הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 23, פרוטוקול מספר 32, 2020-09-07 10:35

עודד פורר: בוקר טוב לכולם, אני שמח לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עודד פורר: היום ה-7 בספטמבר, י"ח באלול תש"פ.

עודד פורר: הנושא הוא תנאי העסקת הסייעות בגנים ובצהרונים.

עודד פורר: חשוב לציין שקיימנו דיון ב-2 באוגוסט על נושא זכאות לדמי אבטלה לסייעות הצהרונים שהוצאו לחל"ת, וחלק מהנושאים שעלו בדיון נגעו לתנאי העסקה של הסייעות באופן כללי.

עודד פורר: אני סיכמתי שאנחנו נקיים דיון מעקב, כולל בקשות שביקשנו ממשרדי הממשלה.

עודד פורר: אנחנו גם ביקשנו פה עמדות ברורות לגבי מודל התעסוקה וההוצאה לחל"ת, וביקשנו את המודלים שיוצגו לנו על ידי משרד האוצר ומשרד החינוך, איך הם יפעלו או מה הם מתכננים לעשות כדי שלא יפטרו מורים, מורות וסייעות בכל קיץ, כולל המודלים התעסוקתיים.

עודד פורר: בנוסף, אנחנו ביקשנו מהביטוח הלאומי נתונים על האוכלוסיות שמגיעות לקבל דמי אבטלה במסגרת חל"ת קיץ בכל שנה, באילו מקצועות מדובר, וניסיון לפלח אחוז גברים/נשים.

עודד פורר: אנחנו קיבלנו מסמך מהביטוח הלאומי.

עודד פורר: אנחנו נפתח בלהציג את הנתונים שיש להם.

עודד פורר: ביקשתי ממשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים לפעול להגדרת מקצוע הסייעת, לקבוע הכשרות, תנאי סף ותנאי עבודה.

עודד פורר: יש פה כמה מישורים.

עודד פורר: ראשית, הסייעות נמצאות היום בעבודה, הן עובדות בגני הילדים.

עודד פורר: שנת הלימודים החלה.

עודד פורר: לצערי זה הפך להיות אחד המקצועות אולי הנדרסים ביותר על ידי הרשויות, וזה דווקא קורה במקצוע שאולי הוא אחד החשובים.

עודד פורר: הן אלו שמטפלות בסוף ביקר לנו מכל, גם ברמה הרגשית אבל גם ברמת הדור הבא שצומח כאן, לכן הוא מחייב התייחסות מאוד הדוקה של הממשלה.

עודד פורר: אני לא יודע מה עלה בגורל המועצה הלאומית לגיל הרך שהוקמה בכנסת ה-20 בחוק.

עודד פורר: לדעתי השר בנט רק ממש בשלהי כהונתו הואיל למנות את המועצה.

עודד פורר: לקח לזה שנתיים עד שהיא בכלל מונתה.

עודד פורר: אני לא יודע מה היא עשתה, אם עשתה בתקופה הזו, אבל זה בהחלט אחד הנושאים המשמעותיים שלדעתי צריך לעבוד עליהם.

עודד פורר: אין לי כוונה להרפות מהנושא הזה.

עודד פורר: אני אומר את זה גם לנציגי המשרדים שנמצאים עכשיו בזום.

עודד פורר: אתם תמצאו את עצמכם באים לכאן ומסבירים פעם אחר פעם לציבור למה אתם חושבים שהמקצוע הזה הוא לא מקצוע או למה אתם חושבים שסייעת יכולה להרוויח סכומים כל כך מגוחכים עד רמה שקשה לגייס סייעות לעבוד בגני הילדים.

עודד פורר: גני הילדים, קשה להם להיפתח.

עודד פורר: קשה למפעילי צהרונים להפעיל את המסגרות האלה בגלל השכר הנמוך, מעבר לכך שסייעת לא יכול להיות מקצוע שלא דורש שום הכשרה מקצועית, שום תנאי סף.

עודד פורר: מספיק תעודת זהות ואפשר להיכנס לעבוד במקצוע.

עודד פורר: אני לא רוצה בכלל להזכיר את המקרים המזעזעים שנחשפנו אליהם בתקשורת בתקופה האחרונה.

עודד פורר: מפה בא בסיס הטיעון הזה.

עודד פורר: אני רוצה לפתוח עם הביטוח הלאומי כמעקב לדיון הקודם שקיימנו, עם הגברת נתנאלה ברקלי, מנהלת תחום בכירה, מחקרי גמלאות.

עודד פורר: בבקשה, נתנאלה.

נתנאלה ברקלי: בוקר טוב, אנחנו התבקשנו לבדוק בעצם את ההתפלגות של מצטרפים לקבלת דמי אבטלה לפי ענפי התעסוקה השונים.

נתנאלה ברקלי: בדקתי את מספר המצטרפים, אנשים שהגישו בקשה לדמי אבטלה בחודש מאי, לפני הקיץ, בהשוואה לחודשים יולי ואוגוסט בנפרד.

נתנאלה ברקלי: הבדיקה נעשתה גם לגבי 2018 וגם לגבי 2019.

עודד פורר: את לא היית בדיון הקודם על נושא הסייעות, אבל עלה הנציג של הביטוח הלאומי ואמר שאתם רואים בצורה מובהקת שישנם ענפי קיץ, אבטלת קיץ, נושאים שבהם יש אבטלה בקיץ בתחומים מסוימים, אז אנחנו כמובן מכירים את המורות שאינן מועסקות כעובדות משרד החינוך, והסייעות.

עודד פורר: אלה שני המקצועות שיודעים.

עודד פורר: זה מה שנקרא מן מודל העסקה ייחודי במדינת ישראל, אתה עובד עשרה חודשים ומקבל חודשיים דמי אבטלה.

נתנאלה ברקלי: נכון.

נתנאלה ברקלי: קודם כל אני רוצה לסייג ולומר שבניתוח לפי ענפים, כפי שאתה רואה יש לנו בעצם סיווג ל-99 ענפי תעסוקה ולכן כשאנחנו בעצם מחלקים את מקבלי האבטלה לכמעט 100 ענפים, אתה יכול גם לראות בקובץ האקסל שבעצם ההתפלגות היא באמת בעלת שונות גדולה ובעצם יש הרבה ענפים שאפילו לא יכולנו להציג את מספר מקבלי האבטלה מאחר והיו פחות מעשר תצפיות בכל ענף.

נתנאלה ברקלי: אני חושבת שהנושא שלשמו אתם התכנסתם היה נכון, ולצערנו לנו אין את היכולת לעשות את זה.

נתנאלה ברקלי: היה נכון להסתכל על משלחי-יד.

נתנאלה ברקלי: משלח-יד הוא הרבה יותר מדויק.

נתנאלה ברקלי: סייעות לדוגמא, הן מועסקות דרך העיריות ולכן למשל בסיווג ענפי הן יהיו כנראה תחת מנהל מקומי ולא תחת חינוך.

נתנאלה ברקלי: לצערנו אין לנו את הנתון של משלח-יד.

נתנאלה ברקלי: אף פעם לא היה לנו.

נתנאלה ברקלי: לדעתי גם לא יהיה לנו.

נתנאלה ברקלי: הבדיקה שעשיתי, בעצם יש עמודות שמראות את אחוז מקבלי האבטלה בכל ענף מתוך המועסקים שהיו בכל ענף.

נתנאלה ברקלי: בדיקה נוספת היא אחוז מקבלי האבטלה בכל ענף מתוך סך מקבלי האבטלה באותו חודש.

עודד פורר: אני חייב לומר שזה לא הנתונים שביקשנו.

עודד פורר: עשיתם פה טבלה מאוד מפורטת אבל היא לא כל כך מה שאנחנו ביקשנו גם בהקשר למה שאתם דיברתם.

עודד פורר: ביקשנו חלוקה של גברים/נשים.

עודד פורר: אין פה.

נתנאלה ברקלי: הסיבה שאנחנו לא עשינו גברים/נשים היא בגלל הסיבה הזו שמדובר בכ-100 ענפים.

נתנאלה ברקלי: אנחנו היינו פשוט מקבלים תאים שאי אפשר היה להציג אותם.

נתנאלה ברקלי: כמו שאתה רואה, בכל ענף וענף המספרים הם יחסית קטנים, כך שאם היינו מחלקים את זה אפילו לנשים וגברים, היינו מקבלים מספרים מאוד קטנים.

נתנאלה ברקלי: גם לאחוזים לא הייתה משמעות.

נתנאלה ברקלי: עדיין אתם יכולים לראות שלמשל בענף חינוך, זה גם מסומן בצהוב, שהוא ענף 85, אפשר לראות שלמשל ביולי ובאוגוסט היקף מקבלי האבטלה בענף הזה מתוך כלל מקבלי האבטלה בחודש יולי ובחודש אוגוסט הם סביב ה-13% ביולי 2018, 14% ביולי 2019, ובאוגוסט סביב ה-10.5%–11% ו-12%.

נתנאלה ברקלי: לפני הקיץ, אתה יכול לראות שחלקם של עובדי החינוך מתוך כלל מקבלי דמי האבטלה במאי עמד על פחות מ-3%, זאת אומרת כן רואים גידול בענף הזה.

עודד פורר: מה שאני מבקש לדיון הבא, קחו את המקומות שבהם היה הגידול, כמו בענף החינוך, תפצלו בבקשה גברים/נשים כדי שנבין איפה מדינת ישראל מוכנה שיעבדו עשרה חודשים ויקבלו דמי אבטלה חודשיים.

עודד פורר: בסוף יש קבוצות אוכלוסייה שמבחינת מדינת ישראל כנראה שזאת המדיניות, עשרה חודשי עבודה, חודשיים אבטלה, כמה משלמים, זה המשכורת.

עודד פורר: יכול להיות שגם אנשים שזכאים ל-60 ימי חופש, למה לתת להם ימי חופש?

עודד פורר: בואו נעשה את זה יותר פשוט, יעבדו עשרה חודשים ויקבלו חודשיים דמי אבטלה.

עודד פורר: זה פטנט לא רע.

עודד פורר: מה שאני מבקש זה את הנתונים ספציפית על נושא החינוך, מחולקים לגברים/נשים.

עודד פורר: משרד העבודה, מיכל אבגנים, לגבי הבקשה של הוועדה לפעול להגדרת מקצוע סייעת, לקבוע הכשרות, תנאי סף ותנאי עבודה.

עודד פורר: אנחנו שלחנו לכם ב-2 באוגוסט מכתב, גם לשר העבודה והרווחה בעניין הזה.

עודד פורר: נשמח לשמוע את ההתייחסות שלכם.

אליהו ברוכי: אין צהרונים היום בכלל.

אליהו ברוכי: אני מדבר על תנאי העסקה.

אליהו ברוכי: אין העסקה בכלל.

עודד פורר: מה זאת אומרת אין צהרונים?

אליהו ברוכי: אין צהרונים.

עודד פורר: תלוי איפה.

אליהו ברוכי: אין תקציב אז אין צהרונים.

עודד פורר: אין צהרונים מסובסדים, אתה מתכוון.

אליהו ברוכי: כן.

מיכל אבגנים: צריך לעגן את המקצוע של הסייעת.

מיכל אבגנים: ככל שמדובר בהיבטים חינוכיים, אז - - - להסדרת עיסוק בעולמות החינוך כבר קיימת במשרד החינוך ויש מקום שם לבחון את זה.

מיכל אבגנים: ככל שמדובר בהיבטים שהם פחות פדגוגיים ויותר סיוע לתפעול הגן בהיבטים לוגיסטיים או בטיחותיים, אז יש מקום לבחון את זה במסגרת של - - -

עודד פורר: מי אחראי על הגדרת מקצוע במדינת ישראל?

מיכל אבגנים: זה תלוי בתוכן של המקצוע עצמו.

עודד פורר: אני יכול עכשיו להגדיר מקצוע ולהחליט שזאת הגדרת מקצוע וזה ייכנס להגדרות?

מיכל אבגנים: לא, צריך לאפיין את המקצוע, צריך לבחון את השיקולים שבגינם אנחנו מגבילים את המקצוע.

עודד פורר: מי מגדיר את המקצוע בסוף?

עודד פורר: מי מפרסם, זה מקצוע, ואומר גם לביטוח לאומי, גם לכולם, הנה יש פה מקצוע, זה מקצוע.

