ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 23, פרוטוקול מספר 53, 2020-08-23 10:45

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: היום יום ראשון בשבוע, ה-23 באוגוסט 2020, ג' באלול התש"ף ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון מס' 6) (חובת פרסום דוח שנתי), התש"ף-2020.

חיים כץ: לפני שבוע העברנו את הצעת החוק בקריאה הראשונה ואמרתי שאנחנו ניכנס לעומקם של דברים אחרי הקריאה הראשונה, בין הקריאה השנייה לשלישית ואני מתכוון לעשות זאת היום גם אם נשב עד מחר בבוקר.

חיים כץ: שיהיה ברור לכולם.

חיים כץ: גם נשב עד מחר בבוקר, יש לנו זמן ונשב כמה שצריך.

חיים כץ: אנחנו ניכנס לבעיות וניכנס לדיונים וכל אחד יוכל לומר מה שהוא רוצה.

חיים כץ: כל אחד יוכל לדבר חופשי.

חיים כץ: זה לא שאנחנו חייבים לקבל את מה שהוא אומר, אבל הוא יאמר מה שהוא רוצה.

חיים כץ: אני מקווה שבסיכום כל הדברים, אנחנו נגיע לחקיקה.

חיים כץ: אנחנו נעשה את זה כך שהיועצת המשפטית תקרא עכשיו את הצעת החוק.

חיים כץ: סעיפים שאין עליהם מחלוקת, נסמן וי ונלך הלאה.

חיים כץ: כל סעיף שיש עליו מחלוקת, נאמר שיש מחלוקת, נעזור אותו ונחזור אליו אחר כך.

חיים כץ: לא ניכנס לדיון סעיף סעיף.

חיים כץ: אנחנו נחזור לסעיפים האלה, נשתדל להגיע בהם להסכמות ואם לא נגיע להסכמות, חברי הכנסת יחליטו.

חיים כץ: היועצת המשפטית לוועדה ישבה עם היועצים המשפטיים של המשרדים והגיעו לכל מיני הסכמות.

חיים כץ: משהו שלא אהבתי, גורמים חיצוניים מנסים להלך עלינו אימים כדי שלא נעביר את החקיקה.

חיים כץ: אין דברים כאלה.

משה אבוטבול: מה האינטרס שלהם?

חיים כץ: אין לי מושג מה האינטרס שלהם אבל אני שוקל אם לפנות למשטרה ולהגיש תלונות על אותם גורמים.

חיים כץ: לא מקובל עלי שיאיימו עלינו אם אנחנו רוצים חקיקה.

חיים כץ: לא מקובל.

חיים כץ: אין סרט כזה.

חיים כץ: אף אחד לא יאיים שאם נעביר חקיקה, הוא יעשה כך או כך.

חיים כץ: הוא יכול לעשות בלי לאיים ואנחנו נכבד אותו יותר.

חיים כץ: לא מכיר סגנון כזה.

חיים כץ: העברתי 180 חוקים בקריאה השנייה והשלישית ולא היה דבר כזה.

חיים כץ: לפני שנעבור לחקיקה, ביקש נשיא התאחדות התעשיינים, רון תומר, לומר משהו.

חיים כץ: נעלה אותו ב-זום.

רון תומר: תודה חבר הכנסת כץ.

רון תומר: רציתי לומר דבר אחד בקצרה.

רון תומר: התאחדות התעשיינים תומכת בקידום נשים, תומכת בהעסקה של נשים ותומכת בשכר שווה לנשים.

רון תומר: חשוב לי לומר את זה כדבר ראשון כדי שהדברים האלה יהיו ברורים ועל השולחן.

רון תומר: יתרה מזאת, נוכחת אתכם, ואני מקווה שתהיה לה זכות דיבור בהמשך, תעשיינית בשם טל קאופמן שמנהלת אצלנו פורום נשים שעושה הרבה כדי לקדם נשים בתעשייה, גם בדרגות עבודה ובשכר אבל גם כדי ליצור ולחבר יותר ויותר נשים לתעשייה.

רון תומר: לכן, בגדול, היוזמה הזו מבורכת ואנחנו בעד שוויון לנשים והרבה נשים.

רון תומר: חשוב לי לומר במילה אחת, והנציגים שלנו שם יעירו יותר בהמשך, אנחנו חושבים שהדרך לעשות את זה היא לא הדרך שהצעת החוק מדברת עליה מכיוון שדרך שבה יפורסמו סולמות שכר לכל עובד וכולי, היא לא דרך נכונה והיא לא דרך שניתן לנהל בה, בטח לא תעשייה פרטית שעובדת עם חוזי שכר וכך הלאה.

רון תומר: אני חושב שכרגע הפתרון הזה הוא לא פתרון נכון שגם עלול במצבים מסוימים לפגוע בנשים ולא לעזור.

רון תומר: לכן בקשתי כבוד היושב ראש, אם ניתן אולי לקיים – ואנחנו נהיה ערוכים ודרוכים בקצב מהיר כדי שאף אחד לא יחשוב שיש למישהו מטרה למסמס את זה – איזשהו דיון נוסף, שולחן עגול, בין מעסיקים, בין העובדים וההסתדרות יכולה להיות שותף נאות לנושא הזה, לבין הכנסת הנכבדה כדי להגיע לפתרון מוסכם שישיג את המטרה אבל באמצעים שבאמת ישיגו אותה ולא יגרום לבעיות אחרות בשוק העבודה בישראל.

רון תומר: תודה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: נעבור להקראה.

חיים כץ: כל סעיף שאין אתו בעיה, מסמנים וי.

חיים כץ: יש סעיף שלמישהו יש בעיה, הולכים הלאה.

חוה אתי עטייה: מה לגבי שאלות?

משה אבוטבול: היא היוזמת.

חיים כץ: אז מה?

חיים כץ: החוק עכשיו הוא של הוועדה.

חיים כץ: קריאה שנייה ושלישית.

חיים כץ: זה חוק של הוועדה.

חיים כץ: אתה חדש ולכן אני אסביר לך.

משה אבוטבול: יש כאן הצעה פרטית וממשלתית.

חיים כץ: כשבן אדם מגיש הצעת חוק, הוא מגיש אותה כהצעה טרומית.

חיים כץ: היא עוברת ועדת שרים, יורדת ועולה למליאה, הוא עולה לדוכן ומציג אותה, מעביר אותה לוועדה להכנה לקריאה ראשונה.

חיים כץ: בקריאה השנייה והשלישית היא הצעת חוק של הוועדה.

חיים כץ: אותו אדם שיהיה בוועדה, הוא כבר לא מציג אותה.

חיים כץ: מי שמציג אותה זה יושב ראש הוועדה או מי מטעמו.

חיים כץ: בקריאה שנייה ושלישית החוק הוא חוק של הוועדה.

משה אבוטבול: כל חוק?

חיים כץ: כל חוק.

משה אבוטבול: בסדר.

משה אבוטבול: חוה, תיפרדי מהחוק.

משה אבוטבול: חיים השתלט עליו.

חיים כץ: אלה הכללים בכנסת.

משה אבוטבול: מקבל את הדמוקרטיה.

חיים כץ: גם חוק ממשלתי הוא חוק של הוועדה.

משה אבוטבול: גם פרטי?

חיים כץ: גם פרטי.

חיים כץ: החוק נזקף לזכותה בספר החוקים.

משה אבוטבול: לפחות זה מה שנשאר לה.

חיים כץ: נשאר לה הכול.

חיים כץ: אבל ברגע שזה מגיע לקריאה שנייה ושלישית, זה תחת כנפי הוועדה.

יעל סלנט: הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקו) (חובת פרסום דוח שנתי), התש"ף-2020

יעל סלנט: בחוק שכר שווה לעובדת ולעובד, התשנ"ו-1996 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 6א במקום "בתוספת" יבוא "בתוספת הראשונה" ובמקום "את התוספת" יבוא "את התוספת הראשונה", ובסופו יבוא "על גוף כאמור יחולו הוראות סעיף 6ב, ואולם לעניין גוף המדווח לממונה על השכר לפי הוראות סעיף 33 לחוק יסודות התקציב – ייחשבו דיווח של הנתונים המנויים בתוספת השלישית, לממונה על השכר ופרסומם על ידו, כפרסום דין וחשבון פומבי כמשמעותו בסעיף 6ב, ובלבד שהגוף המדווח העביר את המידע, באופן שנקבע על ידי הממונה על השכר, כפי שהתבקש על ידו ובמועדים שנקבעו על ידו".

יעל סלנט: היום החוק קובע בסעיף 6א חובה לעניין פרסום מידע לעניין שכר.

יעל סלנט: החובה הזאת חלה היום על עמותות, על חברות ציבוריות, על חברות אג"ח ועל תאגידי מים וביוב.

יעל סלנט: החוק קובע שדיווחים שהם מעבירים על השכר, יכללו גם התייחסות לפי מין.

משה אבוטבול: רק הגבוהים ביותר?

יעל סלנט: רק חמשת מקבלי השכר הגבוהים.

משה אבוטבול: אבל יש לנו עוד הרבה נשים שלא בדיוק מקבלות.

יעל סלנט: לכן אנחנו אומרים שהגופים שממילא היום חייבים לפי 6א, יחול עליהם גם סעיף 6ב שזה הסעיף שאנחנו מוסיפים עכשיו לגבי פערי השכר, ודיווח שהם ידווחו לפי סעיף 33(א) לחוק יסודות התקציב, ייחשב להם כדיווח לפי סעיף 6ב.

יעל סלנט: המטרה היא שאנחנו לא רוצים שגופים ציבוריים יצטרכו לדווח פחות מגופים פרטיים ולכן אנחנו מחילים עליהם גם את הוראות סעיף 6ב.

יעל סלנט: זה יחול בכפיפה יחד עם הוראות סעיף 6א שממילא חלות עליהם היום.

חיים כץ: יש למישהו הסתייגויות מהסעיף?

משה אבוטבול: אני רוצה להבין בבירור.

משה אבוטבול: אם היום היו רק חמישה בעלי משכורות גבוהות - - -

חיים כץ: לא הולכים לפרסם את השמות של כולם.

משה אבוטבול: לא.

משה אבוטבול: זה היה עד כה.

משה אבוטבול: אבל עכשיו רוצים לגלות את כל הנשים.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: אין מגמה לכתוב את השכר של כל אישה.

חיים כץ: אנחנו רוצים לעשות את זה בקבוצות ולהראות קבוצה מסוימת של נשים במדרגים כאלה ואחרים.

משה אבוטבול: בתפקידים מקבילים לגברים.

חיים כץ: כן, אבל לא שמית.

משה אבוטבול: אבל בחוק הראשון כן כותבים שם.

חיים כץ: כאן לא.

חיים כץ: יש למישהו הערות לגבי הסעיף?

טל קאופמן: לי יש הערה.

טל קאופמן: יושבת ראש פורום נשים של התאחדות התעשיינים וחברה בנשיאות של התאחדות התעשיינים.

טל קאופמן: אני תעשיינית בעלת מפעל טל נאנו ציפויים אשר מונה כ-60 נשים, 99 אחוזים מהעובדים אצלי הן עובדות.

חיים כץ: החוק לא חל עליך.

טל קאופמן: אני לא באה מטעמי.

טל קאופמן: אני באה בשם הנשים בכלל.

טל קאופמן: אני אמשיך.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: אם יש לך הסתייגות, אנחנו עוזבים את הסעיף.

חיים כץ: אמרת שיש לך הסתייגויות ולכן אנחנו לא ממשיכים בסעיף אלא עוברים לסעיף הבא.

חוה אתי עטייה: שאלה.

חוה אתי עטייה: אל תשיבי לי עכשיו אלא אולי בהמשך.

חוה אתי עטייה: האם פרסום ודיווח הולך כמקשה אחת?

חוה אתי עטייה: בהמשך תשיבי לי.

חוה אתי עטייה: אין לי בעיה.

יעל סלנט: אנחנו נגיע לזה.

יעל סלנט: אחרי סעיף 6א יבוא: "6ב.

יעל סלנט: דוח שכר שנתי בהתייחסות לפי מין

יעל סלנט: "חתכי עובדים" – חלוקת כלל העובדים במקום העבודה לפי קבוצות של סוגי עובדים, סוגי משרות או סוגי דירוגים, והכול בהתאמה לסוג ואופי מקום העבודה.

יעל סלנט: "מידע רגיש" – סוד מסחרי כהגדרתו סעיף 5 לחוק עוולות מסחריות, התשנ"ט-1999, ומידע שטעמים של ביטחון המדינה מצדיקים שלא לגלותו.

יעל סלנט: "שכר" – לרבות גמול אחר כהגדרתו סעיף 2 לחוק ובלבד שהוא מדווח לפי סעיף 2(2) לפקודת מס הכנסה (נוסח חדש).

יעל סלנט: אלה ההגדרות שנשתמש בהן בהמשך.

יעל סלנט: לגבי חתכי עובדים, בכל מקום עבודה יש חתכים.

יעל סלנט: יש מקומות ציבוריים בהם זה באמת לפי דירוגים, יש מקומות פרטיים שזה יהיה לפי סוג העבודה.

יעל סלנט: המעסיק יצטרך לפלח איכשהו את העובדים ולעשות חלוקה.

חיים כץ: לפי דירוגים אין לו בעיה.

חיים כץ: לפי דירוגים, גם גבר וגם אישה באותו דירוג, זה אותו שכר.

קריאה: אבל זה רק במגזר הציבורי.

חיים כץ: כן.

משה אבוטבול: לגבי מידע רגיש, את מתכוונת בעיקר משרד הביטחון?

יעל סלנט: לא רק.

יעל סלנט: כל מידע שיכול לפגוע באמת בסודות מסחריים שהמעסיק לא מגלה באופן רגיל, גם כאן הוא לא צריך לגלות דברים שמבחינתו הם חסויים והם סוד.

יעל סלנט: אנחנו נראה בהמשך שאנחנו לא נכנסים לשכר, ממש לדווח או שמי כמובן אלא רק באמת פילוח מסוים את הפער באחוזים בין גברים לנשים באותה קבוצה.

יעל סלנט: זה המידע שיהיה גלוי.

חיים כץ: על סעיף 2 יש למישהו הערות?

חוה אתי עטייה: לא קראנו את כל סעיף 2.

חיים כץ: על מה שקראנו.

חיים כץ: יש הערות?

ישראלה שטיר אינשטיין: יש לי הערות על סעיף 2(ג).

חיים כץ: עוד לא הגענו אליו.

יעל סלנט: אם כן, ההגדרות – בסדר.

חיים כץ: הגענו עכשיו לסעיף קטן (ב).

חיים כץ: ההגדרות – בסדר.

יעל סלנט: מעסיק המעסיק יותר מ-365 עובדים יאסוף נתונים ויערוך, אחת לשנה, דין וחשבון פנימי בו יפורט השכר הממוצע של עובדות ועובדים המועסקים אצלו, בחלוקה לפי חתכי עובדים תוך פירוט פערי השכר הממוצע הקיימים בין גברים לנשים בכל חתך עובדים במקום העבודה (בסעיף זה – דין וחשבון פנימי).

יעל סלנט: דין וחשבון פנימי יכלול את כל הפרטים המופיעים בתוספת השנייה.

חיים כץ: יש למישהו הערות?

אביעד שוורץ: כן.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: תעברי לסעיף קטן (ג).

