הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 42, 2020-08-03 12:00

יפעת שאשא ביטון: צהריים טובים לכולם.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לפתוח את דיון הוועדה בנושא סטטוס גיבוש מתווה להפעלת אירועי תרבות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בישיבת מעקב מהשבוע שעבר, קיימנו דיון ביום שני והתחייבנו לחזור הנה כדי לעקוב אחר גיבוש מתווה להפעלת אירועי תרבות.

יפעת שאשא ביטון: בהתחלה ביקשנו לגבש מתווה לגבי מרחבים חיצוניים, שבעינינו שם לא צריכה להיות שום בעיה, אבל אנחנו מחדדים את זה גם לגבי אולמות אירועים סגורים, היכלי תרבות, תיאטראות וכו'.

יפעת שאשא ביטון: בשבוע האחרון אני הסתובבתי די הרבה ועקבתי אחרי מה שקורה בחוץ, אחרי עם ישראל, אני מוכרחה לומר לכם שלמרות החום המאוד מאוד כבד שהיה השבוע ראיתי את עם ישראל נענה להנחיות.

יפעת שאשא ביטון: ממש, אנשים עם מסכות, אנשים מקפידים בתורים, הציבור איתנו.

יפעת שאשא ביטון: הציבור איתנו ועכשיו אנחנו צריכים להיות איתו.

יפעת שאשא ביטון: להיות איתו, חלק מזה זה בעצם לפתוח עוד ועוד אפשרויות כדי לתת לציבור גם את מרחב הנשימה הזה ובעיניי התרבות היא אחד הדברים היותר משמעותיים שאנחנו צריכים להחזיר לעם שלנו.

יפעת שאשא ביטון: ואם ברחוב אנחנו יכולים לשלוט, בהתנהגות של העם, ואני לא אומרת את זה ממקום פטרוני, אני אומרת את זה ממקום באמת של שותפות, אם שם הם מסוגלים לקיים את ההנחיות, בטח ובטח באירועי תרבות, ששם הכול מאוד מוסדר, אנחנו יודעים מי קנה את הכרטיסים, איפה הם יושבים, אנחנו יכולים לשלוט באיפה כל אחד יושב, בחלוקה לקפסולות, כל אחד בהגדרות שלו.

יפעת שאשא ביטון: ראיתי הרבה מאוד מתווים בשבוע האחרון, אנחנו רק צריכים לבחור באיזה מתווה אנחנו רוצים להשתמש.

יפעת שאשא ביטון: לכן אנחנו כאן, כדי לשמוע גם את משרד התרבות לגבי ההתקדמות וגם את משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: נתחיל דווקא עם פרופ' גרוטו שנמצא איתנו עכשיו, הוא יצא במיוחד בשביל הדיון הזה מקבינט הקורונה ואני מקווה שהוא יצא כשבפיו יש בשורות טובות, אז אנחנו נתחיל איתך, בבקשה.

איתמר גרוטו: טוב, קודם כל תודה על הדיון, חברת הכנסת שאשא ביטון.

איתמר גרוטו: אני יצאתי רגע מקבינט הקורונה, אבל היה לי חשוב להגיד כמה דברים כדי שהדברים יהיו מובנים לאן אנחנו הולכים ולתת איזה שהוא אופק להתקדמות של נושא התרבות.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

איתמר גרוטו: אז קודם כל אני רוצה לומר שאנחנו מעוניינים, כמשרד הבריאות כמובן יחד עם כל הממשלה, לפתוח את אירועי התרבות ברגע שזה יתאפשר מבחינת היקפי התחלואה.

איתמר גרוטו: זה נתון מספר אחד וזה הדבר החיובי.

איתמר גרוטו: יחד עם זאת אפשר לומר שמצב התחלואה עדיין גבוה, זאת אומרת נכון שביומיים האחרונים אנחנו רואים ירידה משמעותית במספר החולים המאומתים, וזה סימן טוב, אבל זה קשור גם בין היתר לעובדה שחלק מהאנשים לא רוצים לבוא ולא רוצים להיבדק מתוך חשש שאולי זה יכניס אותם לבידוד ועוד כל מיני דברים.

איתמר גרוטו: אנחנו מנסים לפעול כדי להגביר את ההיענות.

איתמר גרוטו: סימן נוסף, מספר החולים הקשים עדיין נמצא בעלייה, מסוימת, איטית ממה שחששנו, זה גם סימן טוב, בסך הכול אני חושב שהמגמה הכללית של התחלואה כרגע בקורונה בישראל היא כרגע במגמה של התייצבות ואנחנו עושים את כל המאמצים כדי להוריד את הקצב.

איתמר גרוטו: זה תלוי, בין היתר, במה שאמרת, יפעת, לגבי הנושא של היענות הציבור למסכות, שזה באמת סימן מאוד טוב.

איתמר גרוטו: אבל צריך לזכור, יחד עם זאת, שגם כשאנחנו נראה ירידה צריך לפעול בזהירות ובהדרגתיות, שלא יהיה לנו מה שקרה בפעם הקודמת שנפתח קצת יותר מדי מהר וראינו שזה מיד הביא עלייה בתחלואה.

איתמר גרוטו: לכן אנחנו צריכים לעשות את זה בזהירות ולכן לא נעשה את זה משהו מיידי מיידי, אבל גם כמו שאמרתי, כמה שיותר מהר.

איתמר גרוטו: אנחנו מתחילים, בהובלה של פרופ' גמזו ושלי, ביצירה של שולחנות עגולים שהמטרה שלהם היא לייצר מתווה אחיד שיהיה מבוסס על התו הסגול וגודל יחסי, זאת אומרת לא מספר שרירותי, אנחנו נבטל את המספרים האלה, כן ניתן היבט לגודל, אולם גדול יותר אנשים.

איתמר גרוטו: כנראה נקבע איזה שהוא רף עליון כדי למנוע סיכון שיהיו שם אלפי אנשים, אבל בהחלט נתחשב גם בגודל, מה שלא היה בפעם הקודמת.

איתמר גרוטו: נעשה את ההבדלים בין פתוח לסגור, זאת אומרת סגור נחמיר יותר מאשר בפתוח וכו'.

איתמר גרוטו: אלה הקריטריונים העיקריים שאנחנו דנים בהם.

איתמר גרוטו: יש מחר כבר דיון בשולחן עגול ספציפית בנושא תרבות.

איתמר גרוטו: משרד התרבות והספורט הוא שיזמין את נציגי עולם התרבות, אנחנו מזמינים את נציגי משרדי הממשלה הקבועים, שזה משרד האוצר, מנהלת האכיפה, משרד הכלכלה, השלטון המקומי וכמובן הנציגים של התרבות ומשרד התרבות יחד איתנו.

איתמר גרוטו: השולחן העגול לא יכול להכיל יותר מדי אנשים כי בסוף יש לנו מגבלות של הקורונה, אבל אנחנו בהחלט מניחים שמשרד התרבות יבחר את הנציגים הנכונים של עולם התרבות.

איתמר גרוטו: עוד משהו לגבי התהליך.

איתמר גרוטו: אנחנו צריכים להגיש עכשיו לכנסת תקנות שיחליפו את תקנות שעת חירום.

איתמר גרוטו: עד ה-9.8 אנחנו נעשה את זה.