עודד פורר: תפקיד של מי זה?

מיכל אבגנים: זה תלוי במקצוע.

מיכל אבגנים: למשל במקצועות הבריאות שיש אוריינטציה של בריאות הציבור, זה חונה משרד הבריאות.

מיכל אבגנים: בנושאים שנוגעים לבנייה לצורך העניין, מהנדסים, אדריכלים, חשמלאים וכו', זה חונה במשרד העבודה והרווחה.

מיכל אבגנים: זה מאוד תלוי באופי הפעולות של אותו מקצוע והקשר לאותו משרד ממשלתי שיש לו תשתית.

מיכל אבגנים: אם אנחנו מדברים על עולמות של חינוך, אם הסייעת נדרשת להיבטים פדגוגיים לסיוע לגננת בהיבטים חינוכיים, אזי קיימת תשתית במשרד החינוך להנחיל נניח את הגדרת העיסוק - - -

עודד פורר: אוקיי.

עודד פורר: מה קורה לגבי הסייעות במעונות היום?

מיכל אבגנים: זה מוסדר במשרד העבודה.

עודד פורר: אוקיי, אז סייעת במעונות יום, היא מוגדרת במקצוע אצלכם?

מיכל אבגנים: כרגע זה בשלבים של הסדרה באגף למעונות יום.

עודד פורר: באיזה שלב ההגדרה?

מיכל אבגנים: כרגע אני לא יודעת לענות על השאלה.

מיכל אבגנים: אני צריכה לבדוק ולענות על זה.

עודד פורר: באתם לדיון.

עודד פורר: פנינו אליכם באוגוסט.

אליהו ברוכי: אתה פנית על סייעות בצהרונים.

אליהו ברוכי: היא מדברת על סייעות במעונות.

עודד פורר: זה אותו דבר.

עודד פורר: אנחנו נמשיך את הדיון.

עודד פורר: מאחר והדיון הוא בזום, אז זה קל.

עודד פורר: תרימי טלפון למי שאחראית על זה, בבקשה, בנושא של סייעות למעונות היום.

עודד פורר: אני מבקש לדעת איפה זה עומד היום, כולל אם אפשר להגדיר כבר, לתת לנו טיוטות עבודה, כי את אומרת שזה נמצא בעבודה, הגדרה של המקצוע של סייעת במעונות יום.

מיכל אבגנים: אוקיי.

עודד פורר: אנחנו נמשיך להתייחסות חברי הכנסת.

עודד פורר: בבקשה.

אליהו ברוכי: כבוד היושב-ראש, אני מברך על הדיון הזה.

אליהו ברוכי: אני חושב שכל נושא הצהרונים, יש בו איזשהו עוול מאוד גדול.

אליהו ברוכי: המקום שלו בעצם התחיל מיום לימודים ארוך, גם בשביל להשקיע בחינוך וגם כדי לאפשר לנשים לעבוד בצורה יותר מכובדת.

אליהו ברוכי: בפועל, עד שעה 13:00 בצוהריים יש גננת שנותנת שעות חינוך אבל משעה 13:00 זה נהיה סוג של בייביסיטר.

עודד פורר: אגב, גם כשהגננת נותנת שעות, יש סייעת בגן שעבודתה לא פחות חשובה.

אליהו ברוכי: והיא כמו שאתה הזכרת מקודם, עובדת עשרה חודשים וחודשיים היא לא עובדת, כלומר שמסייעת שאמורה להיות עזר לחינוך, היא יורדת מאוד נמוך.

אליהו ברוכי: היא כבר לא סייעת לחינוך אלא היא סייעת להרבה יותר נמוך מזה כי כל אחת עם תעודות חינוך לא מגיעה להיות סייעת בחינוך כשיש בעצם תנאי שכר שכאלה, אז קודם כל הנושא הזה של סייעות, מבחינת תנאי שכר הן פגועות מאוד והחומר האנושי מאוד מאוד ירוד במקצועות האלה.

אליהו ברוכי: בחלק הזה של משעה 13:00 זה הופך להיות בייביסיטר במקרה הטוב בגלל המדיניות של האוצר בנושא הזה.

אליהו ברוכי: במקום לעבוד מול המפעילים של הגנים בצורה ישירה, זה עובר דרך כל מיני חברות וגופים שונים שכל אחד גוזר באמצע את מה שמגיע לו עד שזה מגיע לילדים, מגיע מאוד מאוד מקוצץ, מה שנקרא.

עודד פורר: תודה חבר הכנסת ברוכי.

עודד פורר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: תודה כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: לצערי פספסתי את הישיבה הראשונה שהתקיימה בנושא.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה נושא חשוב ביותר.

עאידה תומא סלימאן: בזמנו פנו אלי קבוצה גדולה של סייעות שמנסות להתאגד כדי באמת לדרוש את הזכויות שלהן, והופתעתי לשמוע עד כמה תנאי התעסוקה שלהן מחפירים ועד כמה יש זלזול במקצוע הזה.

עאידה תומא סלימאן: אמרת, מי מגדיר את המקצוע?

עאידה תומא סלימאן: זה מקצוע שאין בו הגדרה אמיתית וזה משאיר את הסייעות ואת המטפלות במצב בלתי מתקבל על הדעת, כאשר המשכורת שלהן מאוד נמוכה.

עאידה תומא סלימאן: למשל בקיץ נתנו להן תוספת של 100 שקלים כדי שיתפקדו.

עודד פורר: כשהממשלה חושבת ש-750 שקל יניעו את הכלכלה ויטיסו אותה קדימה, אז יכול להיות - - -

עאידה תומא סלימאן: אז 100 שקל, אתה אומר, זה סכום שנשמע נכבד.

עאידה תומא סלימאן: אני לא ממש מסכימה שכל הסייעות נמצאות על תקן בייביסיטר.

עאידה תומא סלימאן: הרבה מהסייעות שנפגשתי איתן עבדו מאוד קשה, למדו בעצמן, הכשירו את עצמן כי הן הבינו את האחריות המוטלת עליהן בלהיות קרובים לילדים ולסייע להם.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, אין שום הכשרה ברורה, אין שום תנאי סף ברורים.

עאידה תומא סלימאן: כאשר קוראים מה תנאי הסף לקבלת סייעת, שזה עשר שנות לימוד, אנחנו שואלים את עצמנו איזה סוג מסגרת חינוכית?

עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק מה שהמדינה כנראה רוצה, רוצה רק ארבע קירות ומישהו שישים לב שלא תהיה קטסטרופה, וזהו.

עאידה תומא סלימאן: זה החינוך של הילדים בשעות אחרי הצוהריים.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, למרות המספר הגדול של הסייעות בגני הילדים בחינוך המיוחד ובמסגרת השילוב, הן אינן מקבלות ייצוג ראוי ומקצועי עד ידי ההסתדרות.

עאידה תומא סלימאן: כנראה בלי שהעובדים שוב יתאגדו ויצאו למאבק למען הזכויות שלהם, שום דבר לא יקרה במדינה.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה, בכלל לא אכפת לה במיוחד מהקבוצות המוחלשות האלה.

עאידה תומא סלימאן: ראינו את עובדי המעבדות.

עאידה תומא סלימאן: עד שלא יצאו ולא שבתו ולא עשו מהומה, אף אחד לא רצה להקשיב להם.

עאידה תומא סלימאן: אני מפחדת מהיום, אמנם מחכה לו אבל מפחדת שאנחנו נעמוד מול מצב שלילדים אין מסגרת כי הסייעות החליטו להשבית, כי אי אפשר להמשיך בצורה כזו בלי לדעת איך המצב שלהן.

עאידה תומא סלימאן: יש לי מסמך מקיף שהכנו מהישיבות שהתקיימו עם הסייעות.

עאידה תומא סלימאן: כאשר קוראים את רמת המשכורות שנותנים להן, אפשר לשאול באמת, אם לא היה היצע גדול של אנשים שמחפשים או מחפשות עבודה ולא מקבלות את הסיוע, אני מכירה מורות מוכשרות עם תעודת הוראה, בגלל שלא מצאו תעסוקה הן מסכימות לעבוד כסייעות רק כדי להתפרנס, אז אני חושבת שהגיע הזמן וכל הכבוד שטיפלת.

עודד פורר: אני חייב רק לומר, מורות מוכשרות שמתפרנסות מזה, עוד מצבנו הוא טוב מבחינת מי שעושה את העבודה.

עאידה תומא סלימאן: נכון, מבחינת ההכשרות.

עודד פורר: צריך את הנושא הזה, וזה הרצון שלי, לפרק לכמה תתי נושאים שעליהם צריך לשים את האצבע.

עודד פורר: הדבר הראשון, לא מדובר באיזשהו מקצוע שעובר מישהו ברחוב, אתה אומר לו, יאללה, בוא כנס, שים יד, תעזור לנו.

עאידה תומא סלימאן: שזה המצב הקיים.

עודד פורר: שזה המצב כרגע.

עודד פורר: מדובר במקצוע שדורש הכשרה, שדורש באמת ידע.

עודד פורר: גם מי שנמצאת היום בתוך המסגרת ועובדת כסייעת ותקבל פעמיים בשנה הכשרה מהמדינה, כבר טייבנו את כוח האדם הקיים שם.

עודד פורר: זה לא קורה, אלא אם כן יש איזו רשות מקומית מאוד עשירה שמחליטה שהיא משקיעה בכוח האדם הזה.

עודד פורר: זה פעם אחת.

עודד פורר: הפעם השנייה זה נושא השכר שהוא חלק מזה, שהוא גם קובע איך אנחנו מביאים כוח אדם איכותי לתוך המסגרת הזאת.

עודד פורר: באופן כללי אני חייב לומר, זה נכון לגבי סייעות, זה נכון לגבי מורות, זה נכון לגבי בעלי מקצוע אחרים.

עודד פורר: הפטנט שבו מעסיקים מישהו עשרה חודשים ומפטרים אותו חודשיים, הוא לא פטנט במדינת ישראל.

עודד פורר: הוא לא פטנט שאפשר לחיות איתו, בטח לא במסגרות שהן לא מסגרות פרטיות.

עודד פורר: אם זה היה מישהו פרטי, אני לא מתערב, אבל ממשלת ישראל בתחום הזה, החודשיים האלה הם לא חודשיים שלא עובדים בהם.

עודד פורר: הם חודשיים שאפשר לעשות בהם את ההכשרות המקצועיות.

עודד פורר: הם חודשיים שאפשר לעשות בהם את ההיערכות לשנה הבאה.

עודד פורר: יש מה לעשות ולא סתם המורות והמורים, רובם ככולם למעט אלה שלא עובדים קבועים, לא נמצאים באבטלה בתקופה הזאת.

עודד פורר: נמצא איתנו כאן נציג ההסתדרות הלאומית, ששי שדה, אבל אני לפני זה רוצה לשמוע את משרד החינוך.

עודד פורר: בסוף זה התגלגל לפתחיכם.

עודד פורר: חיים הלפרין, ממונה תוכניות משלימות למידה.

חיים הלפרין: תודה על הדיון ודיון המשך לדיון של שבוע שעבר.

חיים הלפרין: אני חושב שסוגיית הסייעות היא סוגיה כבדה, במיוחד בתהליך שהמדינה הובילה בכניסה של גני שלוש–ארבע לתוך מערכת החינוך לפני כמה שנים.

חיים הלפרין: פעם זה היה וולונטרי והיום יש לנו הרבה מאוד גנים וכתוצאה מזה הרבה מאוד סייעות.

עודד פורר: חיים, רק לפני זה, הרי אתה יודע להגיד כמה גני ילדים יש במדינת ישראל שאתם אחראים עליהם מגילאי שלוש?

חיים הלפרין: בערך 20,000 גני ילדים.

עודד פורר: אפשר להגיד שאנחנו מדברים על סדר גודל של 40,000 סייעות.

חיים הלפרין: אני יכול להעריך שיש בערך 25,000 סייעות.

עודד פורר: למה?

חיים הלפרין: כי יש מקומות שיש סייעת שנייה ויש מקומות שיש סייעת אישית.

חיים הלפרין: זה כאילו קבוצה ענקית של נשים - - -

עודד פורר: אז זה 10,000 גנים, 25,000 סייעות.