יעל סלנט: אחת לשנה, עם עריכת דין וחשבון פנימי, ימסור מעסיק לכל עובד ועובדת במקום העבודה מידע בדבר חתך העובדים אליו משתייך העובד, סוגי התפקידים שנכללו באותו חתך וכן פער השכר בתוך אותו חתך ובלבד שאין במסירת המידע הפרה של כל דין.

יעל סלנט: למעשה סעיף קטן (ב) דיבר על דין וחשבון פנימי שזה רק המעסיק עושה בתוך מקום העבודה והוא לא צריך לפרסם את זה לאף אחד.

יעל סלנט: שם הוא צריך באמת לעשות את כל הפילוחים והחתכים ולראות את פערי השכר.

יעל סלנט: בסעיף קטן (ב) אנחנו קובעים חובה שהמעסיק מיד עם עריכת הדוח צריך לשלוח לכל עובד הודעה ומה שיש באותה הודעה זה סך הכול אותה קבוצה אליה משתייך העובד ופער השכר באותה קבוצה.

יעל סלנט: הוא לא יודע מה ממוצע השכר באותה קבוצה.

יעל סלנט: מה שכן, השארנו את זה לדיון האם הוא ידע גם את הממוצע.

יעל סלנט: זה משהו שהוועדה תצטרך להכריע בו.

יעל סלנט: כרגע הוא רק יודע שיש לדוגמה פער של חמישה אחוזים בין עובדים לעובדות בקבוצה אליה הוא משתייך.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני מסתייגת.

חיים כץ: שמענו.

חיים כץ: זוכר.

חיים כץ: אמרת.

יעל סלנט: אחת לשנה, עם עריכת דין וחשבון פנימי ובהתבסס עליו, יפרסם המעסיק לציבור דין וחשבון פומבי, לרבות באתר האינטרנט שלו ככל שקיים.

יעל סלנט: דין וחשבון פומבי כאמור יכלול את ל הפרטים המופיעים בתוספת השלישית.

יעל סלנט: זו הדרגה השלישית.

יעל סלנט: זה מה שמפורסם לציבור.

יעל סלנט: עוד מעט נגיע לתוספת ונקרא מה נמצא ברמה הפומבית.

חיים כץ: מסתייג?

אביעד שוורץ: כן.

חיים כץ: אל תסביר.

חיים כץ: לא צריך.

חיים כץ: חבל על הזמן שלנו.

אביעד שוורץ: משהו כללי.

חיים כץ: אתה מסתייג, תסתייג.

חיים כץ: עזוב.

חיים כץ: אל תתלהבו.

חיים כץ: כל אלה שמסתייגים מהכול, בסוף לא יקבלו כלום.

חיים כץ: תהיו ענייניים.

חיים כץ: אם יש משהו שמעניין אתכם בחוק ותסתייגו על אמת, נלך לקראתכם.

חיים כץ: אם תסתייגו מהכול, לא תקבלום כלום כי ניתן בראש ותוכלו להגיש הסתייגויות ונבוא למליאה והכול יהיה בסדר.

חיים כץ: כל אחד שיחשוב על אמת ולא שיתלהב ומכל דבר תהיה לו הסתייגות.

חיים כץ: אם זה לא ממשי או לא בנפשו, שלא יסתייג אבל זאת זכותו להסתייג, אם הוא רוצה.

חיים כץ: לפחות שייהנה מ-20 הדקות של התהילה שהוא הצליח להסתייג.

אביעד שוורץ: ממש לא צריך את זה.

אביעד שוורץ: רק דיון ענייני.

יעל סלנט: פרסום כאמור בסעיף קטן (ד) ייעשה מבלי לגלות את כינויי החתכים הקיימים במקום העבודה ובאופן שאינו מאפשר זיהויו של עובד ואינו כולל מידע רגיש.

חיים כץ: יש הסתייגויות?

משה אבוטבול: כן.

חיים כץ: אל תסביר.

משה אבוטבול: למשל במפעל יש מדען ויש מדענית.

חיים כץ: זאת לא עבודה שווה.

משה אבוטבול: אם כותבים את התואר, אפשרי לעלות על השם של הבן אדם מה גם שלא כל כך הרבה עובדים באותו מקום.

חיים כץ: זאת לא עבודה שווה.

משה אבוטבול: מה הכוונה לא עבודה שווה?

חיים כץ: אתה לא יודע למדוד מוח.

משה אבוטבול: תסביר לי.

משה אבוטבול: אתה גאון.

משה אבוטבול: תסביר.

חיים כץ: מדען, מדענית, תלוי למה.

משה אבוטבול: זה מפעל של כימיקלים שהם רוצים לייצר משהו.

חוה אתי עטייה: זה לא מפעל קטן.

משה אבוטבול: במפעל כזה אפשרי לזהות מי זה הבן אדם.

חיים כץ: מעל 365 עובדים.

משה אבוטבול: אי אפשר לזהות אותם?

משה אבוטבול: יש 200 מדענים?

יעל סלנט: זה לא יפורסם.

יעל סלנט: יגידו קבוצה 1, 2, 3, 4.

משה אבוטבול: יהרגו אותו בתוך כל מיני דברים מהסוג הזה, שלא יזהו אותו.

חיים כץ: נכון.

משה אבוטבול: משמרים את זה בחוק?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: אין לך הסתייגויות?

חיים כץ: אין לו הסתייגויות.

משה אבוטבול: אין לי.

יעל סלנט: איסוף ועיבוד המידע לצורך הכנת דין וחשבון פנימי ייעשו באופן המפחית את הפגיעה בפרטיות ואת סיכוני אבטחת המידע.

חיים כץ: יש למישהו הסתייגויות?

חיים כץ: אין.

יעל סלנט: בדין וחשבון פומבי כאמור רשאי מעסיק לפרט נתונים נוספים המבארים את פערי השכר בכל חתך שוויון, ובלבד שיובאו תחת כותרת נפרדת ושהם לא יכללו מידע המאפשר זיהוי עובד מסוים.

חיים כץ: יש למישהו הסתייגויות?

חיים כץ: אין.

יעל סלנט: לדוגמה לומר שזה עובד שחזר מחל"ת או זה עובד לקראת פרישה שמקבל הפרשים.

יעל סלנט: אפשר בלי כמובן לגרום לזיהוי אבל אם יש פער מאוד גדול, שיבאר את זה.

משה אבוטבול: את צודקת.

משה אבוטבול: זה מה שאני מנסה לשמר.

משה אבוטבול: שלא יזהו אותו.

יעל סלנט: או תוספת נסיעות של עובדים שעובדים רחוק.

חיים כץ: תוספת נסיעות, זה לא שכר.

חיים כץ: זה החזר הוצאות.

משה אבוטבול: איך זה מוגדר?

חיים כץ: החזר הוצאות.

אביעד שוורץ: הערה של משרד המשפטים.

חיים כץ: אתה פעם ראשונה בוועדה.

חיים כץ: כאן זה לא שכונה.

חיים כץ: כאן אתה לא תדבר אם לא תקבל רשות דיבור.

דבורה ספיר אליעזר: אולי כן אפשר לומר שבהגדרה של סעיף 2 אליו מפנה החוק, כתוב תשלום לפיצוי הוצאות ולכן זה נכלל גם אם אלה הוצאות.

יעל סלנט: שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, בהסכמת שר האוצר באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, רשאי בצו לקבוע כי הוראות סעיף זה יחולו על מעסיק המעסיק פחות מ-365 עובדים.

יעל סלנט: בצו כאמור ייקבע מספר העובדים כאמור וכן מועד התחילה.

חיים כץ: יש הסתייגויות?

חיים כץ: יש.

חיים כץ: תמשיכי.

יעל סלנט: שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, רשאי, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, לשנות בצו, את התוספת השנייה, ורשאי הוא באישור הוועדה כאמור, לשנות את התוספת השלישית, ובלבד שבשינוי כאמור לא תיקבע חובה לחשיפת מידע רגיש נוסף או מידע שעלול לאפשר זיהוי עובדיו של המעסיק.

איה דביר: אני ארצה לדבר על הסעיף הזה.

יעל סלנט: שינוי התוספת והוספת תוספת שנייה ושלישית בתוספת לחוק העיקרי, במקום הכותרת יבוא "תוספת ראשונה" ואחריה יבוא: תוספת שנייה (סעיף 6ב(ב)) אלה הפרטים שיופיעו בדוח הפנימי.

חיים כץ: תקריאי את הסעיפים ונראה למה יש התנגדות.

יעל סלנט: נתונים בדבר מספר חתכי העובדים הקיימים במקום העבודה ומאפייני כל חתך עובדים, לרבות סוג העובדים הנמנה עליו.

ישראלה שטיר אינשטיין: מסתייגת.

יעל סלנט: נתונים בדבר השכר הממוצע של העובדים המועסקים בחלוקה לפי חתכי העובדים לפי פרט (1), תוך פירוט פערי השכר בכל חתך בהתייחסות לפי מין.

ישראלה שטיר אינשטיין: מסתייגת.

משה אבוטבול: זאת הליבה.

יעל סלנט: נתונים בדבר השכר הממוצע של העובדים המועסקים אצל המעסיק, לפי היקפי ההעסקה ובציון חלקיות המשרה, תוך פירוט פערי השכר בכל היקף משרה בהתייחסות לפי מין.

ישראלה שטיר אינשטיין: אולי צריך לדייק משהו בפסקה.

חיים כץ: אחר כך נחזור לזה.

יעל סלנט: נתונים בדבר שיעור העובדים המועסקים אצל המעסיק ששכרם נמוך מהשכר הממוצע במקום העבודה, תוך התייחסות לפי מין.

חיים כץ: מפריע למישהו?

ישראלה שטיר אינשטיין: כן.

ישראלה שטיר אינשטיין: מסתייגת.

חיים כץ: אני מבין שאת מסתייגת לכל החוק.

ישראלה שטיר אינשטיין: לא בכל.

חיים כץ: כך נראה לי.

ישראלה שטיר אינשטיין: אחר כך אני אתייחס.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: כנראה שלא תצאי כשמלוא תאוותך בידך.

חיים כץ: אני מקווה שיהיה לך מקצת.

חיים כץ: מאוד מקווה שיהיה לך מקצת.

משה אבוטבול: הייתי בטוח שבגלל שזה נוסח על ידי אישה חשובה וזה למען האישה, יהיו פחות הסתייגויות מנשים.

משה אבוטבול: חוה, אין לך הנחות.

יעל סלנט: נתונים בדבר שיעור העובדים אל המעסיק שמשולמת להם השלמה לשכר מינימום מכוח הסכם או הסדר, וכן שיעור העובדים כאמור מתוך כלל העובדים, תוך התייחסות לפי מין.

יעל סלנט: תוספת שלישית (סעיף 6ב(ד)) זה הדין וחשבון שמפורסם.

יעל סלנט: זה הפומבי.

יעל סלנט: עד עכשיו זה היה פנימי בלבד.

חיים כץ: יש הסתייגות?

חיים כץ: אין.

יעל סלנט: נתונים בדבר פערי השכר הממוצע של העובדים המועסקים אצלו לפי היקפי העסקה ובציון חלקיות המשרה, תוך התייחסות לפי מין.

חיים כץ: יש הסתייגויות?

ישראלה שטיר אינשטיין: על הממוצע, כן.

יעל סלנט: נתונים בדבר שיעור העובדים המועסקים אצלו ששכרם נמוך מהשכר הממוצע במקום העבודה וכן בדבר שיעור העובדים שמשולמת להם השלמה לשכר מינימום מכוח הסכם או הסדר, והכול תוך התייחסות לפי מין.

יעל סלנט: בחוק שוויון הזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988, בסעיף 18יא, אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "א1) בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), הנציב הארצי רשאי, נציב אזורי או עובד הנציבות שהוסמך לעניין סעיף זה, רשאי להורות בצו למעסיק למסור דין וחשבון פנימי שערך לפי הוראות סעיף 6ב לחוק שכר שווה לעובדת ולעובד, וכן הנתונים שעל בסיסם ערך אותו.

יעל סלנט: על אף האמור בכל דין, מידע שקיבלה הנציבות לפי הוראות סעיף קטן זה לא יועבר לאחר באופן מזוהה ולא ייעשה בו כל שימוש, אלא לשם מילוי תפקידה לפי חוק זה, לרבות טיפול בתלונה לפי סעיף 18יג, או בהתאם להוראות שלל ערכאה שיפוטית".

חיים כץ: יש הסתייגויות?

איה דביר: צריך לדבר על הסעיף הזה.

יעל סלנט: תחילה תחילתו של חוק זה 60 ימים מיום פרסומו.

יעל סלנט: דין וחשבון ראשון לפי הוראות חוק זה יוכן עד ליום 1 בינואר 2011, בהתייחס לשנה שקדמה לו.

יעל סלנט: כלומר, ביחס ל-2021.

משה אבוטבול: יש להם זמן לטפל בזה.

חיים כץ: מזה את גם מסתייגת?

ישראלה שטיר אינשטיין: כן.

חיים כץ: לא היו הסתייגויות על סעיף 2, בהגדרות.

חיים כץ: לא היו הסתייגויות בסעיף 2(ה), (ו) ו-(ז).

חיים כץ: לא היו הסתייגויות לתוספת השלישית לסעיף (1).

חיים כץ: אלה לא הסתייגנו.

חיים כץ: מי בעד הסעיפים האלה?

חיים כץ: מי נגד?

חיים כץ: מי נמנע?

חיים כץ: בעד – 4

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: ארבעת חברי הכנסת שנוכחים הצביעו ואישרו פה אחד.

חיים כץ: תודה רבה.

טל קאופמן: החבר'ה שנמצאים ב-זום לא יכולים להסתייג.

חיים כץ: אלה שנמצאים ב-זום לא יסתייגו.

חיים כץ: את תייצגי אותם.

חיים כץ: הסתייגת על הכול.

חיים כץ: זה בסדר.

חיים כץ: הכול בסדר.

חיים כץ: אנחנו חוזרים לסעיף 1.

חיים כץ: תקריאי אותו שוב.

יעל סלנט: בחוק שכר שווה לעובדת ולעובד, התשנ"ו-1996 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 6א במקום "בתוספת" יבוא "בתוספת הראשונה" ובמקום "את התוספת" יבוא "את התוספת הראשונה", ובסופו יבוא "על גוף כאמור יחולו הוראות סעיף 6ב, ואולם לעניין גוף המדווח לממונה על השכר לפי הוראות סעיף 33(א) לחוק יסודות התקציב – ייחשבו דיווח של הנתונים המנויים בתוספת השלישית, לממונה על השכר ופרסומם על ידו, כפרסום דין וחשבון פומבי כמשמעותו בסעיף 6ב, ובלבד שהגוף המדווח העביר את המידע, באופן שנקבע על ידי הממונה על השכר, כפי שהתבקש על ידו ובמועדים שנקבעו על ידו".

יעל סלנט: כלומר, גוף שמדווח לפי יסודות התקציב לממונה על השכר באופן שנתי, יעביר את הדיווח לפי הפרטים שמופיעים בתוספת השלישית כמו כל גוף פרטי אחר וזה ייחשב לו לעניין חוק יסודות התקציב כדיווח שהוא מחויב ממילא בכל שנה.

חיים כץ: מי מתנגד לזה?

טל קאופמן: אם אפשר, מספר דקות ולא אטריד יותר.

חיים כץ: קחי.

טל קאופמן: אני לא רוצה להתחיל להיכנס להכבדה ברגולציות, לערעור של החברות הבין-לאומיות בארץ.