איתמר גרוטו: בשלב זה אנחנו עדיין לא יכולים, והחלטת המדיניות כרגע של המשרד ושל גמזו ושל כולנו זה לא כרגע לשנות, אבל בהחלט הכוונה היא לעשות מהלך שכבר מיד אחרי זה, או תוך כדי אפילו, לכתוב את התקנות החדשות כדי להחליף את זה כבר במשהו יותר עדכני, בהתאם לממצאים ולתוצאות השולחנות העגולים.

איתמר גרוטו: עוד נקודה חשובה שאני רוצה לציין בעקרונות שלנו, שתהיה דיפרנציאליות ביישום.

איתמר גרוטו: הכוונה היא למצוא דרך להפריד בין רשויות וביישובים שהם נקבעו כירוקים יהיה יותר קל לפתוח בהם מאשר יישובים שיהיו אדומים או צהובים.

איתמר גרוטו: יהיו כמה דרגות וזה חלק מהתהליך.

איתמר גרוטו: זה לוקח קצת זמן לבנות אותו ולכן זה לא יהיה מיידי.

איתמר גרוטו: בשלב המיידי, מה שאנחנו מציעים עד ה-9 באוגוסט ולפני שנשנה את התקנות, אנחנו מבטיחים קודם כל גמישות מקסימלית, ועל זה גם ישבנו עם משרד הבריאות, של אישור מתווים על בסיס המצב הקיים.

איתמר גרוטו: למשל נושא של הדרייב אינים, אבל גם כל פתרון יצירתי שיביאו לפנינו, סיכמתי עם משרד התרבות שאנחנו נבחן את זה באופן פרטני ואני מתכוון לאשר הרבה מאוד מתווים כאלה ככל שיובאו לפנינו, לפחות בתקופת הביניים, תחת המגבלות הקיימות עם יצירה של הפרדות בין האנשים, כמו בדרייב אין שמפרידים על ידי רכב, קפסולות ודברים כאלה.

איתמר גרוטו: אנחנו בהחלט נהיה מוכנים לשקול את זה ונאשר את זה פרטני בכפוף לתנאים ולראות שזה באמת עומד במתווים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להבין את מה שאמרת.

איתמר גרוטו: רק סיכום קצר, לפני השאלה.

איתמר גרוטו: בסך הכול, כמו שאתם רואים, אנחנו מאוד קשובים לצרכים ורוצים לאזן בין מצב התחלואה לאפשרות לבצע פעילות.

איתמר גרוטו: המטרה המרכזית של השולחנות העגולים זה לייצר מתווה אחיד, שלא יהיו לנו את הפערים האלה של בין בית כנסת למסעדות, זה לא קשור כרגע לענייננו, או בין בריכות שחייה בבתי מלון ובריכות שחייה במקום אחר וכל מיני פערים כאלה, אנחנו רוצים ליישר קו בדברים האלה מתוך הנחה שאפשר לסמוך על אנשים, לא משנה אם זה מלון או מסעדה או אולם תרבות.

איתמר גרוטו: עד כאן פחות או יותר הדברים שלי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, פרופ' גרוטו, כמה שאלות, אני אתחיל דווקא מהסוף.

יפעת שאשא ביטון: אתה אומר שבשישה הימים הקרובים, אנחנו ב-3 באוגוסט, עד ה-9 באוגוסט אתה אומר שאתם תגבשו את המתווים הקבועים.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אני יכולה להבטיח לך שכל מה שתביאו לוועדה - - -

איתמר גרוטו: לא, אני אומר עוד פעם, עד ה-9 באוגוסט אנחנו נישאר באותו מתווה שיש היום.

יפעת שאשא ביטון: אז זה משהו אחר ממה שאמרת לפני רגע, שאתם תאשרו מתווים פרטניים ככל שיגיעו וייתנו פתרונות כדוגמת הדרייב אין.

איתמר גרוטו: אה, כן, כן, זה נכון, עד ה-9 באוגוסט ועד אחרי שנשנה את התקנות בסבב הבא, שזה לא חייב להיות מוגדר בזמן.

איתמר גרוטו: שוב פעם, כמה שיותר מהר נסכם את זה נוכל להגיש את זה.

איתמר גרוטו: אז עד ה-9 באוגוסט נאשר כל מתווה שעומד בכללים הקיימים ונפעיל גמישות בנושא הזה ככל שניתן.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להבין, זה אומר שאם יבוא תיאטרון או יבוא היכל תרבות מסוים או אמפי, לא משנה, כל איזה שהוא מערך ויציע מתווה פרטני אתם תוכלו לאשר אותו גם בתקופת הזמן הזו?

איתמר גרוטו: לא, הכוונה היא למתווים שלא מוקמים ב – זאת אומרת אחת הבעיות זה שאי אפשר להפעיל אולם תרבות כרגע לפי הכללים, אי אפשר להפעיל מקום תרבות - - -

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע שאתה יכול לשנות את זה מחר בבוקר.

איתמר גרוטו: זאת אומרת זה כל מיני מקומות בחוץ, אלה התארגנויות כמו הדרייב אינים, משהו בסגנון הדרייב אינים, דברים שנבנו ספציפית לתקופת הקורונה.

איתמר גרוטו: אני מדבר על מתווים מהסוג הזה.

יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה להגיד משהו.

יואל רזבוזוב: אף אחד לא הבין.

יואל רזבוזוב: אני בטוח ששומעים אותנו אנשי התרבות והם לא מבינים מה - - -

יוליה מלינובסקי: אני לא הבנתי.

יפעת שאשא ביטון: אני אסביר לכם.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לעשות שום שינוי בימים הקרובים, זאת האמירה.

הילה שי וזאן: למה?

יפעת שאשא ביטון: כי זאת האמירה.

הילה שי וזאן: לא הבנתי למה.

יפעת שאשא ביטון: לתפיסתם כרגע אי אפשר להביא שום דבר שהוא לא קיים כרגע.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר לך, כי אני מוכרחה לומר לך את זה, אני יודעת שאתם מחכים ל-9.8 והכול בסדר, אבל עד ה-9.8 ככל שתרצו לשנות משהו בצווים אנחנו כאן, הנה תראו כל חברי הוועדה, מתחייבים לשנות את זה, ולו רק כדי שאנחנו נוכל למצוא פתרונות, גם אם לא לכולם אז לפחות להתחיל להניע את הגלגלים האלה.

הילה שי וזאן: את מדברת לבן אדם הלא נכון.

יפעת שאשא ביטון: לא, הוא יעביר את המסר.

יפעת שאשא ביטון: הוא תיכף נכנס חזרה לקבינט הקורונה ומחר יש שולחן עגול, מבחינתנו הוא המתווך.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, פרופ' גרוטו, לנו חשוב לדעת וגם לעולם התרבות חשוב לדעת יעד של זמן.

יפעת שאשא ביטון: לבוא ולהגיד ככל שהתחלואה או מגמת התחלואה תשתנה זה בסדר, אני מבינה גם את ההיגיון שבדברים, אבל מתי?

יפעת שאשא ביטון: תשתנה לאן?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת באיזה שלב של התהליך אתם תגידו אוקיי, כאן אנחנו יכולים לפתוח.

יפעת שאשא ביטון: זה גם בלתי נתפס שהכול נפתח וזה בסדר גמור, זה חשוב, אנחנו רוצים להשאיר את זה פתוח, ורק עולם התרבות נשאר מאחורה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מצליחה להבין למה עולם התרבות לא יושב על סדר היום כשהוא אחד המקומות הראשונים שאפשר גם לייצר בהם סדר.