אליהו ברוכי: 20,000 גנים הוא אמר.

עודד פורר: כמה גנים, חיים?

חיים הלפרין: בערך 20,000 גנים יש במדינת ישראל.

עודד פורר: אז זה לפחות 40,000 סייעות.

חיים הלפרין: למה הכפלת?

אליהו ברוכי: לא בכולם יש סייעת שנייה.

חיים הלפרין: בכל גן יש גננת וסייעת.

חיים הלפרין: לפעמיים יש יותר.

עודד פורר: ברור, ויש להערכתי.

עודד פורר: אני לא חושב שיש הרבה גנים עם פחות - - -

קריאה: יש כ-45,000 סייעות, כולל בתי הספר, כולל הכול.

עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהסיפור, שאף אחד לא יודע לספור אותם.

עאידה תומא סלימאן: תרתי משמע לא סופרים אותם.

עודד פורר: זה נכון.

עודד פורר: תמשיך, חיים.

חיים הלפרין: אני רוצה לחזור לעניין העיקרי.

חיים הלפרין: מבחינת המשרד, כחלק משיתוף הפעולה בחוק בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי, המשרד מעביר עבור הסייעת עבור 12 חודשי העסקה, לסייעת הנורמטיבית בגן בהתאם לאיזשהו מודל ממוצע שרשות מקומית זכאית לו, וזה עובד באופן שיטתי וברור וחד.

חיים הלפרין: אכן יש סייעות שבקיץ מועסקות גם בקייטנות וגם בבית ספר של החופש הגדול, כל מיני פעילויות נוספות והן זכאויות גם לתוספת שכר שהרשות המקומית נותנת להן מעבר לשכר הבסיסי שלהן.

חיים הלפרין: אני רוצה להתחבר לנקודה המהותית.

חיים הלפרין: ברור שיש פה קבוצה גדולה מאוד שגדלה עם השנים, שצריך לתת לה מענה.

חיים הלפרין: אנחנו כבר לפני שנתיים התחלנו בתהליך עבודה משותף יחד עם השלטון המקומי ועם האגף הקדם-יסודי להבנות תוכנית הכשרה משמעותית לקבוצות של סייעות בתהליך מתמשך.

חיים הלפרין: הרי אי אפשר לקחת את כל ה-20,000–30,000 סייעות ולהכשיר אותן בבת אחת, אז מעבר לדברים הבסיסיים שרשות מקומית צריכה לתת לכל סייעת, כמה שעות של בטיחות ודברים מהסוג הזה, חשבנו שצריך לבנות תהליך שלם של הכשרה שהנגזרת שלו תהיה גם העלאה בשכר.

חיים הלפרין: לא רק העשרה אלא גם דבר שישפיע על התפקוד שלה כמובן וגם על השכר שלה.

חיים הלפרין: התחלנו בתהליך הזה.

חיים הלפרין: כמובן אנחנו במצב של תקציב המשכי ובלי תקציב מדינה ובלי יכולת לקבל החלטות, לא יכולנו להמשיך אותו, אבל זאת בהחלט המגמה בסיפור הזה של עולם הסייעות, כי כל גננת טובה יודעת שאם יש לה סייעת טובה, אז איכות הגן משתפרת לאין ערוך.

חיים הלפרין: ברור שגם לשלטון המקומי הדבר הזה ברור ולכן יחד איתם, יחד עם מינהל החינוך שם ויחד עם האחראים על יחסי עבודה בשלטון המקומי התחלנו במהלך הזה.

חיים הלפרין: אני מקווה שנצליח לממש אותו כי הוא חשוב.

עודד פורר: מי מוביל את המהלך?

חיים הלפרין: אנחנו יחד עם השלטון המקומי.

עודד פורר: מי הפיבוט?

עודד פורר: אני מדבר עכשיו ברמת ההנהלה.

עודד פורר: מנכ"ל משרד החינוך?

עודד פורר: יושב-ראש מרכז שלטון מקומי?

עודד פורר: מי לקח ואומר, זה היעד שלי?

חיים הלפרין: מנכ"ל משרד החינוך הקודם ראה בזה דבר חשוב.

חיים הלפרין: המנכ"ל הנוכחי, לדעתי בגלל הקורונה הוא בכלל לא נחשף לפוטנציאל ולחשיבות של הדבר הזה אבל ברגע שאנחנו איכשהו נתייצב, אני חושב שגם הוא ירצה מאוד לקדם את הדבר הזה.

חיים הלפרין: אני חושב שזה חשוב לטובת הילדים קודם כל, אבל הנושא שלנו הוא סייעות, אז גם לסייעות, כי אנחנו פגשנו לא מעט סייעות שעושות עבודה נפלאה, לא מתוגמלות בהתאם.

חיים הלפרין: אני לא מדבר על השוליים שבהם יש בעיה של שכר מאוד נמוך והשלטון המקומי מתלונן על זה.

חיים הלפרין: יש המון פעמים שסייעת, כיוון שלא כדאי לה, אז היא יכולה להודיע בבוקר שהיא לא באה.

חיים הלפרין: יש המון בעיות של היעדרויות או איך קראו לזה, "תסמונת החולות ערב פסח", שסייעות בערב פסח, כיוון שהשכר כל כך נמוך, מעדיפות לנקות את ביתן ולא להגיע לעבודה כי השכר לא כזה שווה לעומת ההיערכות של הבית.

חיים הלפרין: זה משהו שהוא משולב, מצד אחד לתת להן את האופק, את התחושה שהן חשובות, שהן מועילות, ומצד שני להוביל בשכר שלהן.

חיים הלפרין: אני חושב שהמהלך הזה הוא גם הכרחי וגם אנחנו נעשה אותו.

חיים הלפרין: אנחנו לא נוותר.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: ששי שדה, הסתדרות העובדים הלאומית.

ששי שדה: תודה רבה, אדוני.

ששי שדה: קודם כל ברכות על הדיון הזה.

ששי שדה: אני חושב שזה דיון שהוא באמת חשוב לאוכלוסייה שאף אחד באמת לא לוקח אחריות.

ששי שדה: ראיתי פה את הדיון שלך עם חיים, לבדוק מי הפיבוט, מי מוביל איזה מהלך שכולם מסכימים שהוא כזה חשוב.

ששי שדה: מסתבר שאין פיבוט, ואף אחד לא באמת מוביל כמו שאמרה גם חברת הכנסת סולימאן.

ששי שדה: אף אחד לא באמת מתייחס לאוכלוסייה הזאת, אוכלוסייה מוחלשת.

ששי שדה: אתה אמרת בפתיח דברים מאוד נכונים, אוכלוסייה נרמסת, אוכלוסייה שאנחנו כהורים מבינים את החשיבות שלה.

ששי שדה: כשאנחנו מביאים את הילד שלנו לגן, כשאנחנו רואים את הסייעת הקבועה ואנחנו רואים אור בגן ומוסיקה ומשחקים וציורים, והילד רץ והוא יודע בדיוק לאן הוא הולך, להבדיל מהסייעת המחליפה או הסייעת הזמנית שאתה מגיע לגן ואתה רואה אותה יושבת בפינה ולא ממש יודעת מה לעשות, אז אנחנו מבינים כולנו את החשיבות של הסקטור הזה, אבל אף אחד לא באמת מרים את הכפפה ומטפל בזה.

ששי שדה: בעניין של הסייעות עצמן, אני מניח שאתה מתכוון לסייעות הגנים ובתי הספר.

ששי שדה: להבדיל מסייעות של רופאי השיניים למשל, כי לא ציינת את זה בנושא הדיון אבל אני מניח שזה תחת אותה כותרת, דווקא סייעות בית הספר הן אלה שיותר נאלצים להיפרד מהן בחודשיים של הקיץ, פחות הסייעות של הגנים שעושות קייטנות ודברים כאלה.

עודד פורר: תלוי איזה ותלוי באיזה רשויות.

עודד פורר: זה מאוד חשוב.

עודד פורר: רצה

ששי שדה: לא ככלל, כתופעה כללית.

עודד פורר: אגב, בבתי הספר יש לך גם את המורים, מורי היל"ה.

ששי שדה: נכון.

ששי שדה: הם ממשיכים לקבל שכר כרגיל להבדיל מהסייעות שנאלצות - - -

עודד פורר: לא בכל התוכניות.

ששי שדה: אוקיי, אני מדבר על המורים.

ששי שדה: אני רוצה להתמקד דווקא בסייעות עצמן כי זה נושא הדיון וזה חשוב מאוד.

ששי שדה: אני חושב שהבעיה העיקרית של הסייעות זה הפער הגדול שיש בתפיסה של הרגולציה בין איך שהן נתפסות לבין מה שהן עושות בפועל.

ששי שדה: להבנתי, הסייעות עדיין נתפסות כעוזרות בעיניי הרגולציה.

ששי שדה: אנחנו כאזרחים מבינים היטב שלא.

ששי שדה: בעיניי הרגולציה, כעוזרות, אלה שאחראיות על הניקיון ועל הסדר בגן, כאשר בפועל אנחנו מבינים שהן חלק בלתי נפרד גם ברמה הפדגוגית, מהצוות של הגן.

ששי שדה: ברגע שהן נתפסות כעוזרות ולא באמת כעוזרות הוראה, בדיוק כפי שאמר כאן גם הממונה חיים הלפרין ממשרד החינוך, הן חלק בלתי נפרד מההוראה, אז אנחנו רואים פערים גם בשכר, גם בשעות העבודה, גם באחוזי המשרה, גם בהדרכות, מה שבסופו של דבר מוביל לתחלופה גבוהה ולאוכלוסייה מחויבת פחות.

ששי שדה: אמר את זה חיים ממש יפה.

ששי שדה: ברגע שהשכר נמוך, אתה מרשה לעצמך לא להגיע לגן הרבה יותר בקלות ואז אנחנו נאלצים לעשות שוב תלאי על תלאי במקום לטפל כמו שצריך, לקחת את זה, לחשוב מה נכון לעשות, איך לתקן את השכר.

ששי שדה: אני נתתי פה כמה המלצות, למשל לקבוע שכר מינימום.

ששי שדה: משרד האוצר, להבנתו, הממונה על השכר, השכר של הסייעות זה 8,000 שקל.

ששי שדה: כשאתה עושה סימולציה, אתה בודק איך מגיעים ל-8,000 שקל, זה רק סייעות בדור א' שזכאיות במשרה מלאה על 35 שעות עבודה, זה רק אם נותנים להן את כל התוספות האפשריות שכמעט אף אחד לא מקבלת את זה, יוח"א ו"אופק חדש" וכל התוספות האלה ואז אתה מגיע לשכר של 7,000–8,000 שקל.

ששי שדה: השכר בפועל הוא בין 4,000 ל-5,000 שקל.

ששי שדה: עם זה בסוף הן הולכות הביתה, אז אפשר לצייר את זה כמה שרוצים, וזה בסוף מה שמביא את הסייעות לקראת פיצוץ.

ששי שדה: הן עושות עבודה ממש נהדרת, עבודה סיזיפית יום-יומית קשה בשכר נמוך מאוד ולא מתגמל בהתאם לעשייה.

ששי שדה: שעות העבודה בגנים של הגננות הוא 35 שעות.

ששי שדה: הן תואמות את שעות הפתיחה של הגן.

ששי שדה: הסייעות נאלצות לקבל 82% משרה כי שעות העבודה שלהן הן 42 שעות.

ששי שדה: למה לא להתאים את שעות העבודה של הסייעות לשעות העבודה של הגננות?

ששי שדה: זה בדיוק אותו דבר.

עודד פורר: שזה שוב הממונה על השכר בעצם.

ששי שדה: זה גם ממונה על השכר וגם משרד החינוך.

ששי שדה: זה בדיוק קשור להגדרות של חיים הלפרין, של מה שהוא אמר.

ששי שדה: צריך לבנות תוכנית שתשלב גם שכר, גם שעות עבודה, גם תוכנית הדרכות מסודרת שהקידום יהיה גם בהתאם להדרכות, בהתאם להשכלה.

ששי שדה: סייעת מתחילה יכולה להתקבל מ-12 שנות לימוד.

ששי שדה: הלב והרגש פה הוא באמת חשוב אבל אחרי זה היא עושה קורסים, היא לומדת תואר, היא יכולה להתקדם, היא יכולה להתקדם גם בשכר, ומי מרוויח?