טל קאופמן: המטרה שלי כיושבת ראש פורום נשים היא לקדם נשים וזה מה שאני עושה היום במפעל שלי.

טל קאופמן: כל המטרה היא לקדם נשים לדרגות הכי גבוהות שיכולות להיות.

טל קאופמן: המעביד עצמו, המעסיק, ברגע שהוא צריך לבחור, הוא לא יבחר בין דת ומין וללא רעשים חיצוניים.

טל קאופמן: אני רוצה לתת לכם דוגמה, משהו שיכול לקרות במגזר הפרטי.

טל קאופמן: בוא נגיד שיש חברה גדולה שקיימת בה מחלקת פיתוח, שם יש להם לצורך העניין 10 מהנדסים, גברים בלבד, נכון להיום.

טל קאופמן: הממונה עליהם רוצה להכניס מהנדסת אישה, שזה מה שאנחנו מנסים מאוד מאוד לקדם החל מלימודים בגן ועד האוניברסיטאות, התארים הגבוהים ביותר.

טל קאופמן: בוא ניקח מצב שהאישה הזאת היא יחסית זוטרה או נלך לסצנריו אחר שיש שם איזה שני גברים שהם עילוי ואנחנו הרי תמיד מתגמלים במגזר הפרטי.

טל קאופמן: זאת השיטה גם לתמרץ ולהוביל למצוינות לא לבינוניות.

טל קאופמן: האישה הספציפית היא בסדר.

טל קאופמן: אפרופו, זה גם יכול להיות הפוך אבל אני לקחתי את המצב הזה, את המצב הכי גרוע מבחינתנו.

טל קאופמן: נגיד הם עובדים שנתיים והיא הגיעה ופחות או יותר הם באותם זמנים, הכול יחסי אותו הדבר.

טל קאופמן: הוא יצטרך פחות או יותר לשלם לה שכר מאוד דומה לשכר אותו הוא משלם להם.

טל קאופמן: במגזר הפרטי ובכלל בדרך כלל אחד יודע על השני.

טל קאופמן: גם אם אתם בחוק השני רוצים להכניס רק את הפערים ולא שכר נקודתי, הפחד הגדול הוא שהממונה על המהנדסים האלה יבוא ויגיד למה הוא צריך את הבלגן הזה, עכשיו הוא יכניס את האישה הזאת ואז החבר'ה הרציניים יבואו וישאלו אותו מה הולך כאן, אז הוא ירצה שיעזבו אותו והוא גם לא רוצה לחשוב על מצב שהממונים עליו מלמעלה יאמרו חכה, חכה, ועוד בבקרה השנתית צריך להגיש וזה עולה לנו יותר יותר.

טל קאופמן: הפחד הגדול שלי בכל הסיפור הזה הוא שזה ימנע מחברות להעסיק ולקבל נשים.

חוה אתי עטייה: ממש לא.

חוה אתי עטייה: כבר היום יש.

טל קאופמן: זה הפחד שהחברות עצמן מראש יאמרו, טוב, אנחנו לא נעסיק אותן.

טל קאופמן: בוא נלך כמה חודשים לפני הקורונה.

טל קאופמן: בינואר 2020 חסרו כ-17,000 עובדים בתחום המקצועות הטכניים.

טל קאופמן: כיושבת ראש פורום נשים אני מנסה לקדם נשים ללמוד את המקצועות הטכנולוגיים ובכך או לצמצם את הפער או לפחות לא להגדיל אותו.

טל קאופמן: התקופה שהייתה, תחזור מתי הוא ומה שהיה זה שבעצם אנחנו, המעסיקים, היו מראיינים אותנו.

טל קאופמן: העובד או העובדת היו באים והם היו מכתיבים לנו.

טל קאופמן: תארו לעצמכם שיש לי עובדת או עובד עילוי במחלקת הפיתוח ומחר הוא אומר לי שהוא צריך לקבל שכר או אני צריכה לקבל שכר כמו הזוטר או הזוטרה – או לא זוטר או זוטרה אלא אלה שלא התקדמו ואלה שלא הוכיחו את עצמם – אז תעזבי אותי, אני אלך לחברה אחרת.

טל קאופמן: זה הפחד הכי גדול שלנו.

טל קאופמן: קידום נשים, אני אישית מקדמת נשים, אני אישית ייסדתי חברה, ייסדתי מפעל גדול בצפון, יחסית, הכול יחסי, הוא אחד הגדולים בעולם בתחומו, אין יותר ממני שרוצה לקדם נשים.

חיים כץ: תסלחי לי, את לא מדברת לעניין.

חיים כץ: תסלחי לי שאני אומר לך אבל זה לא לעניין.

חיים כץ: זה שאת רוצה לדבר, דברי, אבל דברי לעניין.

טל קאופמן: תגיד לי במה לא דיברתי לעניין.

חיים כץ: אני אגיד לך במה לא דיברת לעניין.

חיים כץ: אני מגיע מארגון עובדים, ממפעל הייטק גדול, הכי גדול במדינה, שהיו בו 22,000 עובדים מכל המגזרים.

חיים כץ: 6,000 מהנדסים, עוד 5,000 אקדמאים, טכנאים, עובדי ייצור.

חיים כץ: זאת חברה ממשלתית.

חיים כץ: 90 אחוזי יצוא.

חיים כץ: הוא לא מסובסד על ידי המדינה, הוא מייצר, הוא שם לוויין בחלל בניגוד לכיוון הסיבוב של כדור הארץ ואני רואה את הבן שלי שהוא מנהל 1,000 אנשים בחברה פרטית גדולה, שמדבר על פיטורים ואני רואה את ההתייחסות - חברה גדולה בין-לאומית – וכל מה שאמרת לא מחזיק מים.

חיים כץ: קודם כל, לא יודעים האחד לא יודע מה השכר של השני.

חיים כץ: בטח לא בחברות הפרטיות.

חיים כץ: שנית, יש גיוס של נשים ואם יש סיבות לא לקלוט נשים, אלה סיבות אחרות.

חיים כץ: אם לאישה יש שני ילדים מגיל 8 עד 14 היא כבר מרוויחה שעה פחות.

חיים כץ: היא הולכת שעה יותר מוקדם ויש לה שעת הנקה.

חיים כץ: הפרסום של השכר שלה, זה התירוץ הגדול שלך?

חיים כץ: אני אביא לך 200 סיבות אחרות.

חיים כץ: היא יוצאת לפנסיה בגיל 62 ומקבלת אופציות.

טל קאופמן: אבל אני לא מדברת על זה.

חיים כץ: הטיעונים שהעלית לא מחזיקים מים והם לא רציניים ולא חיים בחיים האמיתיים.

חיים כץ: אני בא מתחום העבודה ואני שומע את הבן שלי ומייעץ לו.

חיים כץ: הוא מנהל 1,000 אנשים ולא 60 נשים.

חיים כץ: אני חושב שבחברה שם יש 5,000 נשים.

טל קאופמן: יכול להיות שאלה 1,000 אנשים אבל לך לתעשיינים ותשאל אותם.

טל קאופמן: נכון, דיברו על המון דברים, על הכבדה ברגולציה וערעור של החברות הבין-לאומיות כאשר ב-OECD זה לא קיים.

טל קאופמן: אולי אנחנו נהיה חלוצים.

חיים כץ: ב-OECD אנחנו מפגרים בפזה.

חיים כץ: בחוק הזה אנחנו מדברים על מ-30 נשים.

חיים כץ: את רוצה אני אקריא לך מדינה מדינה?

חיים כץ: מדינה מדינה.

חיים כץ: עשינו מחקר.

אביעד שוורץ: אדוני, אני מאגף התקציבים.

חיים כץ: אני לא זוכר שקיבלת רשות דיבור.

אביעד שוורץ: אני רוצה.

חיים כץ: פעם אחרונה.

חיים כץ: תרים יד.

חיים כץ: ראיתי אותך.

חיים כץ: יש לנו את הדוחות של ה-OECD.

חיים כץ: יחידת המחקר עשתה עבודה.

חיים כץ: אנחנו לא באים סתם כך.

חיים כץ: אנחנו גם לא מגזימים.

חיים כץ: תאמיני לי, אנחנו לא מגזימים.

חיים כץ: אני לא יודע כמה מפעלים יש עם מעל 365 עובדים.

חיים כץ: יש לך את הנתון?

טל קאופמן: כן.

חיים כץ: כמה?

טל קאופמן: כ-1,400.

חיים כץ: לא.

טל קאופמן: מעל 200.

טל קאופמן: כ-1,400.

חיים כץ: תקשיבי, אני אומר לך 365.

חיים כץ: הנתונים שאתם נתתם לנו, הנתונים שלכם, אני אקריא לך.

חיים כץ: בין 251 ל-500, יש 547 מפעלים.

חיים כץ: אז אל תזרקי סתם מספרים.

טל קאופמן: אני אמרתי מעל 200.

חיים כץ: 365 עובדים, תבדקי אצלכם בהתאחדות התעשיינים מה המספר של המפעלים ואז נראה על מה אנחנו מדברים.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הבנתי אותך.

חיים כץ: יש עוד מישהו שרוצה להעיר לסעיף הזה?

אביעד שוורץ: על הסעיף הזה לא.

ישראלה שטיר אינשטיין: רק מילה אחת.

ישראלה שטיר אינשטיין: על מה שדיברתם, על ה-365 עובדים.

חיים כץ: אנחנו נגיע לזה.

חיים כץ: מאחר ואמרת את מה שאמרת על הסעיף הזה.

חיים כץ: מי בעד הסעיף כפי שהוקרא?

חיים כץ: מי נגד?

חיים כץ: מי נמנע?

חיים כץ: בעד – 4

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: ארבעה חברי כנסת שנוכחים בעד.

חיים כץ: הסעיף אושר.

יעל סלנט: אני עוברת 2(ב), בעמוד 2.

יעל סלנט: מעסיק המעסיק יותר מ-365 עובדים יאסוף נתונים ויערוך, אחת לשנה, דין וחשבון פנימי בו יפורט השכר הממוצע של עובדות ועובדים המועסקים אצלו, בחלוקה לפי חתכי עובדים תוך פירוט פערי השכר הממוצע הקיימים בין גברים לנשים בכל חתך עובדים במקום העבודה (בסעיף זה – דין וחשבון פנימי).

יעל סלנט: דין וחשבון פנימי יכלול את כל הפרטים המופיעים בתוספת השנייה.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני מייצגת את איגוד לשכות המסחר.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני מודה לכם על הזכות לדבר ואני רוצה לומר משהו מאוד חשוב.

ישראלה שטיר אינשטיין: אנחנו, ואני בטח כאישה, אני סגנית נשיא איגוד לשכות המסחר, רואה בשוויון מגדרי ערך עליון ובזה אני אתחיל.

ישראלה שטיר אינשטיין: יחד עם זאת אנחנו כרגע בתקופה מאוד מאוד קשה למשק עם הקורונה שגורמת נזקים לעסקים ויש מיליון מובטלים.

ישראלה שטיר אינשטיין: חוק כזה רק מטיל נטל נוסף בעלויות על המפעלים וזה בלי יכולת לבדוק מה יעשה החוק הזה, איזה שינוי הוא יעשה, ומה תהיה תהיינה ההשלכות של.

ישראלה שטיר אינשטיין: זאת אומרת, יכול להיות שהוא יהיה מצוין ויכול להיות שההשלכות שלו תהיינה הרות אסון.

חיים כץ: אל תגזימי.

חיים כץ: הרות אסון?

ישראלה שטיר אינשטיין: אני אומר לך איך אני רואה את זה.

ישראלה שטיר אינשטיין: דרך אגב, אני מתחברת לפחות לדבר אחד שאמרה הגברת קאופמן.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני אישה ובמשרד שלי אני מעסיקה רק נשים.

ישראלה שטיר אינשטיין: יש גבר אחד בין כל הנשים.

חיים כץ: את צריכה לפטר אותו.

משה אבוטבול: למה לא עושים חוק בנושא הזה במצב כזה?

חיים כץ: בתעשייה האווירית היה בנק פועלים ולא היה בו ולו גבר אחד.

חיים כץ: כולן היו נשים.

חיים כץ: תארי לך שכולם היו גברים, איזו צעקה היו מקימות הנשים על אפליה.

משה אבוטבול: היא מתפארת בזה.

ישראלה שטיר אינשטיין: לדעתי לפחות החוק הזה יכול לגרום ליותר נזק מתועלת ואני אומר מדוע.

ישראלה שטיר אינשטיין: זה יכול לפגוע בתחרותיות, זה יכול לפגוע בפריון העבודה, זה יכול ליצור מתח מיותר.

חיים כץ: כשאת מדברת, כל סעיף שאת אומרת, תסבירי למה.

חיים כץ: אל תדברי בסיסמאות.

חיים כץ: למה זה יפגע בפריון העבודה?

חיים כץ: דברי לעניין.

חיים כץ: לא בסיסמאות.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני מתחברת כאן לסעיף (ג).

חיים כץ: למה זה יפגע בפריון העבודה?

ישראלה שטיר אינשטיין: מכיוון שיש אנשים שמוכנים להשקיע הרבה יותר ויש אנשים שבאים לעבודה.

ישראלה שטיר אינשטיין: יש הבדל בגישה ביניהם.

חיים כץ: מי שבא לעבודה, תפטרי אותו.

חיים כץ: מי שבא לעבודה ולא לעבוד, תפטרי אותו.

חיים כץ: כך נהגתי אני כוועד עובדים.

ישראלה שטיר אינשטיין: עדיין גם בכל עסק, ואי אפשר להתעלם מזה, יש אנשים מוכשרים יותר ואנשים מוכשרים פחות.

חיים כץ: אתם באים לי לכאן ומתנגדים אבל אני מצפה שתהיו מחויבים לעניין, שתיתנו נתונים, שתדברו.

חיים כץ: אתם מדברים בסיסמאות כאילו אנחנו לא מבינים כלום אלא רק אתם מבינים.

ישראלה שטיר אינשטיין: תרשה לי לדבר.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני לא מדברת בסיסמאות.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני בעד החוק עם הסתייגויות.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני לא נגד החוק.

חיים כץ: תגידי את ההסתייגויות שלך.

ישראלה שטיר אינשטיין: אולי היה צריך לשבת אתנו, עם התעשיינים, עם איגוד לשכות המסחר, ולתת לנו קצת זמן להגיב על זה ולראות.

ישראלה שטיר אינשטיין: בסוף היינו מגיעים להבנה.

ישראלה שטיר אינשטיין: אנחנו בעד.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני לא נגד.

חוה אתי עטייה: היה חודש ימים.

ישראלה שטיר אינשטיין: לא היה מספיק זמן.

ישראלה שטיר אינשטיין: באופן הזה אין דרך לתגמל עובד על מצוינות, ולמה?

ישראלה שטיר אינשטיין: כי ברגע שאתה תתגמל אותו, אתה חייב לתת לכל העובדים באותו סקטור ולהעלות לכולם את השכר, מה שגורם לניוון ולבינוניות, לפחות איך שאני רואה את זה.

ישראלה שטיר אינשטיין: לגבי סעיף (ג).

חיים כץ: אנחנו בסעיף (ב).

ישראלה שטיר אינשטיין: אני טוענת שיכול להיות ששווה לעשות את הניסיון לגבי החוק הזה קודם כל במגזר הציבורי ולראות איך הוא מגיב.