מרב מיכאלי: ואפשר לעשות הופעות בחוץ.

הילה שי וזאן: יותר מזה, למוסדות התרבות, יש להם מתווה לכל תרחיש אפשרי.

הילה שי וזאן: יש להם מתווה לאולם סגור, לאולם פתוח, לכל מתווה.

מרב מיכאלי: אבל בעיקר, למה לא לפתוח נניח באופן - - -

הילה שי וזאן: אפשר להיות איתם בקשר, לבדוק איזה מתווים יש ומה מידת ההתאמה שלהם למצב נתון.

יואל רזבוזוב: אבל התחלואה הגבוהה - - -

קריאה: מה הסיבה שלא?

קריאה: אנחנו הכי מסודרים שיש.

יואל רזבוזוב: רגע, התחלואה הגבוהה לא מפריעה לכם לקבל החלטה להכניס לכאן 12,000 תלמידי ישיבות.

יפעת שאשא ביטון: 16,000.

יואל רזבוזוב: לא מפריע לכם.

יואל רזבוזוב: אין בעיה, קיבלתם את ההחלטה הזאת.

יוליה מלינובסקי: 16, ועוד 30 טסים עכשיו לאומן.

יואל רזבוזוב: 12 ועוד 2,000 סטודנטים.

יואל רזבוזוב: את ההחלטה הזאת על פי המצב של התחלואה הגבוהה קיבלו, במצב של התרבות לא מצליחים לקבל החלטה למרות שאנחנו יודעים שאנחנו כן יכולים לשמור שם גם על מרווחים ובאמת לתת את הביטחון לאנשים לבוא וליהנות מעולם התרבות.

יואל רזבוזוב: זה לא בסדר.

מרב מיכאלי: אנחנו יודעות שאין הדבקה במקומות פתוחים, זה דבר שהולך ומתברר באופן הכי מובהק.

יפעת שאשא ביטון: נכון, תתחילו עם הפתוח.

מרב מיכאלי: למה לא לאשר באופן גורף לעשות מופעים במקומות פתוחים ולאפשר, גם להכשיר עוד מקומות וגם לפתוח את מה שקיים.

מרב מיכאלי: אני לא מצליחה להבין, זה סקטור שאתם ממש הורגים.

איתמר גרוטו: תראו, אני מבין כל מה שנאמר פה ואנחנו באמת משתדלים לפעול בשיא המהירות.

איתמר גרוטו: יחד עם זאת צריך לשמור על איזון.

איתמר גרוטו: אני לא רוצה להתייחס לכל האמירות שנאמרו - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא מאוזן.

איתמר גרוטו: אנחנו חושבים, כמו שאמרתי, שצריך – שימו לב, אין מה לעשות, גם התקהלות בחוץ במצב שבו אנחנו נמצאים זה מצב מסוכן, אנחנו לא רוצים לחזור אחורה.

איתמר גרוטו: הצלחנו לייצב את התחלואה, בואו נלך ביחד כולנו ונעזור להוריד את זה.

איתמר גרוטו: אז נכון שהדברים הם - - - הדברים האלה בפעם הקודמת לא עבדו טוב, אז אנחנו רוצים לעבוד יותר טוב, לעבוד יותר מסודר.

יוליה מלינובסקי: לא, פרופ' גרוטו, אנחנו כבר מכירים את כל הנתונים, אנחנו יודעים, עזוב את זה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו ידענו והסכמנו איתך על החתונות ואנחנו לא הסכמנו איתך על הבריכות ופתחנו והנה, אין 10,000 מתים, כפי שאתם איימתם עלינו.

יוליה מלינובסקי: ואנחנו יודעים ש-70% מהתחלואה זה המגזר החרדי ולא בתיאטראות.

יוליה מלינובסקי: נו די.

יפעת שאשא ביטון: לא, אל תלכו למגזרים כי הסיפור הוא לא בגלל שזה מגזר חרדי, זה בגלל מספר אנשים שחיים בבית.

יוליה מלינובסקי: גברתי יושבת הראש, לא, אני לא מסכימה איתך.

יוליה מלינובסקי: אנחנו צריכים להפסיק לשקר.

יפעת שאשא ביטון: תצאו מהמגזרים.

יוליה מלינובסקי: אנחנו משקרים.

יוליה מלינובסקי: אנחנו כולנו שיושבים בחדר הזה יודעים איפה יש בעיות.

יוליה מלינובסקי: זה לא אומר שמישהו אשם בזה, יש שם בעיות, צריך לטפל בבעיות האלה, צריך לעזור לאנשים, אבל אנחנו לא יכולים בשם הפוליטיקלי קורקט לשקר לעצמנו ולאנשים.

יוליה מלינובסקי: אנחנו יודעים שבהופעה אנשים לא נדבקים אם שומרים על הכללים, למה להתעלל בהם?

יואל רזבוזוב: אין באמת תירוץ אמיתי לא לפתוח את עולם התרבות.

יוליה מלינובסקי: אין תירוץ אמיתי.

יואל רזבוזוב: אתם חייבים לשכנע אותם.

יוליה מלינובסקי: אז אנחנו רואים הצגות פיראטיות.

יוליה מלינובסקי: פרופ' גרוטו, סליחה שאנחנו אמרנו לך - - -

איתמר גרוטו: אני צריך להיכנס לישיבה, תנו לי רק להתייחס.

יוליה מלינובסקי: פרופ' גרוטו, אני רק אשלים את המשפט.

יוליה מלינובסקי: אנחנו כל הזמן אמרנו לך, כל עוד ההגבלה היא לא הגיונית, כל עוד העם לא יכול להבין את ההיגיון המסדר אנשים יעשו משהו אחר.

יוליה מלינובסקי: אנחנו כבר רואים הופעות במסעדות ואנחנו רואים בחצרות הפרטיות.

יוליה מלינובסקי: תבינו, מה שהציבור לא יכול להכיל הם ימצאו דרך, עם ישראל חכם.

הילה שי וזאן: זה בדיוק מה שקרה וראינו שזה קרה עם הקניונים בסופי שבוע וזה מה שיקרה בעולם התרבות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מאבדים את העם וזה מה שאסור שיקרה.

הילה שי וזאן: יותר מזה, גם בהמשך למה שאמרת קודם, משרד הבריאות גם יודע - - -

איתמר גרוטו: בסדר.

איתמר גרוטו: תראו, אני חייב את הזמן כי אני רוצה להשפיע בתוך המקומות בקבינט, כמה זה חשוב - - -

יואל רזבוזוב: תמסור להם מסר.

הילה שי וזאן: אני רק רוצה לסיים את המשפט.

הילה שי וזאן: למשרד הבריאות לא רק יש אפשרות לתת לכל מתווה שהוא, אלא הוא גם יודע לתת מענה לאחוזי תחלואה שונים, פשוט צריך להסתכל בדברים, לבחור את המתווה המתאים על פי הנתונים ולתת להם לפתוח את התרבות כבר.

הילה שי וזאן: אי אפשר להמשיך ככה, אנחנו מאבדים את העם.

איתמר גרוטו: אז מחר יש לנו שולחן עגול וזו בדיוק המטרה שלו.