ששי שדה: כולם מרוויחים, ההורים, התלמידים, משרד החינוך.

ששי שדה: במקום זה מה שעשו במהלך השנים, עשו תלאי על תלאי על תלאי.

ששי שדה: אחד, תוספת יוח"א, שניים, "אופק חדש", שלוש, עכשיו יש תגמול לאי-היעדרות לסייעות מסוימות כי הן לא מגיעות, אז נותנים להן תגמול נוסף.

ששי שדה: למה צריך להיות תלאי ועוד תלאי?

ששי שדה: בואו נפרק הכול ונבנה את הכול מחדש מהיסוד.

ששי שדה: קודם כל נבנה להן תואר תפקיד מתאים.

ששי שדה: השנה קלטו לבתי הספר עוזרות הוראה חדשות שלא מבינות כלום בהוראה.

ששי שדה: כל אחת שיש לה תואר יכולה לבוא להיות מורה.

ששי שדה: אני מכבד את זה אמנם, אבל באיזה שכר?

ששי שדה: ב-75 שקל לשעה, 13,000 שקל לחודש.

ששי שדה: הן לא יותר טובות מהסייעות האלה שהן מתחילות, שיש להן כמה שנים שנות ותק.

ששי שדה: למה סייעות לא יכולות לקבל גם שכר דומה?

ששי שדה: נתתי דוגמא במועצה אזורית שומרון.

ששי שדה: קראו לסייעות "סגנניות" כי הן מבינות שהן לא סייעות, הן באמת הסגנית של הגננת.

ששי שדה: אני עדיין עושה הבדלה בין הגננת לבין הסייעת, ואני לא מדבר על תנאי השכר, אני מדבר על תנאי העבודה.

ששי שדה: בתנאי העבודה צריך להיות שוויון מלא, אבל תן להן קודם כל את השם המכבד, אחרי זה תבנה להן הגדרת תפקיד מכבדת שכוללת גם את התפקידים הפדגוגיים, את כל הסיוע שלהן לגן.

ששי שדה: ברגע שבנית את זה, אתה יכול כבר להגדיר שכר, אתה יכול להגדיר שעות עבודה, אתה יכול לקבוע שכר מינימום.

ששי שדה: השמיים הם הגבול.

ששי שדה: ברגע שעשית את שלושת הדברים האלה, משכת את הסייעות אליך ובנית לך עתיד גם לסייעות, גם לגנים וגם לילדים.

עודד פורר: תודה.

עאידה תומא סלימאן: בהרבה מקומות בגלל שאין הגדרת תפקיד, נותנים להן לעשות כל מיני עבודות שלא שייכות לתפקיד שלהן.

ששי שדה: אני רוצה להתייחס לעוד דבר ששכחתי, אדוני היושב-ראש.

ששי שדה: אמרה נציגת משרד העבודה שמשרד החינוך הוא זה שאחראי על הגדרות התפקיד של הסייעות.

ששי שדה: הלוואי.

ששי שדה: הן עדיין מוגדרות עובדות מנהלה.

ששי שדה: הדירוג שלהן הוא הדירוג המנהלי ומתח הדרגות הוא בין 4 ל-8.

ששי שדה: שתבין כמה הוא עלוב, הוא פחות מ-2,000 שקל למשרה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חגי, בוא תספר לנו על מעמד הסייעות במעונות היום.

חגי פורגס: אצלנו אין את המונח הזה סייעות, יש מחנכת-מטפלת או בשם הנפוץ שלה, מטפלת.

חגי פורגס: הדרישות שלנו במעונות היום המוכרים, המפוקחים, מעונות בעלי סמל, יש מטפלות שמחויבות, חלקן לפחות, החל ממספר מסוים בכל כיתה, לעבור קורס של הכשרה מקצועית.

עודד פורר: איך מגייסים מטפלת למעונות יום?

חגי פורגס: האגף כמובן הוא לא מפעיל את המעונות.

חגי פורגס: אנחנו הרגולטור.

חגי פורגס: מי שמפעיל את המעונות זה הארגונים המפעילים, נעמת, ויצו.

עודד פורר: מה הם תנאי הסף למטפלת במעונות יום?

חגי פורגס: תנאי הסף הוא קורס הכשרה מקצועית שנקרא סוג 1.

חגי פורגס: יש לו כל מיני רכיבים.

חגי פורגס: יש לו רכיב עיוני, רכיב מעשי, אבל ההגדרה הרשמית שלו היא סוג 1.

עודד פורר: איפה הוא מועבר?

חגי פורגס: יש בתי ספר עסקיים שעושים את הקורס הזה.

חגי פורגס: יש מסלול אקסטרני.

עודד פורר: כל המטפלות במעונות היום עברו את הקורס הזה?

חגי פורגס: חד משמעית לא.

חגי פורגס: יש לנו מצוקה מאוד קשה.

עודד פורר: מתוך כל המטפלות, כמה עברו את הקורס הזה?

חגי פורגס: אנחנו לא יודעים, הנתונים לא אצלנו.

עודד פורר: אתם לא הרגולטור?

חגי פורגס: נכון, אבל אלה לא נתונים שיש לנו.

עודד פורר: למה?

חגי פורגס: זה נתונים שנמצאים אצל הארגונים המפעילים.

עודד פורר: מי משלם לארגון המפעיל?

עודד פורר: איך אתה בחרת את הארגון המפעיל?

חגי פורגס: הארגון המפעיל צריך לעמוד בקריטריונים מסוימים.

חגי פורגס: ברגע שהוא מקבל הכרה, הוא יכול להפעיל מעונות.

עודד פורר: בקריטריונים שלו נקבע לו איזה רמה של מטפלת הוא צריך להכשיר ולגייס?

חגי פורגס: כן.

עודד פורר: אז איך אתה בודק את זה?

חגי פורגס: אנחנו עושים פיקוח מעת לעת.

חגי פורגס: הוא לא מחויב לדווח לנו על כל 10,000 המטפלות שהוא מעסיק, איזה סוגי הכשרות יש להן.

עודד פורר: למה?

חגי פורגס: כי זה דיווח ברמה כזאת.

חגי פורגס: הרגולציה שלנו היא רגולציה בהרבה מאוד מישורים והיבטים.

חגי פורגס: אנחנו סומכים על הארגונים שעומדים בדרישות ובסטנדרטים שלנו ויש לנו פיקוח ואכיפה שמגיע לפי תוכנית עבודה למעונות היום.

עודד פורר: אז אם הגעת למעון יום וגילית שמתוך ארבע מטפלות, שלוש לא עברו את הקורס, מה אתה עושה?

חגי פורגס: לפני העניין הזה של מה קורה וכמה עברו וכמה לא עברו.

חגי פורגס: הדרישה הבסיסית היא שכולן צריכות לעשות הכשרה.

חגי פורגס: אנחנו נמצאים במצוקה מאוד קשה של מטפלות בעלות הכשרה.

חגי פורגס: אנחנו ערים למצוקה הזאת מהשטח, אנחנו מכירים אותה.

חגי פורגס: במובן מסוים המדינה היא גם זאת שיצרה את הקושי הזה לגייס מטפלות עם הכשרה.

חגי פורגס: התחום הזה מאוד קשה, הוא לא מתגמל ואנחנו קשובים לשטח.

חגי פורגס: אם אנחנו נדרוש ש-100% מהמטפלות יהיו בעלות הכשרה, זה אומר שסוגרים את כל המעונות בארץ.

חגי פורגס: אנחנו לא רוצים להגיע למצב הזה.

חגי פורגס: במקביל למציאת פתרונות והסרת חסמים, ולעשות את הענף הזה יותר אטרקטיבי ויותר מתגמל, אנחנו גם מתאימים את הסטנדרטים שלנו למציאות.

עודד פורר: זאת אומרת אתה מתכוון, אתם מנמיכים את הסטנדרטים שלכם.

חגי פורגס: מה זה מנמיכים?

חגי פורגס: אנחנו מתאימים את הסטנדרטים למציאות.

עודד פורר: אתם באתם ואמרתם, אנחנו רוצים שהם יעברו קורסים.

עודד פורר: אתה אומר, אני לא יודע כי לא מדווחים לי, אני אפילו לא דורש דיווח, אבל בתוך עמנו אנחנו חיים, ואני מבין את הסיבוב שעושים פה כדי להגיד את זה בעדינות.

עודד פורר: אתה יודע שאין, לא עוברים את הקורסים.

חגי פורגס: לצורך העניין.

עודד פורר: אז אתה יודע שזה המצב, אתה אומר, אז מה אני אעשה?

עודד פורר: זה כמו שכשחסרים מים בכנרת, אנחנו פשוט מורידים את הקו האדום.

חגי פורגס: זה לא אותו דבר בגלל שבשונה מהכנרת, המדינה לא אחראית על הגשמים.

חגי פורגס: במעונות יום המדינה אחראית על הענף הזה והיא אמורה ליצור תמריצים.

עודד פורר: היא הנותנת.

חגי פורגס: ולכן אני לא יכול יד אחת ליצור משבר והיד השנייה להתעלם מהמשבר ולדרוש 100% - - -

עודד פורר: אז מה עושים כדי לפתור את המשבר?

חגי פורגס: התחלתי לתת דוגמא.

חגי פורגס: נגיד עכשיו יש מעון חדש הוא בא לקבל סמל, אנחנו דורשים ממנו סטנדרט מאוד גבוה של הכשרה.

חגי פורגס: אנחנו מכירים שכרגע הוא לא יכול לעמוד בסטנדרט הזה, אנחנו נותנים לו סמל זמני.

חגי פורגס: אנחנו אומרים, יש לך תקופה של שנה להכשיר את כל המטפלות שעובדות במעון היום, שזה דוגמא לאיך אנחנו מתאימים את הסטנדרט שלנו למציאות.

עודד פורר: ואם הוא לא הכשיר?

חגי פורגס: זה תלוי, זה כל מקרה לגופו.

עודד פורר: אני אומר לך, אין לי כוח אדם.

עודד פורר: לא מוכנות לעבור את ההכשרה.

עודד פורר: חגי, אתם די מתעלמים מהבעיה.

עודד פורר: אתם מייצרים מן מצב שכאילו אתם לא מתעלמים מהבעיה אבל אתם מתעלמים ממנה.

עודד פורר: הרי למה אין לו כוח אדם?

עודד פורר: כי אף אחת לא תלך לעשות קורס בשביל לקבל שכר שהוא יותר נמוך מהרבה מאוד מקומות אחרים שבלי שום קורס ובלי עניינים.

חגי פורגס: אמרתי את זה, אדוני.

עודד פורר: יפה, אז מה אתם עושים בעניין הזה?

חגי פורגס: אמרתי, במקביל להתאמה לשטח אנחנו יוצרים פתרונות ומסירים חסמים.

עודד פורר: איזה?

חגי פורגס: למשל לטפל בשכר הלימוד, לטפל בתקינה, לטפל בתפוסה, ליצור הכשרות במסלולים יותר גמישים, ממומנים.

חגי פורגס: יש הרבה פתרונות.

עודד פורר: איפה זה עומד היום?

חגי פורגס: כל פתרון בשלב אחר.

חגי פורגס: יש פתרונות שבוצעו, יש פתרונות שדורשים חקיקה.

חגי פורגס: יש ועדות שיושבות ודנות בכל הדברים האלה.

עודד פורר: בקיצור, יש הרבה אבל אין שום דבר.

עאידה תומא סלימאן: הרבה הצעות אבל אין שום דבר.

עודד פורר: בבקשה, חברת הכנסת אורלי פרומן.

אורלי פרומן: קודם כל אני מתנצלת, אבל אני רצה בין דיונים שבוערים לפתיחת שנת הלימודים, בוועדת החינוך, אבל אני ממש לא ויתרתי לעצמי כדי להשתתף בדיון החשוב הזה שהוא בעצם המשך.

אורלי פרומן: דנו בנושא סייעות בהקשר אחר, אבל ההקשר הוא אותו הקשר.

אורלי פרומן: חברים, אין תפקיד כזה סייעת חינוכית במדינת ישראל.

אורלי פרומן: פיתחו את ספר התפקידים במשרד העבודה, אין תפקיד כזה.

אורלי פרומן: אם אין תפקיד, אין דרישות סף.