ישראלה שטיר אינשטיין: אחר כך להחיל אותו על עסקים פרטיים בהם יש הסכמי שכר.

חיים כץ: מאחר ואת בקיאה, הוא חל במגזר הציבורי.

ישראלה שטיר אינשטיין: בכל התחומים?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: יש שם דרגות ויש דרגה 15, 14, 40, 45, כולם באותה דרגה שווים שקל לשקל.

חיים כץ: במגזר הציבורי יש העדפה לנשים בגלל היותן נשים.

ישראלה שטיר אינשטיין: אתה בעד.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: אני לא בעד.

חיים כץ: אני בעד שוויון.

חיים כץ: במגזר הציבורי יש העדפה, אם זה בשעות עבודה, אם זה בתנאי פרישה לפנסיה, אם זה בזכאות העודפת שהיא מקבלת בעבודה מעל גיל 62 עד גיל 67, אם אלה הצבירות הפנסיוניות, אם זה קבלת הביטוח הלאומי יותר מוקדם.

חיים כץ: יש העדפה בולטת במגזר הציבורי.

חיים כץ: אם כן, אנחנו מקבלים את העצה שלך ונתחיל במגזר הציבורי ואחר כך נעבור למגזר הפרטי.

ישראלה שטיר אינשטיין: עוד הערה אחת.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: את סיימת.

ישראלה שטיר אינשטיין: אחת קטנה.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: אחת קטנה.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני בעד להעלות את גיל הפרישה של נשים.

חיים כץ: מצוין.

חיים כץ: למה?

ישראלה שטיר אינשטיין: מכיוון שאני חושבת שזה בדיוק להשוות את התנאים.

ישראלה שטיר אינשטיין: למה אישה צריכה לפרוש לפני גבר?

ישראלה שטיר אינשטיין: יש נשים שרוצות להמשיך לעבוד.

חיים כץ: את מבינה את מה שאת אומרת או שאת מדברת סתם?

ישראלה שטיר אינשטיין: לא.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני מבינה מה שאני אומרת.

חיים כץ: את לא מבינה ואני אסביר לך למה את לא מבינה.

חיים כץ: היום גבר עובד עד גיל 67 ואישה יכולה לעבוד עד גיל 67.

חיים כץ: על כל שנה שהיא עובדת מגיל 62, היא מקבלת חמישה אחוזי ותק בביטוח הלאומי, תוספת 75 שקלים.

חיים כץ: בונוס.

חיים כץ: למה את לוקחת לה את זה?

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: היא עובדת עד גיל 67, היא יוצרת 75 שקלים לחודש בונוס.

חיים כץ: אם היא בקרנות הפנסיה הוותיקות, אם השכר שלה נמוך, פחות מ-5,200 שקלים, בגיל 62 היא יכולה לקבל קצבה מהביטוח הלאומי, קצבת זקנה, ולהמשיך לעבוד.

חיים כץ: למה לקחת לה את זה?

חיים כץ: את באה ואומרת כאן דברים, תסלחי לי, סתם.

חיים כץ: אני יכול להמשיך ולומר לך עוד דברים שהיא מקבלת.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני לומדת.

חיים כץ: את באה ומציגה כאן ואת לא מבינה.

חיים כץ: את באה לכאן, לוועדת הכנסת, בה אנשים מבינים, נכנסים לעניין ויורים לתוך לב העניין.

חיים כץ: את מדברת בסיסמאות.

חיים כץ: עוד מישהו רצה להעיר לסעיף (ב)?

אביעד שוורץ: כן.

אביעד שוורץ: אגף תקציבים.

אביעד שוורץ: רציתי להעיר בהמשך למה שנאמר כאן שלסיפור הזה כן יש נטל על המעסיקים ולא ברור מה התרומה שלו לשוויון.

אביעד שוורץ: הדוח שעשה מרכז המחקר של הכנסת, מה שמודפס לי כאן, לפי מה שהם כותבים כאן – הסקר משנת 2018 ובחן מקרב 26 מדינות אשר מחייבות מעסיקים פרטיים לדווח על פערי שכר מגדריים – הסקר העלה כי רק על כמחצית מהם חלה חובה כאמור וברוב המדינות גם אין חובה לפרסם את המידע, שזה הסעיף הבא.

אביעד שוורץ: יש כאן הבנה שהרבה מהפער המגדרי – גם ממחקרים שנעשו בארץ – לא ברור כמה מהפער המגדרי, אם בכלל, נובע באמת מזה שמעסיק בא לעובדת ואומר לה שהיא עושה בדיוק את אותה עבודה שעושה העובד שלידה, והוא נותן לו 1,000 שקלים יותר כי הוא מפלה אותה.

אביעד שוורץ: זה לא המקרה הרגיל.

אביעד שוורץ: זה לא הסיפור.

אביעד שוורץ: החוק הזה לא יתקן את המצב.

חיים כץ: אתה לא יכול להגיד שהשר שלך לא מבין או שאתה רוצה להגיד שהשר שלך לא מבין?

אביעד שוורץ: לא.

חיים כץ: השר שלך מאוד תמך בחוק.

חוה אתי עטייה: החוק מקדם שקיפות.

חיים כץ: אם השר שלך לא מבין, וזה מה שאתה רוצה להגיד, אז תגיד.

אביעד שוורץ: לא.

חיים כץ: השר שלך תמך בחוק.

חיים כץ: אני שמעתי כאן את הנשים ואני אומר שאולי צריך ללכת לפיילוט.

חיים כץ: ראיתי שלשר העבודה והרווחה יש אפשרויות, אז להעלות את מספר הנשים מ-365 כפי שכתוב כאן

חיים כץ: ל-518 ואז זה יביא למצב שיש בארץ רק 189 מפעלים כאלה.

חיים כץ: אנחנו נוריד את זה מ-547 ל-189 מפעלים.

חיים כץ: יהיה לנו זמן לבדוק את ההשלכות.

חיים כץ: אנחנו מצמצמים את העלויות, רואים אם החוק הזה מיטיב, ואז אנחנו יודעים לשנות אותו.

חיים כץ: אם הוא לא מיטיב, כי הפיילוט הוא לא גדול, על 189 מפעלים – זה לא גדול.

חוה אתי עטייה: רעיון מצוין.

אליהו חסיד: מדברים רק על 189 מפעלים?

חיים כץ: על 189 מפעלים.

חיים כץ: אנחנו נבדוק את זה.

חיים כץ: מציעת החוק, מתאים לך שייאמר 518?

איה דביר: ברשות

איה דביר: כם, אפשר לשאול כדי לדייק משהו?

חיים כץ: עוד רגע.

חיים כץ: ה-518 מורכבים מ-100 חמסות וח"י אחד.

חיים כץ: זה יהיה הבסיס כי אז זה יורד לפחות מ-189 מפעלים.

חיים כץ: אנחנו נבדוק את זה ונראה.

חיים כץ: צמצמנו.

חיים כץ: הקטנו את כל המסגרת.

חיים כץ: אנחנו רוצםים לראות את ההשפעות.

חיים כץ: אנחנו לא רוצים להזיק למשק.

אביעד שוורץ: ברור.

חיים כץ: ב-501, בין 501 ל-750 עובדים, במדינת ישראל יש 189 מפעלים.

חיים כץ: יכול להיות שאני מעלה את זה ל-18, אז יורד מפעל או שניים.

אביעד שוורץ: אבל יש גם מעל 750.

חיים כץ: בין 501 ל-750 עובדים יש 189 מפעלים.

אביעד שוורץ: ומעל 750?

חיים כץ: מעל 750 יש 87 מפעלים אבל זה כבר צמצום גדול מדי.

חיים כץ: אנחנו רוצים לבדוק פיילוט.

אליהו חסיד: אתה מתכוון להגיד שזה 280 ועוד 80.

חיים כץ: כן.

אליהו חסיד: בסדר.

אליהו חסיד: מדובר ב-360.

אליהו חסיד: לא קרה שום דבר.

אליהו חסיד: זה לא פיילוט גדול.

אביעד שוורץ: המספר כאן הוא כן משמעותי.

אביעד שוורץ: כמו שאמרת לגבי הפיילוט כי חשוב להבין את ההשלכות.

אביעד שוורץ: אני חושב שבמיוחד בפירוט שבחוק המקורי שחברת הכנסת הציעה לא היה פירוט מפורט של בדיוק האומר איך בדיוק ייראה החוק והפירוט הזה הוא משמעותי.

חיים כץ: אבל כאשר אנחנו הולכים לחוק ואנחנו לא רוצים להשחית את זמננו אלא רוצים לקבוע חוק, אנחנו רוצים לראות גם למשק, גם למערכת וגם לכולם.

חיים כץ: אנחנו רוצים שנשים ייהנו מזה ואנחנו רוצים שמקומות עבודה יקבלו את התוצרת הראויה, כי אם הם לא יקבלו תוצרת, לא תהיה לנו עבודה.

חוה אתי עטייה: אני מציעה לך לפנות לאוסטריה.

חוה אתי עטייה: הייתה שם שביעות רצון ותוחלת החיים של העובדות עתה והן לא נטשו את העבודה.

טל קאופמן: אם אפשר, הערה.

טל קאופמן: תוחלת החיים של הגברים, זה רעיון לא רע וגם חמסות אבל מבחינת מתי הגיע התיקון, התיקון הגיע ביום חמישי.

טל קאופמן: זאת אומרת, זה לא לפני חודש אלא ביום חמישי.

חיים כץ: מה זה משנה?

טל קאופמן: זה מאוד משנה.

חיים כץ: במדינת ישראל מחוקקים חוק מהיום להיום.

טל קאופמן: זה לא תקין.

חיים כץ: בסדר גמור.

חיים כץ: את יודעת איך מתקנים את זה?

חיים כץ: נבחרים לכנסת ובאים להצביע.

טל קאופמן: אנחנו מבקשים, בואו נלך - - -

חיים כץ: שמעתי אותך.

חיים כץ: לא מקובל עלי.

חיים כץ: תודה רבה.

טל קאופמן: אפשר עוד משהו?

חיים כץ: עוד משפט אבל ענייני.

טל קאופמן: ענייני.

טל קאופמן: פריון בעבודה, כפי שאמרה ישראלה.

טל קאופמן: בואו נעשה הבדלה גדולה בין המגזר הציבורי למגזר הפרטי.

טל קאופמן: אני אישית במפעל שלי כמעט ולא מכירה דרך אחרת לתמרץ עובדת אם לא לתת לה את הבונוסים.

טל קאופמן: בסופו של דבר, זה מה שקובע.

טל קאופמן: זאת השורה התחתונה.

טל קאופמן: איך אני יכולה לתגמל עובד שהביא לי איזה פטנט כדי שיביא לי פטנט גם מחר בבוקר?

יעל סלנט: את יכולה לתגמל.

חיים כץ: את קראת את החוק?

טל קאופמן: כן.

חיים כץ: את קראת את החוק או באת לצעוק?

חיים כץ: אנחנו נקריא לך ותראי שכל מה שאמרת עכשיו, לא מחזיק מים בחוק.

חיים כץ: תקריאי.

יעל סלנט: היום חוק שכר שווה שנחקק ב-1996 קובע את החובה לשלם שכר שווה לעובדת ולעובד והוא מדבר על עובדים שמועסקים באותו מקום עבודה, זכאים לשכר שווה בעד אותה עבודה, עבודה שווה בעיקרה או עבודה שוות ערך.

יעל סלנט: אז החוק מפרט מה זאת עבודה שוות ערך.

חוה אתי עטייה: סעיף 2 לחוק.

יעל סלנט: יראו עבודה כשוות ערך אף אם אינה אותה עבודה או עבודה שוות ערך בעיקרה זו לזו אם הן בעלות משקל שווה, בין היתר מבחינת כישורים, מאמץ, מיומנות, אחריות הנדרשים לביצוען ומבחינת התנאים הסביבתיים.

חיים כץ: אם יש לו כישורים עודפים, תני בונוסים.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: את לא עונה.

טל קאופמן: למה?

חיים כץ: כי זאת לא שכונה.

טל קאופמן: אם אפשר בבקשה להעלות ב-זום את מוריה שהייתה אמורה להיות כאן אבל בגלל משהו אישי היא לא הצליחה להגיע.

חיים כץ: נעלה אותה.

אביעד שוורץ: בינתיים אפשר לומר משהו?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: עד שיעלו את מוריה.

אביעד שוורץ: לגבי המספר.

אביעד שוורץ: בגלל שאנחנו רוצים לעשות כאן איזושהי בדיקה ובאמת המגזר הפרטי עובד שונה מהמגזר הציבורי ודווקא בחברות הגדולות יש יותר דמיון שהיכולת ליישם את הדבר הזה היא יותר אפשרית וריאלית, ומזה אנחנו צריכים להבין הלאה.

אביעד שוורץ: כמו שטל אמרה, לא נעשתה כאן עבודה מול המגזר העסקי כדי להבין את ההשלכות על המגזר העסקי.

אביעד שוורץ: בשונה מהמגזר הציבורי, לא תמיד יש דירוג שהוא מאוד ברור בנציבות שמחליטה והדברים עובדים מעט אחרת.

אביעד שוורץ: לכן כן ראוי להעלות את המספר יותר לפיילוט שיהיה יותר מצומצם.

חיים כץ: אתה מוכן לעשות פיילוט על המגזר הציבורי ולהוציא את הממונה על השכר בחברות עסקיות ולתת להן לעבוד כמו שאתה מבקש כאן?

חיים כץ: אתה מוכן?

אביעד שוורץ: אתה שואל אותי?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: אתה מוכן להוציא את הממונה על השכר שאין לו מושג במה שהוא עושה, בוגר מצטיין באוניברסיטה, בחיים שלו לא ניהל קיוסק ומחבל בעבודה באופן שהוא קובע.

חיים כץ: אתה מוכן להוציא אותו ולתת את מה שאתה מבקש כאן גם במגזר העסקי לחברות עסקיות להרוויח ולהתפרנס כי הוא לא מבין והוא מגביל?

חיים כץ: אתה יודע, נאה ודרש נאה מקיים.

חיים כץ: לך, תרים לו טלפון.

אביעד שוורץ: אני לא מאגף הממונה על השכר.

חיים כץ: תרים לו טלפון ותגיד לו שיושב ראש ועדת העבודה והרווחה חיים כץ אמר שאין לך מושג בניהול עסקי ואתה מחבל בעבודה, האם אתה מוכן ללכת לעשות פיילוט בחברת עסקיות, להוריד את הנטל שלך ואז תראה כמה המדינה מרוויחה מהפעולות של החברות.

חיים כץ: אתה יודע להגיד לו את זה?

אביעד שוורץ: אני אוכל למסור.

חיים כץ: צא החוצה ותרים לו טלפון.

אביעד שוורץ: יש סיכוי שיש מישהו מהממונה על השכר בדיון.

אביעד שוורץ: אפשר לבדוק ב-זום אם יש מישהו.

חיים כץ: תעלה אותו.

חיים כץ: אני אשאל אותו במה הוא מבין.

אביעד שוורץ: לדעתי יש נציג הממונה על השכר.

חיים כץ: לא נציג.

חיים כץ: עזוב.

חיים כץ: שידבר עם הממונה על השכר ולא עם אלה שאין להם סמכויות.

חיים כץ: אני מדבר עם השר והשר מעביר את החוק בוועדת שרים ומאשר אותו, אבל מגיע פקיד שלו ואומר שהשר לא מבין כלום.