איתמר גרוטו: אז זה בסדר גמור.

הילה שי וזאן: בסדר, שולחנות עגולים, אין מושג יותר אמורפי ומרחיק משולחנות עגולים.

יפעת שאשא ביטון: לא משנה, הוא יכול להסתיים בצהריים עם תשובות.

יפעת שאשא ביטון: בואו נעביר מסר - - -

יוליה מלינובסקי: תודה רבה לך, פרופ' גרוטו, זה לא נגדך, התסכול שלנו - - -

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, שנייה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים להעביר דרכך מסר לקבינט, אנחנו אפילו נרחיב את המסר.

יפעת שאשא ביטון: אחת, שיינתן תאריך יעד, והוא יכול לקרות גם מחר, לא צריך להקים עכשיו שולחן עגול ולגלגל אותו ולגלגל אותו בלי סוף.

יפעת שאשא ביטון: זה מריח לא טוב שהדבר היחידי שאנחנו לא מצליחים לשחרר ולפרום מתוך הבלגן הזה זה את עולם התרבות.

יפעת שאשא ביטון: לא יכול להיות, שזה אחד המוסדות שיכולים להתנהל בהכי הכי הכי הכי סדר מופתי שאנחנו יכולים רק לחשוב עליו, ודווקא שם אנחנו לא מאפשרים לו להתקיים.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו מבקשים שיהיה תאריך יעד מוגדר, תגידו ב-15 באוגוסט, ב-16 באוגוסט, תגידו, אבל תנקבו בתאריך.

איתמר גרוטו: אני רוצה להתייחס לתאריך.

איתמר גרוטו: אני לא יודע לקבוע תאריך, אני יודע לקבוע, כמו שעשו בכל מדינות העולם, קבעו נקודות של תחלואה.

איתמר גרוטו: אז אנחנו נוכל להתחייב שאם התחלואה תרד ככה וככה אז אנחנו נוכל לפתוח.

יפעת שאשא ביטון: פרופ' גרוטו, לפי מצב התחלואה היינו צריכים לפתוח אותם שלשום, לא מחר.

יפעת שאשא ביטון: שלשום.

איתמר גרוטו: אלה המודלים שיש בכל העולם.

קריאה: למה אנחנו תלויים והמלונות לא?

קריאה: וחדרי האוכל במלונות לא?

קריאה: למה אנחנו כן תלויים בתחלואה?

איתמר גרוטו: גם הם תלויים בתחלואה ואם התחלואה תעלה הם יצטרכו לסגור.

איתמר גרוטו: אבל לא נלך למצב הזה.

יפעת שאשא ביטון: דבר אחד, אנחנו מבקשים את הפתיחה שלהם.

יפעת שאשא ביטון: לפי מצב התחלואה של היום הם היו כבר צריכים להיפתח.

יפעת שאשא ביטון: זה דבר אחד.

איתמר גרוטו: לא נכון, לא נכון, מצב התחלואה שלנו, אנחנו במקום ראשון בתחלואה בעולם.

יפעת שאשא ביטון: זה נכון.

יפעת שאשא ביטון: פרופ' גרוטו, אנחנו מדברים על מקומות מוסדרים, באמת.

יפעת שאשא ביטון: מקומות שאנחנו יודעים מי קונה את הכרטיס, איפה הוא יושב, יש לנו את כל הפרטים שלהם, אנחנו יכולים לסדר את סדר הישיבה שלהם.

איתמר אביטן: ובחוף הים, אנחנו יכולים לעשות, להביא 50,000 לחוף הים - - -

יפעת שאשא ביטון: שנייה, שנייה.

יפעת שאשא ביטון: זה שאתה נמצא פה זה לא אומר שאתה יכול להתפרץ.

איתמר גרוטו: אני חוזר על מה שאמרתי, אנחנו במקום הראשון בתחלואה בעולם.

איתמר גרוטו: אי אפשר להתעלם מזה.

יוליה מלינובסקי: אני פונה לאנשי התרבות, תצאו להפגין.

יוליה מלינובסקי: כל עוד אתם לא מפגינים ולא הופכים להם שולחנות על הראש אתם במצב הזה.

יוליה מלינובסקי: צאו להפגין, תהפכו להם שולחנות על הראש - - -

איתמר אביטן: - - - אז אני אומר לך, הנה - - -

יוליה מלינובסקי: כי אחרת הממשלה שלנו לא מבינה.

איתמר גרוטו: טוב, אני נאלץ לסיים, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: לא, שנייה, פרופ' איתמר גרוטו.

איתמר גרוטו: בדיוק עכשיו הדיון על הנושא הזה, תיכף מיד.

יפעת שאשא ביטון: תקשיב, אז אנחנו מבקשים את הפתיחה שלהם ואנחנו מבקשים שיקבעו תאריך כי אם אנחנו מסתמכים על נתוני תחלואה הם כבר היו צריכים להיפתח שלשום.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, להכניס את כל הנושא של תערוכות ואת ההשוואה של מוזיאוני המדע למוזיאונים, גם זה חלק מהתרבות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים שהכול יטופל ולא עוד פעם בשיטת הסלמי כל פעם נצטרך לבוא ולדחוף בשביל עוד איזה שהוא חלק בנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: ועוד פעם אני חוזרת לנקודת ההתחלה, אנחנו רוצים תאריך יעד, חייבים לפתור את הסיפור הזה.

איתמר גרוטו: אוקיי, בסדר גמור, קיבלתי את המסרים.

איתמר גרוטו: תודה רבה.

מיקי לוי: רק שנייה, פרופ' גרוטו, מילה וחצי.

מיקי לוי: לנושא התערוכות, הוצאתי גם מכתב ליושבת ראש הוועדה, מדובר ב-12,000 איש, מדובר בתערוכות מקצועיות, לא עבור כל הציבור עצמו.

מיקי לוי: תערוכה מקצועית שעומדת כרגע בפתח היא תערוכת מזון של יצואנים ישראלים, מדובר במיליארדי שקלים.

מיקי לוי: אלה אנשים קבועים, זה לא הציבור הרחב, אפשר לשלוט שם על הכול כמו שצריך.

מיקי לוי: את זה היה צריך לפתוח לפני חודש, לא מחר, ואני מבקש לתת לזה קדימויות מכיוון שיש כאן הרבה מיליארדי שקלים ליצואני מזון ישראלים, חלקם מזון כשר שאמור ללכת לכל קהילות יהדות העולם.

מיקי לוי: בבקשה מכם.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

יפעת שאשא ביטון: ואנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

יפעת שאשא ביטון: רק אם אפשר בקצרה, כדי שנוכל לשמוע כמה שיותר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתחיל עם ציפי פינס, בבקשה.

ציפי פינס פרושן: הייתי בשבוע שעבר ואני שומעת גישה אחרת שלך עכשיו, אני לא שומעת שום גישה אחרת ממשרד התרבות ואני לא שומעת תאריך יעד ואני חוששת שעם עוד שבוע או שבועיים כאלה יש שתי אפשרויות, או שאנחנו ניאלץ לגשת לבג"צ ולבדוק יחד עם בג"צ למה, למה הדברים המפלים את עולם התרבות ומה הסיבה, ויכול להיות שבשלב אחרי זה נצטרך לצאת עם מכתבי שימוע לכל עובדי התרבות.