אורלי פרומן: את הפונקציה חייבים.

אורלי פרומן: לסבר את האוזן, הסייעת היא ע' גננת.

אורלי פרומן: בגן יש 35 פעוטות, גננת וסייעת.

אורלי פרומן: בגילאי שלוש יש שתי סייעות.

אורלי פרומן: את הנכס הכי יקר לכל אחד מאיתנו אנחנו מפקידים בידי אנשים שאינם מקצועיים, שלא עברו הכשרה.

אורלי פרומן: אני לא רוצה לחטוא כי יש הרבה סייעות שהן עם השנים, אבל לא יעלה על דעתנו שיכנס רופא לבית חולים בלי שהוא עבר לימודי רפואה.

אורלי פרומן: למה לגן הילדים, לאותם פעוטות חסרי ישע מגיל לידה עד גיל שלוש, נכנסים אנשים שאין להם - - -

עודד פורר: ומגיל שלוש עד גיל שש גם.

אורלי פרומן: סליחה, לידה עד שש, נכנסים אנשים שאין להם הסמכה מקצועית ולימודי תעודה וכל מה שהמדינה תחליט.

עודד פורר: שאגב, דרכה אפשר לשפר את השכר גם.

אורלי פרומן: נכון.

אורלי פרומן: אני חושבת שזה חלק מאותה הפקרות של המדינה את הגיל הרך לאורך שנים, לידה עד שש.

אורלי פרומן: לא חשבו שצריך למסד, לא דנו בתקינה אמיתית, בצורך האמיתי, כמה מבוגרים צריכים להיות בגן הילדים, וזה שונה בגילאים השונים.

אורלי פרומן: אני יכולה לספר הרבה סיפורים.

אורלי פרומן: אני הייתי לאחרונה מנהלת אגף חינוך במשך שנתיים, אגף שאחראי על כל מערכת החינוך באותה עיר שהיא עיר סדר גודל בינוני פלוס.

אורלי פרומן: התעסקתי 70%–80% מהזמן רק בנושא הזה, מגיעה, לא מגיעה, אין סייעות, יש סייעות, מה עושים שם, איך קורה שם.

אורלי פרומן: אני לא מגזימה, עודד, 70%–80% מזמני הוקדש לטיפול בנושא הכול כך משמעותי הזה.

אורלי פרומן: יש שם זאטוטים שלא יכולים להגיד מה לא בסדר, אבל אנחנו יודעים.

עודד פורר: כמה זמן מדינת ישראל משחיתה על הסיפור הזה, סייעת כן הגיעה, לא הגיעה, כמה בכל הרשויות המקומיות?

עודד פורר: אם השכר והמבנה היה נכון, אז המקרים האלה היו מצטמצמים למינימום.

אורלי פרומן: זה מה שאני מציעה, כי אני עובדת גם על הצעת חוק בעניין הזה, למסד מה זה תפקיד של סייעת ומה דרישות הסף לסייעת ומה התפקידים של סייעת בגילאים השונים.

אורלי פרומן: התוצאה הישירה תהיה שגם יוכלו להציע שכר הולם.

אורלי פרומן: מה זה 4,000 שקל?

אורלי פרומן: היא קמה בבוקר ואם נדמה שכואב לה הראש, באמת לא שווה להגיע לגן הילדים.

אורלי פרומן: הילדים צריכים דמויות יציבות והם צריכים דמויות מקצועיות.

אורלי פרומן: הם צריכים גם כאלה שיחבקו וגם כאלה שילמדו ויחנכו, לכן זה חלק מאותה רפורמה שצריך לעשות בגיל הרך, מגיל לידה עד גיל שש.

אורלי פרומן: יחידה כזאת צריכה לקום תחת משרד החינוך, ושיפסיקו לריב למי זה שייך, היא שייכת לשלטון המקומי או שייכת - - - .

אורלי פרומן: היא לא שייכת לאף אחד, היא עובדת בגן ילדים.

אורלי פרומן: מי משלם לה משכורת, זה לא הסיפור.

אורלי פרומן: הסיפור הוא איזה הכשרה היא עברה ומה הנתונים האישיים והמקצועיים שאותם היא מביאה אל גן הילדים, וכמובן צריכה לקבל שכר הולם לתפקיד לא פשוט.

אורלי פרומן: חברים, זה תפקיד קשה.

אורלי פרומן: זה השינוי שאני חושבת שצריך להיעשות בתחום הזה.

עודד פורר: תודה.

ששי שדה: אדוני, אתה צודק.

ששי שדה: הרשויות מגדילות את ההוצאה בין 25% ל-40% בתשלום על סייעות מחליפות.

אורלי פרומן: מחליפות סייעות ומחליפות גננות.

אורלי פרומן: אגב, גם כשגננת לא מגיעה, אין גננת מחליפה.

ששי שדה: וכמה כסף הן יכולות לקחת ולהשקיע אותו בסייעת.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: בבקשה, יפה ארמוזה.

יפה ארמוזה: קודם כל אני חושבת שהוועדה הזאת הייתה הכרחית ומבורכת.

יפה ארמוזה: בראש ובראשונה אני רוצה להודות לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן שפשוט לא יכלה להגדיר את זה כל הסייעות בצורה יותר טובה ממה שהיא עשתה.

יפה ארמוזה: היא עשתה את זה בצורה מדויקת, בצורה נכונה.

יפה ארמוזה: הרגשתי שהיא מדברת מהגרון שלי, שלנו.

יפה ארמוזה: בראש ובראשונה אני חושבת שהגדרת המקצוע, קודם כל חייבת להיות הגדרת תפקיד חד משמעית.

יפה ארמוזה: אחרי זה יתחילו בעצם לצמוח הדברים הבאים.

יפה ארמוזה: צריך לקום גוף אחד שהוא לא ההסתדרות הכללית שמושכת בחוטים ולפיה יישק דבר, שיעגן את זכויות הסייעת, את הגדרות התפקיד שלה וכמובן את התגמול שלה.

יפה ארמוזה: אני כן חייבת לציין שרשויות מסוימות כמו הרשות שלנו, שהיא עיריית מעלה אדומים, כן מוציאה את הסייעות שלה להכשרה לימודית.

יפה ארמוזה: היא מוציאה אותן לדוד ילין להכשרה של שנה וחצי שבסופו של דבר מתקבלת תעודה שמוגדרת הסייעת שעוברת את ההכשרה המסוימת הזאת, סייעת פדגוגית לכל דבר ועניין.

עודד פורר: התעודה הזאת משפיעה על השכר?

יפה ארמוזה: ממש לא.

יפה ארמוזה: אין שום פרמטר שמשפיע על השכר שלנו וזה מה שהופך את זה לנורא עצוב.

יפה ארמוזה: יש פה כל הזמן נתינה, התמקצעות מצידנו, לויאליות למערכת, לויאליות לתלמידים, לבית ספר, לגנים, ושום תמורה לא ניתנת.

יפה ארמוזה: הדבר השלישי והאחרון זה באמת שאנחנו מרגישים שהאחריות עלינו ובשבילנו, היא נזרקת מגוף לגוף ובעצם אנחנו נופלות בין הכיסאות.

יפה ארמוזה: אלה שלושת הדברים העיקריים.

מזי מסה: אני רוצה להוסיף עוד משהו אחד חשוב, זה שהסייעות ככל הסייעות זה סייעת גן, זה סייעת משלבת, סייעת פרטנית לילד אלרגי, סייעת רפואית.

מזי מסה: יש כל כך הרבה מקצועות לסייעת שחייב כל מקצוע להתאים לאופי הסייעת.

אורלי פרומן: הגדרות שונות לתפקידים שונים.

עאידה תומא סלימאן: שאין.

אורלי פרומן: כי אין מקצוע כזה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: תמר בן דרור מארגון אית"ך.

תמר בן דרור: שלום, בוקר טוב, אני עורכת דין באית"ך-מעכי, משפטניות למען צדק חברתי.

תמר בן דרור: קודם כל מודה מאוד על הדיון החשוב הזה ועל הרבה דברים מאוד חשובים שנאמרו פה.

תמר בן דרור: דיברו פה על הרבה מאוד סוגים של סייעות, שהן סייעות שמועסקות על ידי הרשויות המקומיות, שמאוגדות על ידי הסתדרות המעו"ף.

תמר בן דרור: מדובר כמו שנאמר על סייעות רפואיות, משלבות, סייעות הגנים בשעות הבוקר.

תמר בן דרור: עליהן יש איסור על פיטורי קיץ לפי דין.

תמר בן דרור: התנאים שלהן גרועים, נאמר פה.

תמר בן דרור: אין להן הכשרה, אין להן דרישות.

תמר בן דרור: זה מאוד בעייתי.

תמר בן דרור: אנחנו מתעסקות בזה כבר הרבה שנים.

תמר בן דרור: יש סייעות שבכלל לא דובר עליהן עד עכשיו, סייעות המוכש"ר, שם יש השוואת תנאים לסייעות של הרשויות המקומיות.

תמר בן דרור: גם שם אמור להיות להן את אותם תנאים של הסייעות שמועסקות ברשויות המקומיות.

תמר בן דרור: בפועל הזה לא נאכף.

תמר בן דרור: זאת עוד סוגיה.

תמר בן דרור: דובר פה על עובדות מעונות היום הפרטיים, סוגיה אחרת.

תמר בן דרור: אנחנו גם חברות במטה "בידיים טובות" יחד עם מעל 20 ארגונים שמתעסקים בדיוק בהכשרות, וכמובן עובדות הצהרונים שאני רוצה עליהן באמת להרחיב את הדיבור כי כאן באמת מדובר בעובדות שאין להן העסקה רציפה ואין העסקה ישירה, משמע, הן אלה שבעצם מפטרים אותן בכל שנה.

תמר בן דרור: אין ודאות לגבי העסקה בשנה העוקבת.

תמר בן דרור: דיברו פה על הזכות שלהן לדמי פיטורים.

תמר בן דרור: הרבה מהן בכלל לא זכאיות לדמי פיטורים וגם אם הן זכאיות, הן הרבה פעמים לא דורשות כי הן לא מקבלות בפועל מכתב על חל"ת.

תמר בן דרור: אין להן בכלל עם מי לדבר כי הן מועסקות בהעסקה עקיפה שאין עליה שום אכיפה, ואף אחד לא בודק אם הזכיין של הרשות המקומית שמעסיק את עובדת הצהרון בפועל, האם הוא באמת נותן לה את הזכויות והאם הוא מאפשר בכלל את החתימה על דמי אבטלה.

תמר בן דרור: הרבה מהן לא זכאיות, בין השאר כי הן מעל הגיל או שלא זכאיות מסיבות אחרות, אז הן גם לא מקבלות בכלל את זה.

תמר בן דרור: פשוט מפטרים אותן, וצריך להגיד שהפיטורים האלה בכל קיץ גם אומר שהן לא יכולות לצבור ותק.

תמר בן דרור: יש פה סוגיה של חוסר תקצוב.

תמר בן דרור: אנחנו רואים שאת הסייעות שמועסקות דרך הרשות המקומית, לפחות שם מתקצבים 12 חודשים.

תמר בן דרור: לא שאני אומרת שהמצב שם טוב.

תמר בן דרור: המצב שם גרוע ביותר אבל לפחות שם מתקצבים ב-12 חודשים.

תמר בן דרור: את עובדות הצהרונים משרד החינוך מתקצב ל-10 חודשים וזה רק במצב של השתתפות בתוכנית "ניצנים", שגם פה צריך להגיד שלא כל עובדות הצהרונים הן תחת תוכנית "ניצנים", מה שאומר שהמצב שלהן בכלל פרוץ לחלוטין.

תמר בן דרור: אין אף אחד שמגדיר מה תנאי ההעסקה שלהן.

תמר בן דרור: כל רשות מקומית עושה כרצונה ובעצם מקבלת איזשהו מעסיק חיצוני שמעסיק אותן ואין להן אפילו את ההגדרות הבסיסיות שיש למי שכן שותפים בתוכנית "ניצנים".

תמר בן דרור: אנחנו לאחרונה שלחנו נייר עמדה יחד עם כוח לעובדים.

תמר בן דרור: כוח לעובדים מאגד את עובדות הצהרונים בירושלים, ובירושלים בלבד.