אביעד שוורץ: לא.

אביעד שוורץ: אני לא אומר שהשר לא מבין כלום.

חיים כץ: כך אני מבין את מה שאמרת.

אביעד שוורץ: לא.

אביעד שוורץ: השר לא ראה את הנוסח הזה של החוק.

אביעד שוורץ: השר עבר על נוסח אחר.

חיים כץ: השר ראה נוסח יותר גרוע.

אביעד שוורץ: הנוסח שעבר בוועדת שרים היה נוסח של פסקה אחת, נוסח מצומצם, מה שעבר בקריאה ראשונה, ללא הפירוט.

אביעד שוורץ: הפירוט כאן הוא משמעותי.

אביעד שוורץ: גם לפי הדוח שאתם הוצאתם ברור שיש כאן אמירה.

חיים כץ: אתה יודע שמשרד האוצר יכול להסתייג.

חיים כץ: יכול להגיש הסתייגות.

חיים כץ: אם תרצו, תגישו הסתייגות.

חיים כץ: תגיד שאני אמרתי 518 ואתה רוצה להגדיל את מספר העובדים.

חיים כץ: אתה יכול להסתייג.

אביעד שוורץ: אפשר להעלות את זה.

אביעד שוורץ: אני יודע שאני יכול להסתייג אבל אני רוצה שיהיה כאן משהו שיאפשר להגיע למטרה.

חיים כץ: מוריה ב-זום.

חיים כץ: בוקר טוב.

מוריה ברבי: שלום.

מוריה ברבי: בוקר טוב.

מוריה ברבי: תודה על ההזדמנות לדבר.

מוריה ברבי: אני מהתאחדות התעשיינים.

מוריה ברבי: אני רוצה להצטרף לתמיכה במטרה החשובה של קידום ערך השוויון.

מוריה ברבי: התעשיינים, ובכלל ציבור המעסיקים, מחויבים לערך השוויון.

מוריה ברבי: נראה לי שעל זה אין מחלוקת.

מוריה ברבי: עניינית.

מוריה ברבי: לעניין סעיף (ב).

מוריה ברבי: אני כן מודה לך אדוני היושב ראש לעניין העלאת מספר העובדים עליהם יחול התיקון, לפחות הפיילוט, כיוון שמדובר במשהו שהוא חדש.

מוריה ברבי: אני בהחלט חושבת שיש מקום לשקול ולבחון תחולה לגבי חברות שמעסיקות 1,000 עובדים ומעלה, בתור התחלה, אלה חברות חזקות שיוכלו לעמוד בנטלים הכלכליים ובנטלים התפעוליים.

חיים כץ: 518, אלה לא חברות חזקות?

מוריה ברבי: הן בהחלט חזקות אבל זה תיקון חדש ואנחנו מבקשים, כדי לאפשר למעסיקים להתמודד עם התיקון החדש הזה, שזה יחול על חברות שמעסיקות 1,000 עובדים ומעלה.

מוריה ברבי: ה-518, אם הבנתי נכון, התחולה היא לגבי 360 חברות.

מוריה ברבי: 360 חברות, זה המון.

מוריה ברבי: אנחנו היינו מבקשים שזה יחול על 1,000 עובדים ומעלה.

מוריה ברבי: דבר נוסף שאני אשמח כבר להתייחס אליו, עניין הפרסום הפומבי.

מוריה ברבי: אמנם זה סעיף (ג) אבל זה משהו שהוא מאוד מאוד חשוב לנו.

מוריה ברבי: לצורך הצעת החוק, מרכז המחקר של הכנסת עשה מחקר, עשה איזשהו מחקר משווה בין יתר המדינות שבחרו לחוקק הצעות חוק כאלה, והגיע ולמסקנה, ואני מקריאה לך מהמחקר של מרכז המחקר של הכנסת, זה לא מחקר שלנו, לעניין פרסום פומבי, שזה לא צעד מקובל בקרב מדינות שכן בחרו בחקיקה אלא להיפך, זה צעד שהוא חריג וזה צעד שהוא נחשב קיצוני.

חיים כץ: למה במגזר הציבורי זה בסדר?

מוריה ברבי: ברשותך, אני אסיים.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: למה במגזר הציבורי זה בסדר?

מוריה ברבי: אני מדברת על המגזר הפרטי.

מוריה ברבי: רק על המגזר הפרטי.

חיים כץ: במגזר הציבורי זה גם שמי.

מוריה ברבי: המחקר של הכנסת שעשה מבט משווה בין מדינות אחרות, הוא מצא שזה לא מקובל ביתר מדינות העולם לבחור בפרסום פומבי.

מוריה ברבי: דווקא התמקדו בתכלית החקיקה.

מוריה ברבי: תכלית החקיקה היא לצמצם את הפערים בין גברים לנשים בשכר.

מוריה ברבי: התכלית הזו יכולה להיות מושגת גם אם המעסיק התחייב לאסוף מידע מדי שנה, לנתח אותו, לפעול בהתאם אבל אין צורך ואין חובה לפרסם פרסום פומבי.

מוריה ברבי: אני חוזרת ואומרת, מדינת ישראל עם המחוקקים שמקשיבים לי עכשיו, מדובר בצעד קיצוני שלא הומלץ גם על ידי האיחוד האירופי שגם הוא מחויב לשוויון בין המינים.

מוריה ברבי: זה עולה ישירות מהמחקר שערכה הכנסת.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: נציג מרכז המידע והמחקר.

עידו אבגר: תודה אדוני.

עידו אבגר: מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

עידו אבגר: אני אבקש להבהיר שמדובר במבט משווה.

עידו אבגר: נבחנו מדינות ספורות.

עידו אבגר: זאת לא סקירה כוללת של המדינות.

עידו אבגר: אנחנו לא יודעים להגיד מה נהוג ברוב המדינות או בכל המדינות.

עידו אבגר: מבין המדינות שנסקרו, שתי מדינות כן מפרסמות מידע פומבי ומדינות אחרות לא מפרסמות.

עידו אבגר: רק לשים את הדברים על דיוקם.

חיים כץ: למה במגזר הציבורי מפרסמים פר בן אדם וגם מגדירים את השם שלו?

חיים כץ: הם אומרים שלא נעים להם מיעקב כהן שגר ברחוב זה וזה או לא נעים להם מההוא שגר ברחוב זה וזה, יש לו שלושה ילדים והוא עובד במפעל הזה ומרוויח כך וכך והנה השם שלו מתחיל ב-י'.

ישראלה שטיר אינשטיין: מותר לי לומר משהו?

חיים כץ: כן.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני חושבת שזו פגיעה.

חיים כץ: בצנעת הפרט.

ישראלה שטיר אינשטיין: ממש כך.

ישראלה שטיר אינשטיין: חוץ מזה, אני נוטה להצטרף ולהסכים למה שנאמר עכשיו ב-זום.

חיים כץ: זה שהמשכורת שלי מפורסמת באינטרנט, זאת פגיעה בצנעת הפרט?

חיים כץ: אני נבחר ציבור.

ישראלה שטיר אינשטיין: זה איך אתה מרגיש.

חיים כץ: לא, אין עניין של איך אתה מרגיש.

חיים כץ: אני נבחר ציבור, המשכורת שלי מפורסמת באינטרנט.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני חושבת שכן.

חיים כץ: יתרה מזאת, יש דיון ציבורי אם להעלות לי את המשכורת או לא להעלות אותה.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני לא רוצה להיכנס לזה אלא אם תיתן לי יותר זמן.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: דברי רק לעניין הזה.

ישראלה שטיר אינשטיין: אני רוצה להסכים למה שנאמר עכשיו ב-זום.

ישראלה שטיר אינשטיין: יש משהו מאוד חשוב והוא שקיימת הבחנה.

ישראלה שטיר אינשטיין: ההבחנה שקיימת בין המגזר העסקי למגזר הציבורי היא שהמגזר העסקי עובד בדרך כלל לפי חוזים אישיים.

ישראלה שטיר אינשטיין: מבנה העבודה היום הוא כזה שזה בנוי על חוזים אישיים ובחוזים אישיים אתה לא מכתיב לבן אדם מה יהיה השכר שלו כי הוא נמצא בדרגה כזו או אחרת.

ישראלה שטיר אינשטיין: אתה יושב מולו, אתה מראיין אותו, אתה מנהל אתו דו שיח.

ישראלה שטיר אינשטיין: בדרך כלל היום הוא מראיין אותך, אם הוא רוצה לעבוד אצלך.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: לא חידשת לנו כלום.

חיים כץ: אנחנו מכירים.

חיים כץ: דבי, יש לך משהו לומר?

דבורה ספיר אליעזר: לא כרגע.

חיים כץ: משרד המשפטים?

איה דביר: כן.

איה דביר: תודה.

איה דביר: הנושא של גודל המעסיק, לדעתנו הוא נושא שקשור בעיקר לקורונה ולהבנה שכרגע יש למעסיקים קושי לבצע עוד הוצאות תקציביות על דברים שבאופן מיידי לא משרתים את ההישרדות שלהם.

חיים כץ: אבל זה לא כרגע.

איה דביר: ברשותך, רק להשלים, אם זה בסדר.

איה דביר: אנחנו מבינים שההגדלה של מספר העובדים אצל מעסיק, שמצמצמת את התחולה למעסיקים היותר חזקים, עוזרת לנו לעשות תחולה נדחית.

איה דביר: להגיד שזה ההסדר שהמחוקק רוצה לעשות.

איה דביר: בשאלות של איך לאזן בין שוויון לפרטיות, למידע רגיש, מה כן, מה לא, הוא כבר אמר את דברו והשאלה איך זה יוחל כלפי המעסיקים הקטנים יותר תיגזר בשלב מאוחר יותר.

חיים כץ: תראי מה אני אמרתי כאן.

חיים כץ: אמרתי בין 501 ל-750.

חיים כץ: לצורך העניין, אני מדלג על כל הקטנים יותר ואז אני יוצא מצב שיש רק 189 מפעלים.

טל קאופמן: זה לא נכון.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: למה זה לא נכון?

טל קאופמן: לא החלת על המלונאות ועוד הרבה חברות אחרות בתעשייה.

חיים כץ: אלה נתונים שלכם.

טל קאופמן: מוריה, את אמרת לפני כן את הנתון.

איה דביר: כאשר התקיים הדיון הקודם, נציגת התעשיינים נתנה את החתכים שאתה מציג והם מתקבצים כי יש לך את המעסיקים הגדולים יותר, כך שזה עוד חתך עם כל החתכים.

חיים כץ: הם לא במגרש.

איה דביר: הם כן.

איה דביר: אם אתה מתחיל מ-518.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: עד 700.

איה דביר: עד 700, ומי שיש לו מעל 700?

חיים כץ: אני רוצה ללכת לבין 501 ל-750.

איה דביר: ולא מי שיותר?

חיים כץ: ולא מי שיותר.

חיים כץ: זה יביא ל-500 מפעלים.

חיים כץ: אנחנו רוצים לבדוק ואחר כך נבדוק את העניין.

איה דביר: זה רעיון נפלא והוא נראה לנו מצוין אלא שבחרנו את החתך של המעסיקים הקטנים יותר ולא הגדולים ביותר.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: לקחנו בינוניים.

חיים כץ: הגדולים ביותר עושים את זה.

חיים כץ: שאלתי כמה מעסיקים גדולים והם צחקו עלי.

חיים כץ: כמה מעסיקים פרטיים גדולים אמרו, חיים, לחיצת אנטר באקסל, אנחנו ישר רואים את הדוחות.

איה דביר: אנחנו לא אנשי המספרים.

איה דביר: אנחנו לא יודעים להגיד מי המעסיק שמתאים להחיל עליו אבל ההיגיון המסדר של להתחיל עם המעסיקים החזקים יותר, הגדולים יותר ולעשות את הפיילוט לגביהם, נראה בעינינו נכון.

חיים כץ: זה בדיוק מה שעשינו.

חיים כץ: 500 עובדים עד 750, זה מספר גדול של עובדים.

חיים כץ: זה מפעל גדול.

חיים כץ: זה לא מפעל קטן וזה גם לא מפעל בינוני.

איה דביר: אני מבינה אדוני, אבל יוצא שמי שיש לו 701, הוא לא בפנים.

חיים כץ: הוא בתוך המגרש.

איה דביר: לא.

איה דביר: הוא לא כי הוא בחתך שמעל.

חיים כץ: בין 501 ל-750.

איה דביר: אז 751.

חיים כץ: תמיד יש את המקום בו יש חיתוך.

חיים כץ: ב-1 באפריל 1995 כל מי התחיל לעבוד ב-1 באפריל 1995, אין לו פנסיה במשק הישראלי.

חיים כץ: כל מי התחיל ב-30 במארס, יש לו פנסיה והוא מסודר.

חיים כץ: יום אחד.

איה דביר: זה ברור, זה נכון אדוני היושב ראש, אבל כאן אתה יוצר חובה.

חיים כץ: הבנו.

חיים כץ: אני יותר לא מתווכח אתכם.

חיים כץ: זהו.

חיים כץ: הלכנו לקראתכם בצורה דרמטית.

חיים כץ: אנחנו מחוקקים ולשר העבודה והרווחה יש אפשרות - - -

איה דביר: ברשותך, אדוני, רק להעיר שאנחנו חוששים שזה פוגע בשוויון בין מעסיקים, החובה שתופסת דווקא את הקטנים יותר ולא את אלה שהם 751 כאשר הטיעון הבסיסי הוא שאני מכביד את הנטל על הגדולים ביותר.

חיים כץ: לפי בקשתך, מ-501 עד בכלל.

איה דביר: זאת לא הייתה בקשתי.

איה דביר: הערתי הערה לגבי הנוסח המוצע.

איה דביר: זאת לא בקשה שלי.

חיים כץ: עכשיו זה יגדל ל-500 מפעלים.

איה דביר: אני רק מדגישה שזאת לא בקשתנו.

איה דביר: רק הסברנו בעיה בנוסח הקיים.

חיים כץ: בסדר.

איה דביר: השאלה היא שאלת המדיניות של המחוקק.

איה דביר: ההסבר ניתן ונאמר שזה מכביד מאוד את הנטל ונכון שהמעסיקים היותר חזקים, בעינינו הגיוני הרף העליון ביותר ולא התחתון.

חיים כץ: הבנו.

אליהו חסיד: מה היה ההיגיון שלכם לעשות עד 750 ולא לעשות מ-750 ומעלה, שזה בערך אותו מספר כמו עד 750?

אליהו חסיד: זה 200 וזה 200 מפעלים.

חיים כץ: אנחנו רצינו מעל 100.

חיים כץ: זה היה ההיגיון.

חיים כץ: כל מפעל מעל 100.

חיים כץ: הם באים ואומרים שעד שעשינו את הצ'ולנט הזה, אנחנו רוצים לטעום טיפה טיפה כי לא ידענו שיש שם גלש ולא כולם יכולים לטעום אותו.

חיים כץ: אני רוצה קצת להקל עליהם למרות שהקורונה לא משחקת כאן.

חיים כץ: מדובר בדצמבר 2021.

חיים כץ: כל המפעלים האלה עליהם אנחנו מדברים עם מעל 500 אנשים, הם מרושתים במערכות מחשב.

חיים כץ: זה לא מפעל קטן, זה לא עסק קטן עם שלושה עובדים או עם חמישה עובדים.

חיים כץ: אני בא מהשוק הזה.

חיים כץ: אני בא משם.