ציפי פינס פרושן: אולי זה יזיז את הממשלה לעשות החלטות דרסטיות ולתת לנו לחזור לבמות.

ציפי פינס פרושן: אני מצטערת שאני צריכה להשתמש במילים קיצוניות, אבל אני רואה שבשקט ובדממה אנחנו לא נגיע לשום מקום.

ציפי פינס פרושן: ואני לא יודעת, שולחנות עגולים, שולחנות מרובעים, אני לא מבינה מה זה.

ציפי פינס פרושן: יש נתונים, אף אחד לא נדבק מעולם באולם תרבות, מעולם.

ציפי פינס פרושן: לעומת זאת לשמים יש תאריך יעד, לשמים, למטוסים יש תאריך יעד.

ציפי פינס פרושן: תקבעו לנו תאריך יעד, תקבעו לנו בעוד חודש ותאפשרו לנו להתחיל לעבוד, אנחנו לא נמשיך לשבת בבתים, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ציפי.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה עם כל מילה ואני בטוחה שגם חבריי כאן.

יפעת שאשא ביטון: דני וייס, בבקשה.

דני וייס: צהריים טובים, אני יושב ראש פורום מוסדות תרבות וב-day job שלי אני גם מנכ"ל המדיטק בחולון, שכולל בין השאר גם את תיאטרון המדיטק, סינמטק חולון, מוזיאונים, ספריות וכדומה.

דני וייס: אולי כדאי לעשות רגע תקציר הפרקים הקודמים כי נראה לי ששכחנו.

דני וייס: בסוף פברואר מוסדות התרבות כבר התחילו לדמם, באמצע מרץ נסגרנו ואחרי שבועיים כבר הקמנו בפורום מוסדות תרבות צוות שהתחיל לעבוד על מתווה לפתיחת מוסדות התרבות, לאולמות, למוזיאונים ולכל החללים.

דני וייס: נעזרנו באנשי מקצוע, כולל גם בשני רופאים צעירים, שאנחנו מאמינים שעוד יגיעו רחוק, לאחד קוראים פרופ' גבי ברבש ולשני קוראים רוני גמזו.

דני וייס: גיבשנו מתווה מקצועי ומפורט שנתן מענה לכול, ואת הזכרת את זה, החל מהתור בחוץ, דרך המעברים במבואה, כמובן סידורי ההושבה, הכול, הכול, כולל מה קורה על הבמה, מאחורי הקלעים וכדומה.

דני וייס: כששר התרבות החדש חילי טרופר נכנס לתפקיד הוא לקח את המתווה הזה, עשה לו עוד קצת פיין טיונינג והוא העביר אותו במשרד הבריאות ובממשלה.

דני וייס: אני מחזיק בידי מסמך מתאריך ה-18 ביוני שהוא יצא מלשכתו של פרופ' איתמר גרוטו, שזה בעצם הפירוט של המתווה הזה, כולל בתוכו 30 סעיפים וזה הפך להיות התנ"ך.

דני וייס: ב-22 ביוני פתחתי את אולמות המדיטק, זאת אומרת האולמות נפתחו ואני פתחתי את המדיטק, לא כולם הצליחו להיפתח, ובמשך 12 יום הספקנו לקיים שלוש הצגות תיאטרון מול קהל, 25 הקרנות של הסינמטק, 12 הרצאות ושבוע חזרות של הצגה שקוראים לה 'חנה סנש', שהושקע בה כמעט חצי מיליון שקל שהפרמיירה שלה הייתה אמורה להיות בשבת ה-11 ביולי.

דני וייס: זה עבד מדהים, הקהל הגיע, זה היה מרגש, כולם שמרו על מסכות ועל משמעת.

דני וייס: זה עבד פשוט, תקתק כמו שעון, אף אחד לא נדבק, לא רק אצלי, בכל מקום אחר, ואז אחרי 12 יום בדיוק, בתאריך ה-6 ביולי, בום, עצרו אותנו.

דני וייס: עשינו חזרה גנרלית בלי קהל להצגה 'חנה סנש', ארזנו את הכול, נפרדנו בדמעות מצוות של בערך 30 שחקנים, יוצרים ואנשי צוות טכני וסגרנו את הבסטה, כשעד היום אנחנו לא מבינים למה.

דני וייס: בתקופה הזאת, אגב, השקענו למעלה ממיליון שקל, בהחזרת אנשים מחל"ת, בפרסום, בשיווק, טונות של כסף והיערכות לוגיסטית.

דני וייס: יש לכם מושג כמה כסף עולים כל מתקני האלכוג'לים האלה וכל לוחות הפרספקס ותגבור סדרנים?

דני וייס: והכול ירד לטמיון.

דני וייס: עכשיו, אני מעריך מאוד את כל הניסיונות שעושים במשרד התרבות, בכלל את שר התרבות, חילי טרופר, שמבחינתי הוא חוויה מתקנת אחרי חמש שנים שהסתובבנו עם מטרה מצוירת על הגב, אבל אני מאוד מוטרד, גם ממה שאמר עכשיו פרופ' גרוטו, שמאז הסגירה בעצם מחפשים את המטבע מתחת לפנס.

דני וייס: זאת אומרת כל התחליפים האלה בדמות דרייב אין, הופעות בחוץ וכדומה, שהם נותנים פתרון אולי ל-5% מהעניין במקום להתמודד עם לב הבעיה שהיא האקסיומה הזאת שאסור להיות בתוך אולם.

דני וייס: אז זהו, שאנחנו כופרים באקסיומה הזאת.

דני וייס: שוב, יש מתווה מפורט ומאושר של משרד הבריאות שנוסה בהצלחה, בלי שאף אחד נדבק, לא צריך להמציא את הגלגל, צריך פשוט לחזור ולבצע את מה שאושר ונוסה בהצלחה.

דני וייס: אפשר לעשות טיפה, אם צריך, פיין טיונינג בתפוסה, במקום 70% לרדת ל-50%, כמו שאמר פרופ' גרוטו, לשנות את המגבלה המספרית וללכת על אחוזי תפוסה.

דני וייס: אם מיזוג האוויר מטריד מישהו יש מין כפתור כזה שלוחצים עליו ואז המיזוג מזרים כל הזמן אוויר נקי מבחוץ.

דני וייס: הנקודה שלי שזה אפשרי, לא צריך להמציא את הגלגל, לא צריך להמציא עולם, להשבית עולם שלם של אמנויות במה במקום היסטריה גורפת וחסרת היגיון.

דני וייס: שוב, כמו שציפי אמרה, במיוחד כשמדברים על פתיחה של הטיסות ב-16 באוגוסט ואף אחד לא צוחק.

יוליה מלינובסקי: סליחה, אני מבקשת ממך לחזור, מי כתב את המתווה לעולם התרבות?

יוליה מלינובסקי: תחזור על זה בצורה מדויקת.

דני וייס: מי שכתב את העקרונות שלו היה צוות, בהתחלה זה היה צוות של פורום מוסדות תרבות, גם אולמות והיכלי התרבות בארץ הוסיפו את החלק שלהם, זה עבר את משרד התרבות ואושר במשרד הבריאות.

יוליה מלינובסקי: לא, מי שני הרופאים הצעירים שכתבו והנחו את המתווה ושיש להם עתיד גדול?

דני וייס: השניים שאנחנו התייעצנו איתם היו פרופ' ברבש ופרופ' גמזו.