תמר בן דרור: שאר עובדות הצהרונים, כאמור, לא מאוגדות.

תמר בן דרור: סייעות אחרות מאוגדות תחת הסתדרות המעו"ף.

תמר בן דרור: אמרו פה יפה את הבעיה מול הסתדרות המעו"ף.

תמר בן דרור: אני חושבת שגם אין פה נציגות של הסתדרות המעו"ף.

תמר בן דרור: כוח לעובדים בעצם מאגד את העובדות בירושלים ואני חושבת שיש להם הרבה ידע גם ממה שקורה איתן בשטח.

תמר בן דרור: תודה.

עודד פורר: כן, הם ביקשו לדבר.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: מרכז שלטון מקומי, חגית מגן.

חגית מגן: צוהריים טובים, אני ראש מינהל שכר והסכמי עבודה במרכז שלטון מקומי.

חגית מגן: אני רוצה תחילה רק לדייק כמה עובדות.

חגית מגן: נאמר פה בהתחלה שהגננת מסיימת את עבודתה בשעה 13:00 בצוהריים ומהשעה הזו בעצם מתחיל סוג של בייביסיטר.

חגית מגן: אני רק אדייק, זה מסתיים בשעה 14:00.

חגית מגן: מדינת ישראל נכנסה לתוכנית "אופק חדש" בכל גני הילדים, וגננות מסיימות את עבודתן בשעה 14:00, אז רק לתקן את הטעות הזו.

חגית מגן: נאמר פה גם שסייעות קיבלו תוספת של 100 שקל בקיץ עבור העבודה עם גני הילדים.

חגית מגן: אני רק אחדד, בתי הספר של החופש הגדול השנה הזו, שהופעלו בגני הילדים באופן חריג בשל הקורונה, אנחנו היינו אמורים בשלטון המקומי לקבל את ימי העבודה האלה ללא תוספת שכר נוספת לסייעות היות והן היו בחופשת קיץ במרץ–אפריל.

חגית מגן: המרנו בהסכמים את חופשת הקיץ במקום באוגוסט, במרץ–אפריל.

חגית מגן: על אף העובדה שהיינו אמורים לקבל את הימים האלה ללא תוספת שכר וללא הגדלה נוספת בעלויות של השכר, שילמנו לכל סייעת שהגיעה תוספת של 100 שקלים לכל יום עבודה.

חגית מגן: באוגוסט זה גם הגיע לתוספת של 37 שקלים לכל שעת עבודה.

חגית מגן: בנוסף, נעשתה להם מחיקה של ימים שליליים.

חגית מגן: מי שלא החזירה את כל ימי ההיעדרות בקורונה, איפסנו לה ימים ומחקנו, אז אני רק רוצה להעמיד פה את הדברים על דיוקם.

חגית מגן: אני קודם כל מצטרפת פה לכל הקריאות שנאמרו בדבר הצורך להגדיר מחדש את התפקיד, אפילו בטייטל, בהתייחסות, לא כסייעת.

חגית מגן: נזרק פה "סגנניות", תומכות הוראה.

חגית מגן: אנחנו הקמנו שולחן עגול עוד לפני הקורונה.

חגית מגן: בשולחן העגול הזה היו חברים גם משרד האוצר, גם הסייעות עצמן, נציגות הסייעות, כמובן הסתדרות המעו"ף, שמבחינת מרכז שלטון מקומי כגוף מעסיקים, הגוף שמולו הוא עובד מבחינת הנציגות של העובדים זה הארגון היציג כיום, והיום זה ההסתדרות הכללית.

חגית מגן: הסייעות נמצאות שם תחת הסתדרות המעו"ף ואנחנו מנהלים את המשאים ומתנים עם הסתדרות המעו"ף.

חגית מגן: עוד אציין בהקשר של השכר שלהן, נכון, השכר לא גבוה.

חגית מגן: אני יכולה להגיד שהשכר בשלטון המקומי, בכלל באופן חד-ערכי הוא בכלל לא גבוה ביחס גם לשירות הציבורי ובוודאי שביחס למגזר הפרטי, ונכון, הסייעות עבור עבודתן בהחלט לא משתכרות את השכר שאני כאזרחית במדינה ובוודאי כמי שיושבת בתפקיד הזה, לא חושבת שהוא שכר שמשקף את העשייה, את התמורה שלהן עבור החברה הישראלית ואת החשיבות שיש בתפקיד הזה.

חגית מגן: ברשותך, היושב-ראש, אני רוצה רק לדייק.

חגית מגן: יש הגדרת תפקיד בשלטון המקומי לסייעת גני ילדים.

חגית מגן: ההגדרה הזו מופיעה תחת קובץ ניתוח עיסוקים ותיאורי תפקיד של משרד הפנים, אז יש הגדרה.

חגית מגן: תנאי סף נכון להיום זה 12 שנות לימוד עם קורס מחייב של 270 שעות.

חגית מגן: נכון להיום, בשיתוף עם משרד החינוך כמו שנאמר פה על ידי מר חיים הלפרין, יחד עם מינהל הדרכה אצלנו, יש בנקודת זמן כרגע 70 קורסים שרצים, כולל במגזר החרדי, גם עם סמינר הקיבוצים.

חגית מגן: למגזר החרדי אנחנו עובדים עם גבעת וושינגטון.

חגית מגן: זה כמובן באישור משרד החינוך, כמו שאמרתי, עם משרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: גם באוכלוסייה הערבית?

חגית מגן: גם באוכלוסייה הערבית.

חגית מגן: את האחוזים אין לי.

עודד פורר: כשאת אומרת רצים קורסים, כמה משתתפים בכל קורס כזה?

חגית מגן: כל קורס כזה בין 25 ל-30 סייעות, קורסים נכון לעכשיו.

עודד פורר: כמה זמן הקורס?

חגית מגן: הקורס נפרס על שנתיים כי מדובר על 270 שעות, ואת הקורסים האלה יש לנו בעיה לעשות בזמן שהלימודים מתקיימים.

עאידה תומא סלימאן: אלה קורסים לחדשות או לאלה שכבר קיימות?

חגית מגן: קודם כל אנחנו מתחילים עם כל החדשות.

חגית מגן: את משערת לעצמך שסייעת שכבר עובדת 20 שנה, דור א' בשלטון המקומי, יהיה קשה מאוד להוציא לקורסים כאלה.

עודד פורר: אגב, אחת כזאת מקבלת איזושהי הכשרה מקצועית נוספת?

עודד פורר: יש נושא של השתלמויות, יש נושא של הכשרה מקצועית שגם מטייבת את היכולות שלך וגם קצת מוציאה מהשגרה של כל יום לבוא לגן ולחזור בצוהריים.

אורלי פרומן: חגית, מהניסיון שלי, גם הסייעות הוותיקות מאוד שמחות לצאת ללמידה מסודרת עם מרצים מהאקדמיה ולהעשיר את עצמן.

אורלי פרומן: נכון, הן מביאות את הניסיון לתוך הלמידה, מה שמעשיר את הקורס עצמו, אבל הן מאוד שמחות ליום בשבוע הזה לצאת להתרענן ולחזור לגן קצת אחרת.

חגית מגן: שערי הקורסים לא סגורים בפני אותן סייעות.

עודד פורר: למה שהן ילכו אליהם?

עודד פורר: אם לא תדרגי את הקורסים האלה ברמה כזו שהליכה לקורס תתבטא בסופו של דבר בשכר, הן לא ילכו.

עודד פורר: באיזה מקום זה לא קורה בשירות הציבורי?

חגית מגן: 270 השעות מוכרות לצורך קבלת גמול השתלמות, זה בוודאי.

חגית מגן: השעות האלה לא "נזרקות" להן עבור כל ההשקעה הזו, בוודאי לסייעת חדשה שמתקבלת או סייעות יחסית צעירות שעדיין אין להן גמולי השתלמות, וכל גמול השתלמות בשלטון המקומי הוא 328 שקלים.

חגית מגן: אמנם זה לא הרבה אבל זה גמול שהוא רץ על כל השכר כי זה שכר לכל דבר ועניין, כמובן פנסיוני, לקרן השתלמות עם כל עלויות המעסיק שנלוות לזה, אז ה-270 שעות בהחלט הולך לגמול השתלמות.

עאידה תומא סלימאן: בעניין השכר, הם מקבלים עבור 12 חודשים אבל משלמים לסייעות 11 חודשים.

עודד פורר: לא, 12 משלמים.

עודד פורר: הסיפור על ה-10 חודשים זה בעיקר לאלה שעובדות בצהרונים, וכשיש קייטנת קיץ אז לפעמים הן מועסקות בקייטנה.

עודד פורר: אם אין קייטנה הן פשוט יוצאות לאבטלה או שאפילו מועסקות בקייטנה ויוצאות לאבטלה באוגוסט.

עודד פורר: או סייעות בחינוך המיוחד, אגב.

עודד פורר: בבקשה, יעל גבר.

יעל גבר: תודה, אני מגיעה בשם אלו"ט, שזה האגודה הלאומית לילדים ובוגרים עם אוטיזם.

יעל גבר: אני בעצם כאן כדי לייצג את הילדים עם הצרכים המיוחדים ובמיוחד את הילדים והתלמידים במערכת החינוך על הספקטרום האוטיסטי.

יעל גבר: גם בנייר העמדה שהצגנו לפני הוועדה, אחד הדברים הבולטים ביותר זה שהיום נראה שאין הגדרה מספקת לדיפרנציאציה בין הסייעות, זאת אומרת סייעת בגן נקראת סייעת, וסייעת שמשלבת ילד בחינוך המיוחד נקראת גם סייעת למרות שהתפקידים הם מאוד מאוד שונים.

יעל גבר: אני חושבת שאחד מהשינויים הנדרשים בתוך הדבר הזה, זה באמת לייחד כל תפקיד של סייעת ולייצר בתוך הנושא הזה של הסדרה של המקצוע גם את דרישות התפקיד וגם את המשמעויות של התפקיד הזה.

יעל גבר: סייעת לילד משולב בתוך בית ספר או בתוך גן, תפקידה איננו זהה לסייעת שהיא סייעת של גן בכללותו, ויש חשיבות גם ברמת ההכשרה שעוד רגע אני אדבר גם על זה, וגם ברמת ההגדרה של התפקיד.

יעל גבר: אני אדבר על הנושא הכי כואב אצלנו בעמותה ובאופן כללי עבור ילדים על הרצף, זה נושא ההכשרות של הסייעות.

יעל גבר: כמו שאמרתם והצגתם את זה עבור סייעות אחרות, גם סייעות השילוב והסייעות שמצטרפות לכיתות הקטנות, כיתות התקשורת וגני התקשורת בחינוך המיוחד, לא עוברות הכשרה.

יעל גבר: ההכשרה על פניו, כתובה, שאמורה להיות הן על ידי משרד החינוך והן על ידי השלטון המקומי, אבל בפועל מעטות הרשויות שמבצעות אכן את ההכשרה הזו.

יעל גבר: אנחנו מנסים להיכנס לתוך רשויות ולסייע בהכשרה הזו.

יעל גבר: היה לי מאוד חורה לשמוע בתחילת הדיון על זה שהסייעות הן חומר ירוד או משהו כזה.

יעל גבר: אני מאוד מאוד לא מסכימה עם הנחת היסוד הזו.

יעל גבר: אני חושבת שמלכתחילה כשלמקצוע הזה לא נדרשת הכשרה, אז בסופו של דבר לילדים שלנו יגיעו אנשים שיכולים להיות החומר הכי נפלא בעולם אבל הן לא באמת יודעות מה המשמעות של אוטיזם ואיך ניגשים בכלל לעבוד עם ילד מהסוג הזה.

יעל גבר: אני אגיד שבחודש אוגוסט עשינו הכשרה מקוונת בזום בעקבות הקורונה ופתחנו אותה לכל סייעות השילוב בארץ.

יעל גבר: אנחנו מאוד הופתענו לראות שהיו רשומות למעלה מ-800 סייעות שילוב שהשתתפו בהכשרה הזו לאורך ארבעה מפגשים, בזמנן הפנוי, בארבעה ערבים בשבועיים האחרונים של אוגוסט.