חיים כץ: אני בא ממפעל.

חיים כץ: אני הייתי שם ואני שומע את הבן שלי שהוא מנהל קבוצה של 1,000 אנשים בעסק מתקדם גדול, פרטי ולא ציבורי.

חיים כץ: אני רואה את ההתלבטויות ואני רואה את העבודה ואת ההתייחסויות.

חיים כץ: שם אני בא ואני רואה את החיים, אני חי את החיים כי אני רואה את הבעיות האמיתיות וכאן אני שומע תיאוריות.

אליהו חסיד: אני מסכים אתך לעשות מעל 500 אבל מ-500 ועד 700.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: עד הסוף.

חיים כץ: נגמר.

ישראלה שטיר אינשטיין: למה?

ישראלה שטיר אינשטיין: למה עד הסוף?

חיים כץ: כי כך אנחנו חושבים.

חיים כץ: את באיגוד המעסיקים, נכון?

ישראלה שטיר אינשטיין: לשכת המסחר.

ישראלה שטיר אינשטיין: כן.

חיים כץ: אין לכם גוף אחד עם 1,000 עובדים.

חיים כץ: למה את צועקת?

חיים כץ: אנחנו נגיד להם שצעקת.

חיים כץ: זה בסדר.

ישראלה שטיר אינשטיין: אתה אמרת בהתחלה מספר אחר.

חיים כץ: טעיתי.

חיים כץ: משרד המשפטים האיר את פניי וטעיתי.

חיים כץ: תעלה את יעל סיני משדולת הנשים.

חיים כץ: נגמר.

יעל סיני: תודה רבה אדוני היושב הראש.

יעל סיני: למזלנו הרב מזל שאתה בקי בכל הנושאים האלה כי אחרת כל האמירות המנותקות מהמציאות של עולם העבודה היו עלולות להתקבל.

יעל סיני: תודה רבה לחברת הכנסת עטייה על הצעת החוק.

יעל סיני: כמו שציינת, הצעת החוק חייבה חברות עם פחות עובדים ובהמלצות שלנו – ואני חייבת לומר, אפילו בשיחות עם שר המשפטים עצמו לפני הבחירות – הגשנו הצעה ודיברנו על מודל שהוא דומה למודל הצרפתי, שחל על 50 עובדים.

יעל סיני: עוד הערה ביחס לפרסום הפומבי.

יעל סיני: מאחר ובהצעת החוק הלכתם בעיניי כברת דרך מאוד יפה ומאוד משמעותית בנוסח המשופר, אבל אין מנגנון של סנקציות ואין רשות אליה מדווחים.

יעל סיני: זאת צריכה להיות יוזמה של הנציבות לקחת לבדיקה את הנתונים שמפורסמים.

יעל סיני: אנחנו חושבים שבלי פרסום פומבי, בעצם אין שום מקל להתייחסות לדבר הזה.

יעל סיני: אני רוצה לענות לנשים שמייצגות את המעסיקים.

יעל סיני: אני מזמינה אתכם לענות לקו סיוע בדיני עבודה של שדולת הנשים.

יעל סיני: יש חוק מאוד מאוד ברור נגד הטרדה מינית במקומות עבודה במדינת ישראל ואני אשמח להציג לכם נתונים שיראו לכם כמה נשים מוכנות לסכן את מקום העבודה שלהן ולהתלונן על דבר כמו פגיעה מינית.

יעל סיני: אל תחששו כי מצבן של נשים במדינת ישראל הוא כל כך גרוע שגם אם הן ידעו שהן מופלות בשכר, מעט מאוד מהן יעזו להתלונן כדי לשפר את מצבן.

יעל סיני: למרות שהחוק חל על המדינה ועל השירות הציבורי, אנחנו גם מתעסקות בתיקים, וגם זכינו בתיק בנמל אשדוד, ביחס לפערי שכר באותו מדרג.

יעל סיני: אז אפילו כשיש חוק, המעסיקים לפעמים מורים לעבור עליו.

יעל סיני: אז אל חשש, המעסיקים עדיין יוכלו לעבור על חוקים במדינת ישראל ואני כן מבקשת שרוח החוק שהיא אמיצה, חדשנית ומהפכנית מול הנתונים הפרה-היסטוריים שעלו כאן תמשיך ותתחיל ממספרים יותר קטנים מ-500 עובדים.

יעל סיני: תודה רבה.

חיים כץ: תעלו את ישי פולק.

ישי פולק: בוקר טוב כבוד יושב ראש הוועדה.

ישי פולק: אנחנו מדברים על מצב בו שיניתם את המספר ל-501 ומעלה.

חיים כץ: 518.

ישי פולק: בסדר.

ישי פולק: 518 ומעלה.

ישי פולק: לדעתי בסעיף 2(ח) צריך להגדיר גם את הרף התחתון, מתחתיו אי אפשר לרדת.

ישי פולק: יש את הנושא של הגנה על העסקים הקטנים.

חיים כץ: אנחנו מסכימים אתך.

ישי פולק: מצוין.

ישי פולק: זה דבר אחד.

ישי פולק: אני קושר את זה לסעיף (4) בתוספת השנייה ואני אסביר למה.

ישי פולק: כאשר אנחנו מדברים על נתונים בדבר שיעור העובדים המועסקים אצל מעסיק ששכרם נמוך מהשכר הממוצע במקום העבודה תוך התייחסות לפי מין, יש קושי למחלק של הממוצע הזה ביחס לכמות הגברים או כמות הנשים שמועסקים באותו עסק בהתאם לאופי העסק.

ישי פולק: אז התוצאה עלולה להיות שהמחלק הזה יראה מספר מעוות ולא נכון.

חיים כץ: תסביר.

ישי פולק: אם יש יותר גברים מאשר נשים, המחלק שיושב בצד של הגברים הוא המחלק שיושב בצד של הנשים עם ממוצע שכר, הוא יוצר עיוות באופן כזה שלמעשה הממוצע של הגברים הוא לא מתאים ונראה נמוך מאשר הוא באמת ביחס לנשים, והפוך.

ישי פולק: במקומות עבודה שמעסיקים יותר נשים מאשר גברים, בסופו של דבר הממוצע הזה עלול להביא למקום שבו ייראה כאילו הנשים מרוויחות הרבה יותר מגברים.

יעל סלנט: אבל כוונה היא לממוצע של כלל העובדים באותו מקום.

יעל סלנט: מתחת לאותו ממוצע, כמה גברים וכמה נשים.

יעל סלנט: זה לא ממוצע לגברים וממוצע לנשים.

ישי פולק: ברגע שכתוב בסעיף (4) תוך התייחסות לפי מין, יכול להיות שצריך לתקן את הנוסח.

ישי פולק: אני זורם.

ישי פולק: על פי הנוסח הכתוב כאן, ברגע שאני צריך להתייחס לפי מין ביחס לממוצעים - - -

חיים כץ: אתה צודק.

יעל סלנט: בסדר.

יעל סלנט: נבהיר את זה.

חיים כץ: יבהירו את הנוסח.

ישי פולק: אלה שני הדברים שרציתי לומר.

ישי פולק: אדוני, אם קיבלנו, אני ממשיך.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: זה היה ישי פולק, נשיא המגזר העסקי.

ישי פולק: מנשיאות המגזר העסקי.

ישי פולק: אני מהתאחדות האיכרים.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: נעבור לסיגל סודאי מאיגוד לשכות המסחר.

סיגל סודאי: תודה על ההזדמנות.

סיגל סודאי: שאלת לגבי העניין הזה של הפומביות כאשר במגזר הציבורי אין שום בעיה לפרסם לעומת המגזר העסקי.

חיים כץ: לא אמרתי שאין בעיה.

חיים כץ: אמרתי שמפרסמים.

סיגל סודאי: הם מפרסמים וגם אין להם את אותה בעיה.

סיגל סודאי: הם לא חיים באותה סביבת עבודה.

סיגל סודאי: מה לעשות, המגזר העסקי חי בסביבת עבודה שהיא תחרותית.

חיים כץ: והמגזר הציבורי?

סיגל סודאי: הוא לא חי בסביבת עבודה.

חיים כץ: מה את אומרת?

סיגל סודאי: לא באותה מידה.

חיים כץ: התעשייה האווירית היא חברה תחרותית והיא מתחרה מול רייטון, מול בואינג, מול מקדונלד, מול כל החברות הגדולות.

חיים כץ: רפא"ל מתחרה.

חיים כץ: כל אלה מתחרים.

סיגל סודאי: אנחנו מדברים על המוצר העיקרי שלהם.

סיגל סודאי: התחרות היא לא אותה תחרות.

סיגל סודאי: אי אפשר להשוות את המגזר העסקי למגזר הציבורי מבחינת הסביבה התחרותית שהם עוסקים בה.

סיגל סודאי: שכר הוא כלי עבודה ניהולי עיקרי וכלי עבודה של המגזר העסקי, הרבה יותר מאשר של המגזר הציבורי.

סיגל סודאי: אי אפשר לעשות את ההשוואות האלה.

סיגל סודאי: לכן מתן הפומביות, יש בזה פגיעה מאוד מאוד קשה למעסיקים.

סיגל סודאי: העירה נציגת שדולת הנשים, ואני מסכימה אתה, שיש עובדים שכן חוששים, ואני מודה בזה.

סיגל סודאי: חוששים מלהתלונן.

סיגל סודאי: יש לזה פתרונות.

סיגל סודאי: השאלה אם אתם רוצים להשתמש בפתרונות האלה שלדעתי יהיו הרבה יותר אפקטיביים והרבה יותר יעילים כדי להפיג את החשש הזה של עובד.

סיגל סודאי: למשל, תלונה אנונימית לנציבות ואולי אפילו להקים גוף מסוים עבור העניין הזה כך שהעובד לא יצטרך להיחשף מול המעסיק ותיעשה בדיקה באותו מקום עבודה.

סיגל סודאי: בדיוק כמו שקיים במנגנון של החוק להגברת האכיפה.

סיגל סודאי: אדוני, היית שותף לחוק הזה.

סיגל סודאי: החוק הזה עובד והוא אפקטיבי.

סיגל סודאי: אפשר לבנות מנגנון שהוא מאוד דומה לזה.

סיגל סודאי: אם יש עובד שיש לו בעיה, עובדת מסוימת שיש לה בעיה עם זה והיא חוששת להתלונן, אפשר לעשות מנגנון שמגן עליה.

סיגל סודאי: הפומביות לא פותרת את הבעיה הזאת של העובד הספציפי.

סיגל סודאי: עוד משהו לגבי התוספת השלישית, הפומביות, לגבי הפרסום הפומבי.

סיגל סודאי: סעיף (3) לתוספת, נתונים בדבר שיעור העובדים המועסקים אצלו ששכרם נמוך מהשכר.

סיגל סודאי: אני חושבת שמדובר כאן בסוד מסחרי.

סיגל סודאי: כשאני מפרסמת את מספר העובדים במקום עבודה שהוא נמוך מהממוצע, לדעתי יש כאן בעיה של סוד מסחרי וחייבים לשנות את הסעיף הזה.

סיגל סודאי: באמת לא היה לנו זמן להיערך לעניין הזה, כשהנוסח הגיע ביום רביעי אחר הצוהריים, להיות מוכנים לדיון כזה היום, אני חושבת שזה לא מספיק זמן שיכול להיות יעיל לכל הצדדים.

סיגל סודאי: אני חושבת שכן אפשר להגיע בשולחן עגול להסכמות.

חיים כץ: את בכנסת לא מאתמול.

סיגל סודאי: אכן.

חיים כץ: הטיעון שלך לא מחזיק מים.

חיים כץ: כשאני מקבל את חוק ההסדרים ואני צריך לדון ב-767 נושאים הרי גורל, שמשנים את איכות החיים במדינת ישראל, אין לי את הטיעון הזה שאין לי זמן.

חיים כץ: מהרגע שהייתם כאן לפני שבוע, היה לך זמן שבוע לעזוב הכול – אם זה היה בנפשכם – ולשבת על העניין.

סיגל סודאי: אדוני, לא קיבלנו את הנוסח הזה.

חיים כץ: בנוסח הזה, אם המספר היה 365, הוא עלה ל-518.

חיים כץ: צמצם לכם את הכמות בחצי.

סיגל סודאי: נכון, אבל הבעיה היא הפומביות.

קריאה: היו שינויים נוספים.

טל קאופמן: ראשית, כמו שישראלה אמרה, קיבלנו את זה ביום חמישי והיו עוד שינויים בנוסף למה שאתה אומר.

טל קאופמן: שנית, מבחינת ההצגה של הנתונים, כשאתה אומר שמבחינת רגולציה זה לא יעלה יותר למעסיק, כאן אני רוצה לומר שזאת לא רק מערכת המחשוב עצמה עם הלחיצה על ה-אנטר או המבקר החיצוני או הדירקטוריון יאשר.

טל קאופמן: אני מדברת על כך שהמעסיקים עצמם יצטרכו להתמודד עם הסכסוכים הפנימיים ואת זה צריך לקחת בחשבון.

אביעד שוורץ: אני רוצה להוסיף עוד הערה.

אביעד שוורץ: גם לגבי חתכי העובדים, אם יש שני עובדים בחתך, זה לא סביר לפרסם את הנתון הזה.

אביעד שוורץ: צריך לקבוע כאן שיש מינימום עובדים מסוימים בחתך.

חיים כץ: אין שני עובדים בחתך.

חיים כץ: על שני עובדים בחתך לא יפרסמו.

יעל סלנט: זה לשיקול דעת המעסיק.

חיים כץ: אלה מפעלים גדולים והלוואי והיית דואג בחקיקה שאתם מגישים לרדת לרזולוציות כאלה.

חיים כץ: כשאתה מגיש את חוק האבטלה, אתה כותב אמצע יוני.

חיים כץ: אתה לא כותב תאריך.

חיים כץ: כשאני בא, אני אומר 16 ביוני או 15 ביוני.

חיים כץ: אתה לא כותב תאריך.

אביעד שוורץ: אני משתדל לכתוב.

חיים כץ: אני לא מדבר אתה.

חיים כץ: המשרד.

חיים כץ: המשרד רוצה לגנוב איזה יום-יומיים.

חיים כץ: כאן אנחנו מבינים מה אנחנו עושים.

חיים כץ: אנחנו לא רוצים לפגוע במפעלים, אנחנו מתפרנסים מהמפעלים האלה ואנחנו רוצים לדאוג לאנשים.

חיים כץ: לכן אנחנו נעבור להקריא את סעיף (ב) עם המספר 518.

יעל סלנט: מעסיק המעסיק יותר מ-518 עובדים יאסוף נתונים ויערוך, אחת לשנה, דין וחשבון פנימי בו יפורט השכר הממוצע של עובדות ועובדים המועסקים אצלו, בחלוקה לפי חתכי עובדים תוך פירוט פערי השכר הממוצע הקיימים בין גברים לנשים בכל חתך עובדים במקום העבודה (בסעיף זה – דין וחשבון פנימי).

יעל סלנט: דין וחשבון פנימי יכלול את כל הפרטים המופיעים בתוספת השנייה.

חיים כץ: מי בעד אישור הסעיף?

חיים כץ: מי נגד?

חיים כץ: מי נמנע?

חיים כץ: אושר

חיים כץ: את מי את מחליפה?

אימאן ח'טיב יאסין: מהרשימה המשותפת.

חיים כץ: הסעיף אושר.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: את נמנעת או מתנגדת?