הילה שי וזאן: אולי הוא יגיש מחר את ההמלצות האלה?

דני וייס: הם היו בין היועצים שעזרו לנו.

דני וייס: הדבר האחרון שאני רק מבקש לומר זה שיש רק דבר אחד יותר גרוע מלהישאר סגור וזה לקבל עוד פעם אישור לפתיחה ואז להיסגר שוב תוך זמן קצר.

דני וייס: זה הרסני.

דני וייס: ממכה כזאת קשה להתאושש.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

דני וייס: עכשיו, נכון שאף אחד לא יכול להתחייב וזה תלוי באחוזי התחלואה וכדומה, אבל אני מבקש להזכיר שכל התקופה האחרונה, השבועות האחרונים, שבהם מספר הנדבקים עלה מ-200 ליום ל-2,000 ביום, המוזיאונים נשארו פתוחים והפלא ופלא למעט הבעיה הנקודתית שיש במוזיאוני הילדים ומוזיאון המדע, אבל המוזיאונים נשארו פתוחים והפלא ופלא, אף אחד לא נדבק בהם.

יפעת שאשא ביטון: גם שם אין בעיה.

דני וייס: צריך להזכיר שאולמות התיאטרון, הקונצרטים והמחול בטוחים יותר מהמוזיאונים, כמו שאמרה יושבת ראש הוועדה, יש לנו שליטה מלאה בכל הזרימה של הקהל.

דני וייס: תפתחו אותנו, אין סיבה לעכב, ומחר בבוקר.

דני וייס: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, דני, על הדברים החשובים.

יפעת שאשא ביטון: נעם סמל ואחר כך חברת הכנסת אורלי פרומן.

נעם סמל: אני שומע את פרופ' גרוטו ואני אומר טול קורה מבין עיניך, מר גרוטו.

נעם סמל: תגיד גלוי, או שאתה מקבל הוראות מראש הממשלה ושר הבריאות לסגור אותנו, אז תדבר גלוי, אל תגיד לנו משפטים שאין מאחוריהם.

נעם סמל: אתם שומעים שפרופ' ברבש ופרופ' גמזו ויועצים אחרים אומרים שאצלנו באולמות יותר בטוח מאשר במסעדות, ואני מבלה הרבה מאוד לאחרונה, אני גר ביפו, במסעדות ובבתי הקפה, גם כדי לעודד אותם, ואני גם רואה, הם מקפידים.

נעם סמל: אבל מה מותר המסעדה או הבריכה או חדר הכושר על עולם התרבות?

נעם סמל: אני לא מצליח להבין.

נעם סמל: אני לא מצליח להבין, אלא אם יש לכם משהו, מידע על משהו שקשור למיזוג האוויר, אז תגידו.

נעם סמל: אם יש בעיה במיזוג האוויר של האולמות יש פילטרים ויש דברים אחרים.

נעם סמל: אנחנו יכולים להכניס את הקהל בקפסולות, בצורה מכובדת מאוד.

נעם סמל: אתם פוגעים ברוח של הציבור.

נעם סמל: הציבור רוצה.

נעם סמל: אני פגשתי ביום שבת בלילה, ב-12 בלילה, שחקן ואמן גדול ומפורסם, סוחב איתו רמקול וגיטרה, אני לא אגיד את שמו ברבים, שאלתי אותו: מאיפה אתה בא?

נעם סמל: הוא אומר: הופעתי בחצר ברמת השרון לפני 20 איש כי אין לי ממה לאכול, אז אני מופיע בחצרות של בתים, בלי סאונד, בלי תאורה, בלי כל הדברים האלה.

נעם סמל: כמו שאמרה חברה הכנסת יוליה וכמו שנאמר פה אצלכם בוועדה, וזה המקום השפוי היחידי בארץ שמדבר עלינו בצורה שפויה, גלויה והוגנת.

נעם סמל: אתם שולחים את האמנים שלנו לחצרות הבתים, לביבים, למקומות האלה כי הם מחפשים פרנסה.

נעם סמל: אנחנו רוצים לתת להם את הבמות.

נעם סמל: אני מדבר לא רק בשם התיאטראות, אלא גם בשם צוותא וזאפה והמתנ"סים והיכלי התרבות, כל היכלי התרבות.

נעם סמל: מה עושה אדם בקרית גת בערב?

נעם סמל: אין לו כלום.

נעם סמל: מה הוא עושה בדימונה ומה הוא עושה בקרית מוצקין ומה הוא עושה בקרית אתא?

נעם סמל: תפתחו - - -

יוליה מלינובסקי: זה מצוין, בן אדם יהיה סגור ו - -

נעם סמל: סליחה?

יוליה מלינובסקי: אז אולי זו דרך של המשטר.

יוליה מלינובסקי: אתה יודע, אני גדלתי בברית המועצות, שם זו הייתה הדרך של המשטר שלא נותנים לבן אדם, לעם, חומר לנפש ולשכל ואז העם מתחיל לחשוב ולהתנהג בצורה מסוימת.

יוליה מלינובסקי: מצוין.

נעם סמל: אם זאת החלטה פוליטית - - -

יוליה מלינובסקי: לא, זה לא פוליטי, זה פשוט חשוב.

נעם סמל: אם זו החלטה פוליטית פשוט תגידו: זאת החלטה פוליטית, נתמודד.

יוליה מלינובסקי: חוץ מלאכול וחוץ מזה אנחנו בני אדם, אנחנו לא חיות, יש לנו נפש ויש לנו שכל, זה ההבדל בינינו לבין בעלי החיים.

יפעת שאשא ביטון: יוליה.

יוליה מלינובסקי: לא, זה מעצבן אותי.

יפעת שאשא ביטון: אבל בואו נאפשר לו לדבר.

נעם סמל: אני בפגישה שהייתה, כמו שסיפר פה דני וייס, על המתווה לפיצוי בגין אובדן הכנסה עצמית, הצגתי בפני שר האוצר ושר התרבות מסמך על הבימה ב-1937 שנסעה להופיע עם 'הדיבוק' לתוך ברלין הנצורה כשהיא מקבלת אישור משר התעמולה הנאצי הנורא גבלס.

נעם סמל: רק כשהם היו ברכבת בדרך לברלין גרינג, שר ההגנה, עצר אותם.

נעם סמל: הם רצו להופיע, הקהל היהודי בברלין רצה שהם יופיעו - - -

יפעת שאשא ביטון: חברים, בואו נוותר על האנלוגיות האלה.

יוליה מלינובסקי: לא, אבל זה מה שמתבקש, ככה זה מתנהל.

נעם סמל: סליחה - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל בואו נוותר על האנלוגיות האלה.

נעם סמל: את צריכה, היושבת ראש, להגן עליי לגמור את המשפט.

נעם סמל: אני מבקש מכם לפנות לראש הממשלה ולקיים דיון ולהפיל החלטה אחת חדה, זה פוליטי או שזה בריאותי, תחליטו.

נעם סמל: אם זה פוליטי נצא לרחובות, אם זה בריאותי תנו לנו להתמודד.

נעם סמל: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, נעם.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת אורלי פרומן, בבקשה.

אורלי פרומן: תודה.

אורלי פרומן: אני מודה לדיון המעקב, כי הוא חשוב, כי החלטנו או ביקשנו משהו בשבוע שעבר, אבל אני ממש מרגישה שאנחנו מבזים את עצמנו ואנחנו מבזים את אנשי התרבות.