יעל גבר: זה הקצה של הקרחון על כמה הסייעות האלה צריכות וזקוקות וצמאות להכשרה הזו, וכמה הדבר הזה יכול לשרת ולהעמיק לנו כמבוגרים בחברה שבאה ואומרת שאנחנו רוצים שילוב ורוצים שהשונה יהיה כחלק מאיתנו, מה המשמעות הזאת בסוף לילדים בקצה.

יעל גבר: אנחנו שנים דנים בהגדרה של המקצוע, בהכשרה.

יעל גבר: מן הסתם בסוף זה גם אמור להתפרש כשכר אבל לצערי הדבר הזה דורש טיפול שורש עמוק ושנים הנושא הזה על השולחן.

יעל גבר: אני מאוד מברכת על הוועדה הזו ומקווה שהדבר הזה יוסדר.

יעל גבר: הסייעות דורשות הכשרה, צריכות הכשרה.

יעל גבר: זה ראוי, זה מגיע לילדים שלנו.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: עורכת הדין דבי ספיר.

דבי ספיר אליעזר: שלום לכולם.

דבי ספיר אליעזר: הדיון הוא על סייעות ונראה לי שכבר דיברתם הרבה על לידה עד שלוש.

דבי ספיר אליעזר: רק לעשות סדר בתחום הזה.

דבי ספיר אליעזר: ב-2018 נחקק חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות שקבע הליך של רישוי למעונות יום לפעוטות של שבעה ילדים ומעלה, וקבע שבתקנות ניתן לקבוע כל מיני תנאים כסטנדרטים להפעלת מעון יום לצורך קבלת רישיון מעון.

דבי ספיר אליעזר: אנחנו בתקופה הזאת הפצנו טיוטה להערות הציבור בקשר להסדרה בין השאר של מי יכול להיות מחנך-מטפל כהגדרתו בחוק.

דבי ספיר אליעזר: במעונות יום לפעוטות, שזה באמת מסגרות ללידה עד שלוש, תידרש הכשרה מסוימת למחנכות-מטופלות, מחנכים-מטפלים, גם אם הם לא באותם מעונות בעלי סמל שחגי הזכיר.

דבי ספיר אליעזר: החוק הזה מיועד להסדרת המסגרות ולא להסדרת המקצוע, זה מאוד חשוב להגיד, לכן האגף למעונות יום או השר בקשר לעניין הזה, כי הוא מתקין התקנות, מתקין תקנות בקשר לאותן מסגרות במסגרת החוק הזה.

דבי ספיר אליעזר: באופן כללי זה סוג של תקנות מסגרת שקובעות מי יכולים להיות המוסדות שמכשירים, וגם שיכולה להיות הכשרה תוך כדי עבודה, שזה משהו חשוב מכיוון שאין הרבה מחנכות-מטפלות, אבל זה לא במישור של הסייעות במובן של הדיון כאן, שזה באמת יותר נוגע לגני ילדים ומעלה - - -

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: תמר אוחנה, כוח לעובדים.

 << אורח >> תמר אוחנה: שלום לכולם, אני ראש מטה ירושלים בכוח לעובדים.

 << אורח >> תמר אוחנה: מאוגדות אצלנו עובדות הצהרונים בירושלים.

 << אורח >> תמר אוחנה: כמו שתמר מאית"ך-מעכי אמרה, חשוב לעשות את ההפרדה של עובדות הצהרונים שעובדות רק בצוהריים ושתנאי ההעסקה שלהן הם רק עשרה חודשים.

 << אורח >> תמר אוחנה: חשוב לציין שהם מוגדרים בקול קורא של משרדר החינוך, שרשויות יכולות באופן וולונטרי להגיע ויש סבסוד לרשויות באשכול חברתי-כלכלי נמוך, עד 5, כאשר בעצם השנה עדיין לא יצא קול קורא.

 << אורח >> תמר אוחנה: התוכנית הזאת, אמנם הוגדר לה כבר תקציב אבל הוא לא הגיע לשטח.

 << אורח >> תמר אוחנה: התוכנית כרגע, אי אפשר להוסיף כוח אדם, אי אפשר להוסיף סייעות כי אין עדיין קול קורא שיצא, וזו נקודה מאוד מאוד כואבת וחשובה.

 << אורח >> תמר אוחנה: אני אגיד שהקריאה שלנו מכאן היא בעיקר לנסות לייצר איזשהו שולחן עגול שמנסה להטמיע את תנאי ההעסקה באותו קול קורא.

 << אורח >> תמר אוחנה: עובדות הצהרונים בירושלים חתומות על הסכם קיבוצי שנוסף על הקול קורא, יש להן תוספות ותק, שכר השעה שלהן הוא יותר גבוה, יש להן שי לחג, דברים שאין לעובדות הצהרונים בכל הארץ, ורק בגלל שהן מאוגדות.

 << אורח >> תמר אוחנה: חבל שזה רק לאותן עובדות בירושלים.

 << אורח >> תמר אוחנה: אנחנו רוצים להטמיע את הדברים האלה כבר בקול קורא בתוך משרד החינוך.

 << אורח >> תמר אוחנה: נמצאות איתי כאן עובדות צהרונים שהן נציגות ועד, למשל עדנה יהושע שתשמח להמשיך אם הוועדה תיתן לה, את הדגשים המרכזיים שלהם.

עדנה יהושע: שלום לכולם, קודם כל אני מסכימה עם כל מה שנאמר פה.

עדנה יהושע: אני אתחיל בסיפור אישי.

עדנה יהושע: אני רוצה להגיד לכם שאני מאושרת שלא הבאתי ילדים לעולם הזה.

עדנה יהושע: אתם יודעים מתי קיבלתי את ההחלטה הזאת?

עדנה יהושע: אני כולי רועדת כשאני מדברת על זה.

עדנה יהושע: קיבלתי את ההחלטה הזאת כשעשיתי את ההתמחות שלי במעון.

עדנה יהושע: אני עברתי הכשרה של מחנכות-מטפלות והייתי צריכה לעשות את ההתמחות שלי במעון, ושם ראיתי דברים נוראיים ושם החלטתי שאני לא מביאה ילדים לעולם הזה.

עדנה יהושע: זה בושה וחרפה שככה מערכת החינוך מתייחסת לעובדים שלה.

עדנה יהושע: אתם יודעים שבנות מגיעות לעבודה מתוסכלות בגלל השכר הנמוך שהן מרוויחות?

עדנה יהושע: זה בושה וחרפה.

עדנה יהושע: אני היום לא עובדת כי אין לי עבודה.

עדנה יהושע: העבודה הזאת בצהרונים היא לא יציבה.

עדנה יהושע: אתן לכם את הדוגמא האישית שלי.

עדנה יהושע: הגן שלי לא נפתח.

עדנה יהושע: אני בלי עבודה עכשיו.

עדנה יהושע: העבודה הזאת לא יציבה.

עדנה יהושע: כל שנה אני בסטרס, האם תהיה עבודה, לא תהיה עבודה?

עדנה יהושע: אני רוצה לספר לכם עוד משהו קטן, נורא חשוב לי להגיד את זה.

עדנה יהושע: בגלל שהשכר נמוך אין עובדות טובות.

עדנה יהושע: שנתיים אני עובדת או עם נשים מבוגרות שאני צריכה לעשות את העבודה שלהן כי אין להן יכולת פיזית לעשות את העבודה, ובשנה השנייה עבדתי עם בנות עם בעיות נפשיות.

עדנה יהושע: יש לי בטן מלאה על כל מערכת החינוך.

עדנה יהושע: זה בושה וחרפה.

עדנה יהושע: מדובר הרי בדור העתיד שלנו.

עדנה יהושע: למה ככה להתעלל בילדים ובעובדות?

עדנה יהושע: מספיק כבר.

עדנה יהושע: אני קוראת מפה לכל מי שנוגע בדבר, שמישהו יקום ויעשה משהו בנדון.

עדנה יהושע: מספיק כבר.

עדנה יהושע: אני שוב אומרת, אתם מתעללים בילדים ובעובדות.

עדנה יהושע: מספיק כבר.

עדנה סבג: אפשר לומר גם את מספר הילדים, סליחה שאני מפריעה.

עדנה סבג: הוא גבוה בצהרונים, ללא עזרה.

עדנה סבג: לא מביאים עוד סייעת.

עדנה סבג: כמו שהיא אמרה, מביאים סייעות מבוגרות, איטיות, קשה להן לעבוד.

עדנה סבג: אני עובדת כ-14 שנה.

עדנה סבג: הסייעות ממורמרות.

עדנה סבג: מה זה השכר הנמוך?

עדנה סבג: עכשיו מגיע ראש השנה.

עדנה סבג: לעובדות הבוקר מגיע מתנת ראש השנה ולנו לא מגיע.

עדנה סבג: עכשיו אני צריכה מתנה, קצת להרגיש טוב כשאני באה לעבודה.

עדנה סבג: זה המשך של הבוקר.

עדנה סבג: למה בבוקר יש להם אור ואהבה ועוד סייעת?

עדנה סבג: השנה רוצים לשלב לנו ילדים עם צרכים מיוחדים ובבוקר כן מביאים סייעת משלבת ובצהרון אין סייעת משלבת.

עדנה סבג: אתם יודעים מה הסייעת בצהרון עושה?

עדנה סבג: אני כמובילה צריכה להתעסק עם הילדים, לעשות מפגש, לשטוף ידיים.

עדנה סבג: הסייעת צריכה להכין את האוכל.

עדנה סבג: עם 20 ומשהו ילדים אין לי עזרה כי היא עסוקה לסדר את האוכל.

עדנה סבג: עכשיו מגיעים ילדים בני שלוש ואפילו בני שנתיים ותשעה חודשים ואני צריכה גם לעזור לנקות להם את הקקי.

עדנה סבג: יש לי ילד עם טיטול.

עדנה סבג: זה לא יתכן שאני כל רגע קוראת לה.

עדנה סבג: ממש אתם מזניחים אותנו כסייעות הצהרון ומובילות הצהרון.

 << אורח >> תמר אוחנה: רק לסיכום, נשמח שכן יהיה שולחן עגול בפיקוח הוועדה, להמשך דיון גם מול משרד החינוך, והסדרת התנאים.

 << אורח >> תמר אוחנה: תודה רבה על הדיון הזה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: יניב בר אור.

יניב בר אור: שלום, קודם כל מאוד מאוד חורה לי עניין ההכללות.

יניב בר אור: מה שקורה כרגע בכל הדיון הזה, כולו בהכללה מאוד גדולה.

יניב בר אור: אני מבין שיש הרבה מאוד בלבול בין סוגי הסייעות והמטפלות ואלה שעובדות בגנים למול אלה שעובדות במעונות למול אלה שעובדות בצהרונים.

יניב בר אור: צר לי על זו שבחרה שלא להביא ילדים לעולם בגלל חוויה שלילית שחוותה במעון יום.

יניב בר אור: כנראה שהיא הגיעה למקום לא נכון.

עודד פורר: יניב, תתייחס לנושא בבקשה.

יניב בר אור: חשוב לי מאוד להגיד שרוב המפעילים ורוב המטפלות עושות עבודת קודש.

יניב בר אור: כשאנחנו מתייחסים כרגע לנושא של שכר המטפלות ושכר הסייעות, חשוב להדגיש קודם כל בראש ובראשונה, מעבר לכל שכר, שנדרשת כאן הכשרה, הדרכה, ליווי פדגוגי צמוד למטפלות האלה ולהרים את הרמה מעבר לשכר, כי מי שנמצא בתחום הזה של חינוך רק בגלל השכר, כנראה שכבר מבין שאם הוא לא הלך ללמוד הנדסה או תחום אחר שמכניס משכורות של חמש ספרות ומעלה, הוא לא הולך להתעשר מהתחום הזה.

יניב בר אור: אנשים עובדים בתחום הזה מתוך אידיאולוגיה ואנשים משקיעים מאות אלפי שקלים ומיליוני שקלים מתוך אידיאולוגיה חינוכית ולא בשביל להתעשר מהתחום הזה.

יניב בר אור: כשאנחנו מסתכלים על מטפלות שמרוויחות שכר מינימום של 100,000 שקל בשנה או 150,000 שקל בשנה, במרכז, ואנחנו מדברים עכשיו על להעלות את השכר שלהן או להוסיף מטפלת כמו שראינו בתקנות שמוצעות על ידי משרד העבודה והרווחה להוספת מטפלות להקטנת הכיתות ולשינוי התקנות בעניין המטפלות שעובדות עם הילדים, אנחנו מדברים על תוספת של בין 300,000 ל-600,000 שקל בשנה.