אימאן ח'טיב יאסין: אני בינתיים רוצה לומר את מה שיש לי.

חיים כץ: תגידי עכשיו.

חיים כץ: יחד עם זה, הסעיף הזה, סעיף (ב), אושר והמספר שמופיע בו הוא מ-518 עובדים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מברכת על הדיון החשוב הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שהבעיה שלנו היא לא בחוקים שקיימים אלא ביישום של אותם נהלים ותקנות.

אימאן ח'טיב יאסין: זה בלתי מתקבל על הדעת שבמדינה שמחזיקה את עצמה כנאורה, שיש לה את כל האמצעים והטכנולוגיות, באותו מקום עבודה שני אנשים שעובדים באותה עבודה, באותה משרה, עם אותם נתונים – אחד מקבל 30 אחוזים שכר יותר מאשר מקבל השני.

אימאן ח'טיב יאסין: כשאנחנו אומרים אחד מאשר השני, השני היא אחת.

אימאן ח'טיב יאסין: אי אפשר לתת לסחבת הזאת להמשיך.

אימאן ח'טיב יאסין: מוכח מחקרית, לא רק בישראל אלא בכל העולם, שהנשים עושות עבודה יותר טובה ויותר מוצלחת מאשר עושים הגברים, וירשו לי הגברים כאן לומר זאת כי זאת עובדה קיימת.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו לא מדברים על מישהו ספציפי אבל זאת עובדה קיימת.

אימאן ח'טיב יאסין: אין שום סיבה בעולם שאנחנו נעשה את אותה עבודה ואפילו בצורה יותר טובה ונקבל פחות 30 אחוזים מהשכר.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: ולכן את תומכת בהצעת החוק?

אימאן ח'טיב יאסין: כן.

אימאן ח'טיב יאסין: אני תומכת עד הסוף.

חיים כץ: אם כן, פה אחד אישרו את סעיף קטן (ב).

חיים כץ: אנחנו עוברים לסעיף קטן (ג).

אימאן ח'טיב יאסין: אני חייבת לצאת כי יש לי ישיבת ועדה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: בבקשה אדוני.

חיים כץ: לפרוטוקול, שם ותפקיד.

עילם שניר: ייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.

עילם שניר: לגבי מה שנאמר כאן לגבי האפשרות שיהיו חתכים עם שני עובדים.

חיים כץ: אלה נתונים בדבר חתכי עובדים הם בתוספת השנייה.

חיים כץ: בוא נחכה שנגיע לשם.

עילם שניר: רק הבהרה לגבי ההערה שהייתה קודם.

עילם שניר: מצב שבו יש שני עובדים בחתך, אני מזכיר שבסעיף 2(ה) יש הבהרה שלא מפרסמים לא את הכינוי וגם יש את הסיפה שאומרת " באופן שאינו מאפשר זיהויו של עובד ואינו כולל מידע רגיש".

עילם שניר: לכן יש למעסיק שיקול דעת במצבים האלה.

חיים כץ: אני שמח שענית לנציג האוצר.

חיים כץ: תודה.

יעל סלנט: אחת לשנה, עם עריכת דין וחשבון פנימי, ימסור מעסיק לכל עובד ועובדת במקום העבודה מידע בדבר חתך העובדים אליו משתייך העובד, סוגי התפקידים שנכללו באותו חתך וכן פער השכר בתוך אותו חתך ובלבד שאין במסירת המידע הפרה של כל דין.

חיים כץ: מי בעד.

חיים כץ: מי נגד?

חיים כץ: מי נמנע?

חיים כץ: בעד – 4

חיים כץ: אושר פה אחד.

חיים כץ: את עוברת לסעיף קטן (ד).

יעל סלנט: אחת לשנה, עם עריכת דין וחשבון פנימי ובהתבסס עליו, יפרסם המעסיק לציבור דין וחשבון פומבי, לרבות באתר האינטרנט שלו ככל שקיים.

יעל סלנט: דין וחשבון פומבי כאמור יכלול את ל הפרטים המופיעים בתוספת השלישית.

חיים כץ: נחכה עם זה.

חיים כץ: נקרא את התוספת השלישית.

יעל סלנט: את סעיפים קטנים (ה), (ו) ו-(ז) אישרנו.

יעל סלנט: סעיף קטן (ח): שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, רשאי בצו לקבוע כי הוראות סעיף זה יחולו על מעסיק המעסיק פחות מ-518 עובדים.

יעל סלנט: בצו כאמור ייקבע מספר העובדים כאמור וכן מועד התחילה.

עילם שניר: רציתם לקבוע מספר מינימום בעקבות ההערה שהייתה.

חיים כץ: זה מגיע לוועדה.

חיים כץ: אנחנו לא ניתן לו להשתגע.

חיים כץ: הוא בא לכאן.

חיים כץ: זה רק באישור הוועדה.

עילם שניר: אני אומר שרציתם לקבוע בנורמה, שתהיה מינימום שאי אפשר לרדת מתחתיה.

עילם שניר: אפשר לקבוע את זה כאן במסגרת הסמכות.

עילם שניר: שיהיה ברור הוא לא יכול לקבוע מתחת לזה.

דבורה ספיר אליעזר: ככל שתהיה טיוטת צו כזה היא קודם כל תפורסם להערות הציבור לפני שהיא מובאת לוועדה.

חיים כץ: נכון.

דבורה ספיר אליעזר: לאחר מכן זה מחייב הסכמה עם שר האוצר.

דבורה ספיר אליעזר: לאחר מכן זה מחייב אישור של הוועדה.

דבורה ספיר אליעזר: התהליך והפיקוח הוא תהליך ארוך.

דבורה ספיר אליעזר: אני לא חושבת שיהיה נכון לקבוע את המינימום.

דבורה ספיר אליעזר: בכל מקרה יש את כל המעטפת שמאפשרת את הפיקוח הנכון למספר שייקבע שם.

חיים כץ: אני מקבל את זה במיוחד שאנחנו לא יודעים מי יהיה אז שר העבודה.

חיים כץ: את כל זה, הייתי מגביל את זה ואומר אך לא לפני ה-31 בדצמבר 2021.

חיים כץ: אנחנו נראה איך העסק הזה עובד.

חיים כץ: אנחנו מגבילים את הזמן.

חיים כץ: הוא יכול בשנה הקרובה להגיד שהוא עשה.

חיים כץ: תוסיפי את זה.

יעל סלנט: בסדר.

יעל סלנט: למעשה לא לפני שמוגש הדוח הראשון.

איה דביר: אדוני, הרעיון שלך הוא מצוין אבל הזמן שהצעת אומר שלא יהיה מחקר כי אם הבנתי נכון יכול להיות מצב שאנחנו נחיל את זה למטה בלי שמפיקים את הנתונים הראשונים כפי שרצינו.

חיים כץ: למה?

איה דביר: כי התאריך שנתת הוא תאריך שנת התחילה.

איה דביר: כל הרעיון שאדוני הציע, אם הבנתי אותך נכון, היה שנתחיל מהמעסיקים הגדולים, נלמד, נראה כי טוב, נמשיך.

חיים כץ: הם יפרסמו ב-31 בדצמבר 2021.

יעל סלנט: צריך לתת להם יותר זמן.

איה דביר: לא יהיה זמן להסיק מסקנות.

חיים כץ: סליחה.

חיים כץ: 2022.

איה דביר: תודה אדוני.

דבורה ספיר אליעזר: אם אני מבינה נכון, ההצעה היא שהמשרד לא יביא צו לפני התאריך.

דבורה ספיר אליעזר: זה לא שיש חובה להביא צו.

יעל סלנט: לא לפני.

יעל סלנט: אין חובה להביא צו.

חיים כץ: תכתבי ה-1 בינואר 2022.

חיים כץ: זאת הייתה הכוונה ומה שאמרתי קודם, זאת טעות.

חיים כץ: מי בעד אישור סעיפים קטנים (ח) ו-(ט)?

חיים כץ: מי נגד?

חיים כץ: מי נמנע?

חיים כץ: אושרו

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: סעיפים קטנים (ח) ו-(ט) אושרו פה אחד.

חיים כץ: אנחנו עוברים לסעיף 3.

חיים כץ: כשנצביע על סעיף 3, נצביע יחד אתו על סעיף 2(ד).

יעל סלנט: התוספת השנייה.

יעל סלנט: אני מדגישה שאלה הפרטים שיופיעו בדוח הפנימי.

יעל סלנט: זה לא מפורסם לאף אחד.

איה דביר: לא קראתם את (ט).

איה דביר: קראתם רק את (ח).

חיים כץ: היא קראה את הסעיף קודם לכן.

איה דביר: אבל רצינו לדבר על (ט).

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: אם כן, אני מבקש רוויזיה על סעיף קטן (ט).

איה דביר: עוד לא הצבעתם על (ט).

איה דביר: אולי תסכימו אתנו.

יעל סלנט: בסוף אנחנו מצביעים על הכול.

איה דביר: להסביר לגבי (ט)?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: תסבירי.

איה דביר: בגדול חשבנו שמאוד מאוד נכון, גם מתוך ראייה ארוכת טווח שהתקנות אמורות לחול על מעסיקים קטנים יותר שהם עם מנגנונים פחות טובים, שהניסוח של התקנה צריך לפרוט את הנוסחאות המילוליות שכתבנו בתוספת השנייה גם לנוסחה מתמטית, שלא יהיה ספק, שלא יהיו מניפולציות מצד אחד ושגם יהיה פשוט.

חיים כץ: תסבירי.

איה דביר: התוספת השנייה בנויה כנוסחאות מילוליות.

איה דביר: היא מסבירה מה צריך לעשות אבל כשמסבירים נוסחה מתמטית, זה עלול להיות מפורש לא נכון, בין בתום לב ובין במניפולציה.

איה דביר: חשבנו שמאוד נכון שהתוספת תתרגם את הנוסחה המילולית לנוסחה מתמטית, שלא יוכל מעסיק לומר שהוא לא הבין ועובד ידע שמה שהוא קיבל, זה מה שכל המדינה עושה.

איה דביר: לכן חשבנו שכדאי לבאר ולפשט.

איה דביר: לצערנו החקיקה הזאת מתקדמת מאוד מהר ולא הספקנו.

חיים כץ: כשזה יבוא לכאן, אם זה יבוא לכאן, אם השר ירצה, הוא צריך לבוא לכאן.

איה דביר: נכון.

חיים כץ: ואז את תבואי ותגידי למה אנחנו לא לפי הנוסחה המתמטית וכולי.

חיים כץ: ישב כאן יושב ראש ועדה שסביר להניח שזה לא יהיה אני, ויעשה את זה.

איה דביר: כולנו רוצים לעשות את החוק הכי טוב שאנחנו יכולים ואנחנו מבקשים כן להשלים רגע מה מטריד אותנו.

איה דביר: אם מוסיפים נוסחה מתמטית, זה בוודאי טוב יותר גם לעובדים וגם למעסיקים וזה גם בסופו של דבר מוריד מהם נטל ומונע טעויות.

חיים כץ: אחרי הישיבה הזאת, את, דבי וענת תשבו.

איה דביר: אנחנו צריכים את הכלכלנים כי זו נוסחה מתמטית.

חיים כץ: זאת נוסחה מתמטית במילים.

איה דביר: ברשותכם, רק לומר שאם הנוסחה תבוא מאוחר, אחרי שכבר מתחילים להפעיל את החוק הזה, זה עלול להיות מכביד.

איה דביר: אני אתן דוגמאות שראינו.

איה דביר: למשל שמים מחיצות.

איה דביר: אם קובעים את הסטנדרט בלי גובה ואז מוסיפים את הגובה, אז צריך עוד פעם לעשות מחיצות למי שעשה שני סנטימטרים פחות.

חיים כץ: את רוצה שסעיף (ט) ירד?

איה דביר: אני הייתי שמחה לדעת שהנוסחאות האלה מובהרות לפני שהחוק מתחיל לעבוד.

איה דביר: הייתי שמחה אם משלימים את החסר הזה.

חיים כץ: את רוצה שסעיף (ט) ירד?

איה דביר: לא.

איה דביר: בוודאי שלא.

חיים כץ: תקריאי שוב את סעיף (ט).

יעל סלנט: שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, רשאי, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, לשנות בצו, את התוספת השנייה, ורשאי הוא באישור הוועדה כאמור, לשנות את התוספת השלישית, ובלבד שבשינוי כאמור לא תיקבע חובה לחשיפת מידע רגיש נוסף או מידע שעלול לאפשר זיהוי עובדיו של המעסיק.

יעל סלנט: אני חייבת לציין שבאמת היה לנו איזשהו רעיון לעשות נוסחאות אבל במסגרת הזמן לא הצלחנו לדייק את זה בצורה כזאת.

יעל סלנט: כרגע מבחינתנו מה שמילולי, זה מה שיותר נכון ומדויק.

יעל סלנט: אין מניעה להביא בצו את הנוסחאות האלה, ככל שנצליח לייצר אותן.

איה דביר: חשבתי שזאת אחריותי להציע.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: מי בעד סעיף קטן (ט)?

חיים כץ: מי נגד?

חיים כץ: מי נמנע?

חיים כץ: אושר

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: סעיף (ט) אושר.

יעל סלנט: בתוספת לחוק העיקרי, במקום הכותרת יבוא "תוספת ראשונה" ואחריה יבוא: "תוספת שנייה

יעל סלנט: נתונים בדבר השכר הממוצע של העובדים המועסקים בחלוקה לפי חתכי העובדים לפי פרט (1), תוך פירוט פערי השכר בכל חתך בהתייחסות לפי מין.

יעל סלנט: נתונים בדבר שיעור העובדים המועסקים אצל המעסיק ששכרם נמוך מהשכר הממוצע במקום העבודה, תוך התייחסות לפי מין.

יעל סלנט: כאן אני מדגישה שעושים ממוצע של כלל העובדים.

יעל סלנט: אנחנו נעבוד על זה בניסוח ואז מתחת לאותו ממוצע, יהיה את הפילוח לפי מין, כמה גברים נמצאים מתחת לממוצע וכמה נשים נמצאות מתחת לממוצע.

אביעד שוורץ: אני חושב שהפירוט שמופיע כאן, אמנם יש טענות שזה פשוט אבל יש הרבה מעסיקים שהדברים האלה לא פשוטים להם.

אביעד שוורץ: אני יכול לראות את זה היום עם המענק לעידוד תעסוקה שדורש מהמעסיק בסך הכול להצהיר שעובד חזר אליו ומשתכר מעל 3,300 שקלים והוא אפילו מרוויח מזה.

אביעד שוורץ: זאת אומרת, למעסיק יש אינטרס מובהק לדווח על כך כי הוא מקבל מענק מהמדינה ועדיין מעסיקים מתקשים עם הנושא הזה.

אביעד שוורץ: עדיין יכולות להיות בעיות וקשיים להוציא את כל הנתונים האלו ולכן הפירוט כאן, חלקו גם נראה לי שנלקח מהממונה על השכר, דברים שהם הרבה פחות רלוונטיים למגזר הפרטי כמו שמשולמת להם השלמה לשכר מינימום מכוח הסכם.

חיים כץ: זאת בעיה?

אביעד שוורץ: לא.

אביעד שוורץ: אני אומר שהוא נושא שהוא לא רלוונטי למגזר הפרטי.

חיים כץ: למה?

אביעד שוורץ: כי רוב המגזר הפרטי, אם יש שכר מינימום – הוא משלם שכר מינימום.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: אז הוא ירשום אפס.