אורלי פרומן: אני לא יודעת, אולי פעם עשירית, פה אולי פעם שנייה, אבל ברחבי החדרים בכנסת מופיעים כמעט בכל ועדה אפשרית, מה, הם צריכים להתחנן שממשלת ישראל תאפשר לאזרחים לחוות תרבות עשירה, נשמה יתרה של החברה הישראלית?

אורלי פרומן: מה זה?

אורלי פרומן: הם צריכים להתחנן?

אורלי פרומן: אנחנו היינו צריכים לעשות את העבודה במקומם.

אורלי פרומן: אדוני ראש הממשלה, משהו חשוד בעיניי.

אורלי פרומן: לא יכול להיות שכמעט כל העולם פתוח, כל העולם בתוך מדינת ישראל, ואת עולם התרבות נעלו.

אורלי פרומן: חברים, ב-14 ביוני הייתה תוכנית לפתיחת עולם התרבות, אחרי כמה ימים היא נסגרה, מה קרה מאז?

אורלי פרומן: מה קרה מאז?

אורלי פרומן: עוד לא התחלנו לנסות.

אורלי פרומן: היינו מנסים, פותחים את התיאטראות, את הקונצרטים, את להקות המחול, את המופעים בחוץ, מקבלים נתונים על הדבקה כן או לא, על ביצוע כזה או אחר של המוסדות, מפיקים את הלקחים, משפרים וממשיכים.

אורלי פרומן: אבל לא נתנו אפילו את האפשרות לנסות.

אורלי פרומן: פתחו את המוזיאונים, תראו את עם ישראל, משווע לתרבות, הוא עט על המוזיאונים.

אורלי פרומן: אני לא שמעתי שיש שם הדבקה המונית.

אורלי פרומן: אבל את המוזיאונים למדע לילדים בתקופה הזאת של החופש סגרו, למה?

אורלי פרומן: כי יש שם התנסויות.

אורלי פרומן: אבל היה מתווה.

אורלי פרומן: כמו פה במיקרופונים, מנקים לנו את המיקרופון במליאה, גם שם היה מתווה מאוד מסודר.

אורלי פרומן: עד היום מוזיאוני המדע סגורים.

אורלי פרומן: חברים, משהו מריח לא טוב.

אורלי פרומן: זה לא שיקולים מקצועיים שמנחים את סגירת עולם התרבות, כי כל הפתרונות המקצועיים ישנם ואנחנו צריכים לסמוך על מנהלי התרבות.

אורלי פרומן: באמת, זה עולם עשיר כזה שנבנה לאורך שנים, לסמוך על המנהלים שהם יקיימו אחר ההנחיות וההוראות.

אורלי פרומן: מה זה הגמגומים האלה?

אורלי פרומן: למה אנחנו מעלים עוד פעם את משרד הבריאות?

אורלי פרומן: אני רק רוצה עוד להוסיף, השבוע הוסיפו את סל התרבות.

אורלי פרומן: אז אחרי לחץ כאילו שחררו, אבל מה אמר שר החינוך?

אורלי פרומן: סל התרבות, אמנים, להזכיר לכם, לכל ילדי ישראל: יש לי תקציב עד סוף 2020, נראה מה יקרה אחרי זה.

אורלי פרומן: מה זה מה יקרה אחרי זה?

אורלי פרומן: גם בילדים אתם הולכים לפגוע?

יוליה מלינובסקי: אחר כך אנחנו כולנו נמות מקורונה, לפי התחזית שלהם.

אורלי פרומן: אז אני מבקשת, מצטרפת לקריאה – אגב, נעם, דני, המזגנים ממש בסדר באולמות שלכם, אתם יודעים, אל תנסו לחפש שם את הפתרון.

אורלי פרומן: אני חושבת שאנחנו צריכים לקבל תשובות מהדרג הכי גבוה, מראש הממשלה, מה מונע ממנו ולמה הוא עוצר את שני השרים האלה מלפתוח את עולם התרבות.

אורלי פרומן: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת פרומן.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בבקשה.

יואל רזבוזוב: תודה, כבוד היושבת ראש.

יואל רזבוזוב: בשבוע שעבר אנחנו היינו בדיוק באותו דיון ולחצנו שיביאו לנו מתווה שיאפשר לפתוח את עולם התרבות, עם מספרים, עם נתונים, שאנחנו מבקשים שיהיו.

יואל רזבוזוב: אף אחד לא מגיש לנו שום דבר, אנחנו רק שומעים איומים, מאיימים עלינו שיהיו חולים קשים, מאיימים עלינו שתהיה תחלואה גבוהה, למרות חוסר נתונים וחוסר עובדות אנחנו רואים מה שהגיש לנו פרופ' גרוטו, ישנה תחלואה גבוהה, אבל זה לא הפריע להם לקבל החלטה לא מקצועית להביא לכאן 12,000 תלמידי ישיבות - - -

יוליה מלינובסקי: 16.

יואל רזבוזוב: 12,000 תלמידי ישיבות, יש עוד 2,000 סטודנטים אחרים ששמו אותם כקישוט בשביל שלא נגיד שהגיעו רק אברכים.

משה אבוטבול: מה זה משנה?

קריאה: זה משנה.

יואל רזבוזוב: זה לא משנה, זה משנה שאלה לא אזרחי ישראל - - -

משה אבוטבול: אני לא אשתוק - - -

קריאה: זה חוסר שוויון משווע.

משה אבוטבול: אם ישמיצו אני אדבר.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לא לנהל פה ויכוח.

יואל רזבוזוב: מה שאני טוען שעדיין למרות ששם יש לנו נתונים והממשלה מקבלת החלטות, פשוט החלטות חסרת מקצועיות ואחריות, וכאן בעולם התרבות, כשאנחנו יודעים ושמענו את אנשי התרבות, הם דיברו איתנו כבר לא פעם, עם כולנו, שאין להם מה לאכול, אין להם כסף, כל יום אנחנו רואים בתוכניות הטלוויזיה שהאנשים האלה – הם אומרים: אנחנו חמישה חודשים בלי שכר ואין לנו שום עתיד.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא רואים, אין שום ודאות, אנחנו חייבים להביא לחם הביתה.

יואל רזבוזוב: זה המצב שלהם והם יושבים והם מתחננים ואני פוגש את אנשי התרבות ברחוב שבאים ואומרים: יואל, תעשה משהו, תעשה, בבקשה.

יואל רזבוזוב: אז אנחנו כאן בוועדה, אנחנו באמת מנסים, אנחנו משתדלים ואנחנו פנינו לממשלה והממשלה מצפצפת על כולם, על חברי הכנסת, על ועדת הכנסת, על כולם.

יואל רזבוזוב: הם מקבלים החלטות שהם רוצים והם רק מפחידים ומאיימים.

יואל רזבוזוב: כמו שאני אומר, עולם התרבות חייב להיפתח.

יואל רזבוזוב: אין מילה אחרת, כולם מסכימים, אני בטוח שגם כל חברי הממשלה.

יואל רזבוזוב: מה האינטרסים שמניעים אותם אני לא יודע, אבל הם חייבים לעשות את זה ואני מקווה שפרופ' גרוטו יעביר להם את המסר כי אנשים כבר לא מוכנים להקשיב להם.