יניב בר אור: זה לא משהו שקיים בתזרים או ברווח השנתי של מעון יום לפעוטות.

יניב בר אור: זה לא משהו שהוא אפשרי.

יניב בר אור: זה משהו שבסופו של דבר יגיע או מההורים או מזה שמעונות פשוט ירימו ידיים.

יניב בר אור: האופציה העדיפה כנראה על כולם היא שהמדינה תתקצב והמדינה תכניס את ידה העמוק לכיס אם באמת אכפת לה מהעוללים הקטנים, מחסרי הישע הקטנים שמתחנכים במסגרות הפרטיות והמתוקצבות.

יניב בר אור: המדינה, אם היא רוצה להשית רגולציות, היא לא יכולה להשית את כל הרגולציות על מעונות היום הפרטיים בגילאי לידה עד גיל שלוש.

עודד פורר: הנקודה ברורה, יניב.

עודד פורר: זה גם לא היה בכלל על הפרק באירוע הזה, אבל בסדר.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: משרד האוצר, גלי אמיר.

עודד פורר: גלי, תראי, אני חייב לומר משהו עכשיו רגע בתמונה הכוללת כי יש באמת המון סוגים והמון סיווגים, וסייעת כזאת והסייעת שעובדת על 14:00 והסייעת שעובדת מ-14:00 ובגן ילדים כזה וכך וכך.

עודד פורר: בשנת 1997 עבר בכנסת ישראל חוק יום חינוך ארוך שאומר שיום החינוך במדינת ישראל הוא מהשעה 08:00 בבוקר עד השעה, לא זוכר אם זה 16:00 או 17:00 אחר הצוהריים, אבל לא משנה, נניח 16:00 אחר הצוהריים.

עודד פורר: לא זוכר מה כתוב בדיוק בחוק.

עודד פורר: בכל פעם שמאושר תקציב, מביא משרד האוצר את דחיית מועד מימוש חוק יום חינוך ארוך, שאגב, אם היה חוק יום חינוך ארוך, אז כל הסייעות היו נכנסות תחת המסגרת של מערכת החינוך כי מדובר ביום חינוך ארוך.

עודד פורר: באחד הדיונים בוועדת החינוך, אני התנגדתי להארכת התוקף ואמרתי למשרד האוצר, אחת מהשתיים, אי אפשר לאחוז את המקל הזה משתי קצותיו.

עודד פורר: או שתבואו ביושר לכנסת ותגידו, חברים, עבר החוק הזה ב-97' אבל זה הכול ישראבלוף, הוא עבר ואין לנו שום כוונה לקיים אותו, או שתפסיקו לדחות אותו כל פעם, ואז בא נציג האוצר ואמר, סליחה, סליחה, הוא כן מקוים.

עודד פורר: כל המסגרות שקורות אחר הצוהריים, ואנחנו כבר היום נמצאים בשלב שבו יש הרבה מאוד מסגרות אחר הצוהריים כמעט בכל הארץ, חלקן מסובסדות ברשויות סוציו-אקונומי 1 עד 3 כמדומני, וכיוצא באלה, אנחנו מחילים את יום החינוך הארוך לאט לאט, זאת אומרת שגם אתם רואים בכל מה שקורה בתוך מערכת החינוך מהשעה 14:00 ועד 16:00 חלק מאותו יום חינוך ארוך.

עודד פורר: אז עכשיו תסבירו לי איך אתם מייצרים את השונות הזאת במי שעוסקת בחינוך עד השעה 14:00 ומי שעוסקת בחינוך מהשעה 14:00.

גלי אמיר: שלום, צוהריים טובים, אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו ושלתחושתי לא היו מדויקים.

גלי אמיר: צריך לזכור שיש הפרדה ברורה בין סייעות שמועסקות על ידי מרכז השלטון המקומי, מיוצגות על ידי ההסתדרות הכללית החדשה, נהנות מהסכם קיבוצי, שכרן והעסקתן משולמים לפי ההסכם הקיבוצי.

גלי אמיר: תנאי השכר האלה כוללים 12 חודשי העסקה שהם חודשי העסקה רצופים.

עודד פורר: אין צורך לחזור על הדברים שכבר נאמרו כאן ואנחנו מכירים.

עודד פורר: אנחנו יודעים על תנאי הסייעות שנמצאות בהסכם הקיבוצי.

עודד פורר: אני ביקשתי ממך התייחסות לנושא מסוים.

עודד פורר: מדוע מבחינת משרד האוצר יש סייעות עד 14:00 וסייעות מ-14:00?

עודד פורר: במה שונה העבודה שלהן?

גלי אמיר: זה נובע ממה שכתוב בהסכמים הקיבוציים, שיום עבודה רגיל של סייעות הוא עד 14:00.

גלי אמיר: יש להן יום עבודה ארוך.

גלי אמיר: הן מקבלות תוספת בגין יום ארוך, תוספת הסכמית, ואז יום העבודה שלהן הוא אכן ארוך יותר.

גלי אמיר: זה תלוי ברשות המקומית, יש יום לימודים ארוך או אין יום לימודים ארוך.

גלי אמיר: מי שעובדת ביום לימודים ארוך זוכה לתוספת הסכמית מתאימה ותוספת שכר.

עודד פורר: זאת אומרת, מבחינת

עודד פורר: כם אתם חיים בשלום עם זה שבחלק נכבד מהרשויות המקומיות סייעת בשעה 14:00 מרוויחה פחות מהסייעת שעובדת עד 16:00.

גלי אמיר: זה תלוי ברשות המקומית.

עודד פורר: מה זאת אומרת תלוי ברשות המקומית?

עודד פורר: יש יום חינוך ארוך או אין יום חינוך ארוך?

גלי אמיר: אגף השכר והסכמי עבודה מטפל בהסכמי שכר.

גלי אמיר: הוא לא המעסיק.

גלי אמיר: אני לא יכולה לחייב רשות מקומית איך להתנהל.

גלי אמיר: היכן שיש יום חינוך ארוך, יום לימודים ארוך, הסייעת מקבלת תוספת בגין יום הלימודים הארוך.

גלי אמיר: יש תוספת הסכמית ייעודית לעניין.

גלי אמיר: זה המענה שהסכם שכר יכול לתת.

עודד פורר: ומה קורה עם מי שמחוץ להסכם השכר?

גלי אמיר: לרשות שאין, זה החלטה של הרשות.

עודד פורר: כמה סייעות יש מחוץ להסכם השכר?

גלי אמיר: אנחנו אחראים רק על מי שמוגדר - - - , שזה עולם השלטון המקומי כמעסיקי סייעות.

גלי אמיר: אנחנו לא מפקחים על כל המפעילים.

גלי אמיר: הם חוקית לא תחת הפיקוח שלנו.

עודד פורר: מי מפקח על המערכת הזאת מתחילתה ועד סופה?

עודד פורר: מי מתקצב אותה בסוף?

עודד פורר: יש מישהו שאחראי במדינת ישראל על הנושא הזה?

גלי אמיר: ככלל תקצוב, אני מניחה שזה תקצובים של משרד החינוך ואגף תקציבים.

גלי אמיר: אני לא עובדת של אגף התקציבים.

גלי אמיר: אני מאגף הסכמי השכר של השלטון המקומי ופה אני אתייחס ספציפית למי שההסכמים האלה חלים עליו.

גלי אמיר: לגבי עובדים שמועסקים במסגרות או אצל מעסיקים שהם לא מפוקחים על ידנו, אין לי ידיעה לגביהם.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני חייב לומר שזה בדיוק ממחיש את איך שהממשלה מתייחסת לנושא הזה.

עודד פורר: צריך לתת הסבר, ואני הייתי מציע אולי שהממשלה תיתן דף לילד שנכנס בגיל שלוש לגן הילדים ותגיד לו מי אחראי עליו מאיזה שעה עד איזה שעה.

עודד פורר: עד השעה 14:00 אחראי עליו האגף הזה במשרד החינוך, החל מהשעה 14:00 אחראי עליו האגף הזה במשרד העבודה.

עודד פורר: זריקת האחריות על מה שקורה בגילאים האלה היא בעיניי השערורייה הכי גדולה, ובראש ובראשונה אני בעניין זה פונה למשרד החינוך.

עודד פורר: חברים, ברור לכל בר-דעת שילדים בגילאים האלה נמצאים תחת האחריות של משרד החינוך, וגם אם זה היום לא מוגדר בצורה מסודרת, שר החינוך צריך לדרוש את זה ולפעול כדי שהדברים האלה יהיו תחת תחום אחריותו, כי מרגע שזה מפוזר בין כל התחומים, אנחנו רואים את מה שאנחנו רואים כאן, את הבלגאן, את הדריכה על אוכלוסיות מסוימות ואת העובדה שבסוף לילדים האלה מגיעות סייעות שמקבלות מעט מדי, עם הכשרה מוגבלת וגם עם תנאי סף כאלה שלא מאפשרים באמת לבחון מי נכנס בשערי גן הילדים.

עודד פורר: הוועדה פונה לממונה על השכר לקבוע שכר מינימום לסייעת, כזה שישקף את אופי העבודה באופן כללי הכולל גם שכר לסייעת שממשיכה לצהרון, גם אם היא לא תחת אותו הסדר.

עודד פורר: במקביל, הוועדה פונה למנכ"ל משרד החינוך ומבקשת ממנו להוביל את הגדרת המקצוע, כולל הכשרות.

עודד פורר: הגדרת מקצוע של סייעת הכולל לגבי סייעת, בין אם זה בגן הילדים עד השעה 14:00 ובין אם זה בגן הילדים, בצהרון מהשעה 14:00.

עודד פורר: בשני המקרים אני חושב שצריכה להיות פה הגדרת מקצוע שמי שיגדיר יהיה מנכ"ל משרד החינוך.

עודד פורר: אני אבקש לקבל את ההתייחסות של מנכ"ל משרד החינוך בדיון שאנחנו נקיים מייד לאחר החגים, ספציפית על הנושא הזה.

עודד פורר: שייקח בחשבון, אנחנו נזמן דיון על נושא הגדרת המקצוע של הסייעת ונבקש לשמוע את זה.

עודד פורר: אנחנו מבקשים מהממונה על השכר ומשרד החינוך להתאים את שעות העבודה של הסייעות והגננות.

עודד פורר: במה שעלה פה יש פער בין ההתאמה של שעות העבודה של סייעת ושעות העבודה של גננת, ומכך גם ישנו פער שמתבטא בסוף בשכר.

עודד פורר: בנוסף, אנחנו פונים לשר האוצר, לממונה על השכר ומנכ"ל משרד החינוך גם יחד, בדיון שאנחנו נקיים בחודש הבא, להציג לנו מתווה.

עודד פורר: גם בדיון הזה הם היו אמורים להציג מתווה וכמובן שאף אחד לא בא עם זה, אבל אנחנו נדרוש מתווה שכולל הכשרה, הדרכה, תהליך קידום ואופק לשכר.

עודד פורר: הדברים האלה צריכים להיות שלובים אלה באלה.

עודד פורר: גם סייעת, אפילו שתעבור את אותו קורס שהציגו לנו מהשלטון המקומי במהלך 20, 30, 40 שנות עבודתה, צריכה לעבור הכשרות מעת לעת.

עודד פורר: ההכשרות האלה צריכות להתבטא גם בשכר שלה ובעליית השכר שלה, כולל אופק קידום, אחרת גם נראה תחלופה גבוהה, גם נראה קושי לגייס כוח אדם וגם נראה שאנחנו בסוף נתקלים עם כוח אדם לא מתאים, לא מוכשר, שעוסק אולי בדבר החשוב ביותר, וזה המצב הקיים כרגע.

עודד פורר: כרגע הנושא הזה פרוץ לחלוטין ואני מניח אותו בסוף בסוף לפתחו של משרד החינוך.

עודד פורר: שם זה חונה.

עודד פורר: הוא זה שצריך להוביל ולרתום אליו את משרד האוצר איפה שצריך, את משרד העבודה איפה שצריך ואת משרד הפנים איפה שצריך.

עודד פורר: תודה, הישיבה נעולה.