חיים כץ: זה לא המגזר הציבורי של-70 אחוזים יש השלמה לשכר מינימום.

אביעד שוורץ: לכן אני אומר.

אביעד שוורץ: יש כאן דברים שנראה לי שהם מהממונה על השכר והם לא רלוונטיים.

חיים כץ: תתייחס לדברים הרציניים.

אביעד שוורץ: הם מפורטים מדי.

אביעד שוורץ: זאת אומרת, להתחיל עכשיו לעשות בדיוק פירוט של היקף משרה, חלקיות משרה, בונוסים וכולי, זאת עבודה שהיא לא פשוטה למעסיק לעשות אותה.

אביעד שוורץ: לכן הייתי מתחיל אולי, כמו שאמרת קודם שאנחנו מתחילים מפיילוט, מפירוט - - -

חיים כץ: כמה זמן אתה עובד באוצר?

אביעד שוורץ: שנתיים וחצי.

חיים כץ: מתי סיימת את הלימודים?

אביעד שוורץ: ב-2016.

חיים כץ: מה עשית מאז סיימת את הלימודים?

אביעד שוורץ: עבדתי במכינה קדם צבאית וגם בבנק ישראל בחטיבת המחקר.

חיים כץ: ברור לך שבכל הפעולות האלה יש למעסיק את הכול?

חיים כץ: אני בא ממפעל גדול.

חיים כץ: אני יודע שהאוצר מבקש נתונים לא ברזולוציה כזאת נמוכה אלא ברזולוציות גבוהות ונותן שעה לתגובה ברזולוציות מטורפות.

אביעד שוורץ: אני לא מכיר את זה.

טל קאופמן: אני אתך וממני כתעשיינית, ממני אישית, ביקשו ממני רואה החשבון ומי שמדווח תוספת תשלום על כך ועל הגדולים אני בכלל לא רוצה לדבר.

טל קאופמן: באמת שאפו לבן שלך שהוא ממנכל חברה של 1,000 עובדים.

חיים כץ: לא ממנכל.

חיים כץ: הוא סמנכ"ל.

טל קאופמן: גם שאפו.

חיים כץ: אל תתני לו את מה שלא מגיע לו.

טל קאופמן: אני מבקשת, ברשותך, אם תוכל לשמוע עוד תעשיינים.

טל קאופמן: עוד דעות.

טל קאופמן: המהירות מהשטן.

טל קאופמן: אנחנו לא נגד אבל בוא תשמע עוד.

טל קאופמן: בבקשה.

חיים כץ: את יודעת כמה זמן שמעתי את הבוס שלך ביום שישי?

חיים כץ: את יודעת כמה שעות שמעתי תעשיינים?

טל קאופמן: כל הכבוד.

חיים כץ: הם מצלצלים אלי אישית.

טל קאופמן: כל הכבוד.

טל קאופמן: כל מה שאנחנו עושים זה בהתנדבות.

טל קאופמן: אף אחד לא משלם לנו על זה.

טל קאופמן: אני האחרונה שארצה שלא יקדמו נשים.

טל קאופמן: האחרונה.

טל קאופמן: זה מה שאני עושה יום ולילה.

טל קאופמן: אנחנו מבקשים שתשמע עוד תעשיינים, ברשותך.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תודה רבה.

עילם שניר: שתי הערות לגבי התוספת השנייה.

עילם שניר: הערה אחת היא לגבי פרט (1).

עילם שניר: יש את המילה "מאפיינים" וגם כתוב "לרבות סוג העובדים".

עילם שניר: נראה לנו שכדאי להתאים את זה לנוסח שבסעיף 2(ג), כאשר אנחנו מדברים על כל חתך עובדים שמשקפים לעובד, מוסרים מה סוגי התפקידים שנכללו באותו חתך.

חיים כץ: אתה צודק.

עילם שניר: הערה שנייה, לגבי פרט (3), שם נאמר "לפי היקפי משרה".

עילם שניר: יכולים להיות אין ספור היקפי משרה וזה נראה לי לא סביר.

עילם שניר: צריך לציין משרה מלאה, חלקית או משהו כזה.

חיים כץ: בסדר.

עילם שניר: הבהרה נוספת.

עילם שניר: כשכתוב "פערי שכר בתוספות", זה באחוזים ולא במספרים.

חיים כץ: ולא בכסף.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: מי בעד אישור התוספת השנייה?

חיים כץ: מי נגד?

חיים כץ: מי נמנע?

חיים כץ: אושרה

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: כל חברי הכנסת הנוכחים הצביעו בעד.

חיים כץ: אושרה פה אחד.

יעל סלנט: בתוספת השלישית, פרט (1) אושר.

יעל סלנט: אני מקריאה את פריטים (2) ו-(3).

יעל סלנט: פריט (2): נתונים בדבר פערי השכר הממוצע של העובדים המועסקים אצלו לפי היקפי העסקה ובציון חלקיות המשרה, תוך התייחסות לפי מין.

פריט: נתונים בדבר שיעור העובדים המועסקים אצלו ששכרם נמוך מהשכר הממוצע במקום העבודה וכן בדבר שיעור העובדים שמשולמת להם השלמה לשכר מינימום מכוח הסכם או הסדר, והכול תוך התייחסות לפי מין.

איה דביר: גם כאן להוסיף את המילה "אחוזים".

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: 6אנחנו מצביעים על אישור סעיפים קטנים (2) ו-(3) בתוספת השלישית.

ישראלה שטיר אינשטיין: אפשר להעיר משהו?

חיים כץ: תודה רבה.

ישראלה שטיר אינשטיין: למה אני לא יכולה להעיר?

חיים כץ: ככה החלטתי.

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: מי נגד?

חיים כץ: מי נמנע?

חיים כץ: אושרו

חיים כץ: הסעיפים אושרו.

יעל סלנט: סעיף 4.

יעל סלנט: זה קשור לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.

חיים כץ: לפני שמעלים את זה להצבעה, אני רוצה לאפשר להם להתייחס.

חיים כץ: עורכת הדין מרים כהבא.

מרים כבהא: שלום אדוני.

מרים כבהא: אני מצטרפת לתודות בגין חשיבות ההצעה.

מרים כבהא: אני רוצה לציין שחובת הדיווח היא חשובה כי היא גורמת למעסיק לעמוד פעם בשנה מול המראה ובאמת לחשוב איך הוא עשה ולגרום לכך שהוא יצמצם את הפערים וזה חשוב.

מרים כבהא: אני מסכימה אתך אדוני שהנתונים הם מאוד מאוד קלים להפקה ואני חושבת שזה יעבור והמעסיקים בקלות ידעו להסתדר עם זה.

מרים כבהא: בגלל שחשבנו שנכון שהצעת החוק תכלול ניסוח ועד להתקנת התקנות זה לא יהיה אפשרי, אנחנו כנציבות שוויון מציעים להפיץ או להנחות את המעסיקים איך לעשות את זה וגם להעלות דוח לדוגמה שמראה איך המעסיקים אמורים לעשות את זה, בתקווה שאם באמת זה יעבוד ויקל על המעסיקים, גם השר יוכל לאמץ את זה בתוך התקנות וזה יהפוך לדיווח המתחייב.

מרים כבהא: אנחנו כמובן נקיים התייעצות ונגיש דוח לדוגמה שמקיף את כל הסוגיה.

חיים כץ: תודה רבה.

יעל סלנט: אני מקריאה את סעיף 4.

יעל סלנט: תיקון חוק שוויון הזדמנויות בעבודה בחוק שוויון הזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988, בסעיף 18יא, אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "א1) בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), הנציב הארצי רשאי, נציב אזורי או עובד הנציבות שהוסמך לעניין סעיף זה, רשאי להורות בצו למעסיק למסור דין וחשבון פנימי שערך לפי הוראות סעיף 6ב לחוק שכר שווה לעובדת ולעובד, התשנ"ו-1996 וכן הנתונים שעל בסיסם ערך אותו.

יעל סלנט: על אף האמור בכל דין, מידע שקיבלה הנציבות לפי הוראות סעיף קטן זה לא יועבר לאחר באופן מזוהה ולא ייעשה בו כל שימוש, אלא לשם מילוי תפקידה לפי חוק זה, לרבות טיפול בתלונה לפי סעיף 18יג, או בהתאם להוראות שלל ערכאה שיפוטית".

יעל סלנט: אנחנו מעניקים לנציבות סמכות לדרוש את המידע הפנימי, לא הפומבי שפורסם כמובן.

יעל סלנט: אנחנו מדגישים כאן שאי אפשר יהיה להעביר את המידע הזה מחשש שיזלוג מידע מזהה.

יעל סלנט: השימוש יכול להיעשות רק לצורך מילוי תפקיד הנציבות.

חיים כץ: תעברי לסעיף 5.

יעל סלנט: אם הצבענו על סעיף (3), השארנו את 2(ד) להצביע עם התוספת השלישית.

יעל סלנט: חשוב לי להדגיש ש-2(ד) כלול בזה.

חיים כץ: אנחנו נצביע על 2(ד) ועל (3).

חיים כץ: תקריאי אותו עוד פעם.

יעל סלנט: הקראנו את זה.

חיים כץ: הקראת את (2) ו-(3).

יעל סלנט: ואת סעיף 4.

יעל סלנט: את סעיף 5 אני אקריא עכשיו.

יעל סלנט: תחילתו של חוק זה 60 ימים מיום פרסומו.

יעל סלנט: דין וחשבון ראשון לפי הוראות חוק זה יוכן עד ליום 1 בינואר 2022, בהתייחס לשנה שקדמה לו.

יעל סלנט: הכוונה היא שהדין וחשבון הראשון יהיה ביחס לשנת 2021.

יעל סלנט: השאלה אם אנחנו לא רוצים לתת קצת יותר זמן כדי שיהיה זמן להכין את הדוח.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תני להם עד ה-1 ביוני 2022.

יעל סלנט: תוספת שלישית, פרטים (2) ו-(3), סעיף 2(ד) שמפנה לתוספת השלישית, סעיף 4 וסעיף 5.

יעל סלנט: אפשר להצביע.

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: מי נגד?

חיים כץ: מי נמנע?

חיים כץ: אושרו

חיים כץ: הסעיפים אושרו.

חיים כץ: כל החוק אושר כהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

חיים כץ: בלי נדר הוא יעלה מחר במליאה ויאושר.

חיים כץ: הוא ייכנס לתוקפו מיידית אבל הדוח הראשון יהיה ביוני 2022 כך שלתעשיינים יש זמן לעשות את העבודה שלהם.

טל קאופמן: אני מבקשת לציין לפרוטוקול שהתיקון להצעת החוק התקבל ביום חמישי אחר הצוהריים אצלנו.

טל קאופמן: צריכים לכבד את שישי-שבת.

טל קאופמן: לא כל התעשיינים יכלו להצטרף ולהביע את הדעות שלהם.

טל קאופמן: איננו מבינים מה הלחץ.

טל קאופמן: מדוע לא ניתן לתת לנו עוד מספר ימים, ברשותכם.

חיים כץ: תודה רבה.

ישראלה שטיר אינשטיין: גם אני מבקשת להוסיף.

ישראלה שטיר אינשטיין: אתה קודם הערת על כך שבאיגוד לשכות המסחר אין קבוצות של 1,000 עובדים.

ישראלה שטיר אינשטיין: יש לנו את רשתות השיווק, שיש להן הרבה יותר מ-1,000 עובדים.

ישראלה שטיר אינשטיין: בנוסף לכך אני רוצה לומר לכם שלדעתי היום בתקופה של הקורונה, כאשר עסקים בקושי שורדים, עסק כמו שלי לא עובד מחודש מארס ומפרנס אנשים.

חיים כץ: כמה עובדים יש לך.

ישראלה שטיר אינשטיין: זה לא רלוונטי.

חיים כץ: כמה עובדים יש לך.

ישראלה שטיר אינשטיין: זה לא רלוונטי.

חיים כץ: גברת, את רוצה לדבר כאן?

חיים כץ: תעני כששואלים אותך.

ישראלה שטיר אינשטיין: 22.

חיים כץ: החוק לא חל עליך.

ישראלה שטיר אינשטיין: בסוף זה יורד.

חיים כץ: החוק לא חל עליך.

ישראלה שטיר אינשטיין: בסוף זה קורה.

ישראלה שטיר אינשטיין: בדיוק כמו עם הביטוחים שבהתחלה זה חל שצריך להחזיק רק...

ישראלה שטיר אינשטיין: לתפעל והיום כולם צריכים להחזיק מתפעלים.

ישראלה שטיר אינשטיין: בסוף זה יחול על כולם.

ישראלה שטיר אינשטיין: המצב היום, בעת הקורונה, רק יגרום נזק ויגרום לכם בכנסת.

ישראלה שטיר אינשטיין: .. ולא תועלת.

חיים כץ: תודה רבה גברתי.

חיים כץ: לפי בקשת היועצת המשפטית, אנחנו נצביע פעם נוספת על כל החוק כמקשה אחת.

חיים כץ: מי בעד הצעת החוק?

חיים כץ: מי נגד?

חיים כץ: מי נמנע?

חיים כץ: אושר

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: ארבעת חברי הכנסת שנמצאים כאן ביום ראשון, שזה לא יום עבודה רגיל של הכנסת, הגיעו ותמכו בהצעת החוק כהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

חיים כץ: אין הסתייגויות.

חיים כץ: תודה רבה.

חוה אתי עטייה: אני מברכת על החוק.

חוה אתי עטייה: תודה אדוני היושב ראש, לענת, למנהלת הוועדה, לכל הנוכחים, לחברי הוועדה.

חוה אתי עטייה: אין ספק שזה תיקון היסטורי ומצד שני עשית הכול כדי לא להכביד על המעסיקים.

חוה אתי עטייה: גם פעלנו למען הנשים וגם לא פעלנו לא להטיל נזק כבד על המעסיקים.

חוה אתי עטייה: אין עוררין על כך שהצעת החוק היא כלי לקידום שוויון, לשקיפות והיא מצמצמת פערי שכר וממגרת את האפליה.

חוה אתי עטייה: היא אמצעי פעולה כדי לא ליצור את האפליה.

חוה אתי עטייה: תודה רבה.

משה אבוטבול: תודה.

משה אבוטבול: אני רוצה להודות לחוה על הגשת החוק וליושב ראש הוועדה ולוועדה.

משה אבוטבול: אני חושב שבאמת זה חוק מצוין, חוק שנותן תשובה ומענה להרבה נשים שחשות לפעמים מנוצלות בנושא של השכר.

משה אבוטבול: כאן מקבלים גם שקיפות וגם אמות מידה אמיתיות, להראות שאנחנו חלילה לא מנצלים את העולם הנשי.

משה אבוטבול: אני רוצה לומר שזאת עוד דוגמה, ודוגמה טובה מאוד, כשרואים שגם העולם התורני, העולם החרדי, העולם שקשור למפלגות החרדיות, במקרה הזה תנועת ש"ס שתומכת תמיד בשוויון בנושא הזה של הנשים שצריכות לקבל את כל הזכויות.

משה אבוטבול: נמצא כאן גם הרב חסיד ואנחנו חסידים של שוויון גם בנושא הזה.

משה אבוטבול: לכן החוק הזה הוא באמת לתפארת ולהצלחת הנושא הזה במאבקן של הנשים כשאנחנו נותנים יד ותומכים בנושא.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.