרד המשפטים?

מירב תורג'מן: הוועדה מחליטה להסיר את סעיף 6.

יעקב מרגי: בוודאי.

יעקב מרגי: אנחנו מסירים.

יעקב מרגי: אפילו המציעות מסכימות.

מירב תורג'מן: סעיף 7 עניינו הטפסים שמגיש הבקשה צריך למלא בבואו להגיש בקשה להיתר להחזקת הכלב בפיקוח והשגחה.

מירב תורג'מן: אין צורך להקריא את הטפסים.

מירב תורג'מן: הם מונחים בפני חברי הוועדה.

מירב תורג'מן: רק נדרש להעלות אותם להצבעה.

מירב תורג'מן: יש פה לא מעט הפניות לסעיפים שקבועים בפקודה, וככל שיידרשו התאמות אנחנו נבצע אותן.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הוספת התוספת, שזו הטופסולוגיה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: בעד – 5

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: אין נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: כל החוק, כפי שהוקרא, כולל כל התיקונים, אושר בהצבעה, וזה יעבור לקריאה ראשונה, ואני מאמין שזה גם יעבור לקריאה שנייה ושלישית.

יעקב מרגי: ואם מישהו חשש לרציפות שלטונית, בינתיים יש לכם קריאה ראשונה כדי לעשות דין רציפות, אם חס ושלום הממשלה הזאת לא תמשיך.

עידית חנועה: רק להודיע את הודעת משרד האוצר, אגף התקציבים, שהצעות החוק אינן כרוכות בעלות תקציבית.

יעקב מרגי: הצהרה חשובה, למרות מה שידוע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: חברותיי חברות הכנסת, אני רוצה להביע הערכה גם למשרד החקלאות על האמון שנתן בוועדה, שאיפשר את קידום החקיקה למרות ההחלטה בוועדת שרים.

יעקב מרגי: כי היה לו אמון בהליך פה, ואני חושב שנעשתה עבודה טובה גם של הלוחמות וגם של משרדי הממשלה הנוגעים בדבר ושל היועצת המשפטית של הוועדה.

יעקב מרגי: כל הצוות בכלל.

יעקב מרגי: זאת דוגמה לוועדת כנסת, כפי שהצהרתי בתחילת הקדנציה, שהיא תהיה מאחורה, דוחפת.

יעקב מרגי: לא נפריע לממשלה ולמשרדים הנוגעים בדבר להתקדם, רק תעשו.

יעקב מרגי: כל טוב, תודה רבה לכם.

דגנית בן דב: גם אנחנו מבקשים להודות קודם כל לחברות הכנסת המציעות, וכמובן ליושב-ראש הוועדה, למנהלת הוועדה.

דגנית בן דב: זה מה שסייע לקדם את הדברים מהר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זה לא פוטר אתכם מלהמשיך עם כל מה שרציתם לעשות.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.