יואל רזבוזוב: איבדנו את האמון של אנשי התרבות ושל אזרחי ישראל.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת רזבוזוב.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר שפרופ' גרוטו מייצג את הקול שלהם והוא מעביר את המסר שלנו, אז תמיד יוצא שאנחנו ככה קצת נופלים על השליח.

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך את זה בצורה מאוד פשוטה, פעם אחת, הסיפור של עולם התרבות זה לא רק האמנים ולא רק עובדי הבמה, זה עובדי אבטחה, זה סדרנים, זה עובדי ניקיון, זה עולם שלם - - -

יואל רזבוזוב: נהגים, הגברה, זה כולם.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי שזה יהיה פה על השולחן.

יואל רזבוזוב: זה 200,000 משפחות.

אורלי פרומן: למעלה מ-200,000 איש עובדים בתעשיית אירועי התרבות.

יפעת שאשא ביטון: הרבה מאוד אנשים.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, אני לא אזלזל לרגע בדיונים שנעשים כאן כי אני אומרת לכם, יש מי ששומע ואנחנו נפעיל את הלחץ כמה שצריך עד שהדברים האלה יקרו.

יפעת שאשא ביטון: דבר שלישי, אני אומרת לכם את זה בצורה מאוד פשוטה, הסיפור של התחלואה הוא תירוץ כי לפי מצב התחלואה היינו צריכים להיפתח שלשום וכל הסיפור של המתווים וכל זה אלה תירוצים ואנחנו באמת ננסה להבין מה עומד מאחורי זה - - -

יואל רזבוזוב: נגמרו להם הסיפורים האמיתיים.

יואל רזבוזוב: הם נותנים לנו עובדות - - -

יוליה מלינובסקי: עובדה שאנחנו פתחנו כל מה שפתחנו - - -

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, מרב מיכאלי, אחר כך איתמר.

יוליה מלינובסקי: עובדה שפתחנו כל מה שפתחנו ואיימו עלינו שיהיו פה 10,000 מתים.

יוליה מלינובסקי: סגן שר הבריאות ישב פה ואיים עלינו ואופס, לא קרה שום דבר והכול פתוח מאז שאנחנו פתחנו.

אורלי פרומן: יוליה, בהפחדות הם מומחים.

יפעת שאשא ביטון: מרב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה, גברתי היושבת ראש.

מרב מיכאלי: אני רוצה להתחבר לדברים שאמרה חברת הכנסת פורמן בעניין הביזוי שהכנסת מתבזה פה.

מרב מיכאלי: אנחנו עשינו כאן דיון בשבוע שעבר ודרשנו מהממשלה להביא מתווה לפתיחה.

מרב מיכאלי: לא דיברנו פה, לא היה פה דיון אווירה בשביל להחליף חוויות ושכל אחד ואחת פה תביע את תחושותיה ואת מחשבותיה בנושא.

מרב מיכאלי: הדיון הסתיים בזה שאנחנו דרשנו מהממשלה להביא מתווה לפתיחת עולם התרבות והם פשוט לא עושים את זה.

מרב מיכאלי: עכשיו השאלה מה אנחנו צריכות ויכולות לעשות בהתאם באמת לכישלון המחפיר הזה של הממשלה.

מרב מיכאלי: מה, אנחנו נמשיך לשחק את המשחק הזה?

מרב מיכאלי: אנחנו נשב פה ונחזור על אותם דברים שאמרנו שוב ושוב ושוב?

מרב מיכאלי: והם מה, הם ימשיכו לצפצף?

מרב מיכאלי: לא הבנתי, באיזה עולם זה מתקבל על הדעת?

מרב מיכאלי: אני מציעה שאנחנו נבקש מהייעוץ המשפטי לחשוב על פעולה שאנחנו בתור ועדת כנסת שאמורה לפקח על הממשלה והפיקוח שלנו – מה שהוא מבהיר בצורה חד משמעית זה שהממשלה כושלת, כושלת וגורמת נזק מאוד גדול, לא רק לסקטור הזה, אלא לחברה הישראלית, שהממשלה הזו מונעת ממנה את הזכות, באמת זכות יסודית, לתרבות, לנשמה, לרוח, למחשבה ביקורתית, להרחבת אופקים, לכל הדברים האלה ואנחנו צריכות לבדוק מה אנחנו יכולות תכלס לעשות.

קריאה: שום דבר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יפעת שאשא ביטון: לצערנו הרב באופן לא ברור עולם התרבות לא היה חלק משום צו שהגיע לכאן.

יואל רזבוזוב: כן, הפרידו אותו.

מרב מיכאלי: אז מתוקף מה הוא סגור?

יפעת שאשא ביטון: גם את זה צריך להעלות כנראה.

מרב מיכאלי: אז אם ככה, אם הוא לא נכלל בשום צו אז הם בכלל לא צריכים לסגור.

יפעת שאשא ביטון: לא, זה לא הגיע לכאן.

יואל רזבוזוב: לא, הם נכנסו לתוך ההתקהלויות הרגילות.

מרב מיכאלי: הם בצו אחר, אבל מבחינה משפטית יש מצב שהם יכולים להגיד שהם לא נכללים בשום צו.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, נציג משרד התרבות.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשמוע גם שני רופאים ואנחנו צריכים להספיק.

משה אבוטבול: גם מי שלא רופא, נכון?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, גיא, נציג משרד התרבות.

גיא גוטמן: תודה, גברתי יושבת הראש.

גיא גוטמן: אני רוצה להתייחס למה שאמר כאן קודם פרופ' גרוטו.

גיא גוטמן: אז קודם כל, כמו שאמרתי בישיבה הקודמת בשבוע שעבר, המתווים שמשרד התרבות הכין מונחים על השולחן של משרד הבריאות כבר מעל חודש.

גיא גוטמן: בנושא המתווים הפרטניים שאותם פרופ' גרוטו אמר שהם יאשרו ויבחנו אותם, עד ה-9 באוגוסט, אז אני רוצה רק להגיד לוועדה שהמתווים האלה כבר הונחו על שולחנו של פרופ' גרוטו ביום רביעי האחרון, יומיים אחרי שהוועדה הקודמת הסתיימה, הגשנו למשרד הבריאות מתווים פרטניים למקומות שיכולים לאפשר קיום מופעים.

גיא גוטמן: רוב המתווים האלה הם מתווים להופעות בחוץ.

גיא גוטמן: בנושא המתווה האחיד, מה שפרופ' גמזו בעצם – אנחנו מבינים שמשרד הבריאות הולך לכיוון של לנסות לאחד כמה מקומות או לעשות איזה שהוא מתווה אחיד שפחות יבלבל את הציבור, אנחנו חושבים שהרעיון הזה הוא בהחלט נכון, אבל בכל זאת צריך להפריד את עולם התרבות משאר העולמות מכיוון שעולם התרבות הוא אולי העולם היחיד שהוא עולם ממוסד מתחילתו ועד סופו.

גיא גוטמן: אפשר לשלוט, בניגוד להרבה מקומות אחרים, בכמות הקהל שנכנס, קונים כרטיסים מראש, יושבים בקפסולות - - -

אורלי פרומן: הציבור לא מטומטם.

מרב מיכאלי: הסברנו את כל זה חזור והסבר.

אורלי פרומן: המתווה של 14 ביוני היה תקף ויכול להיות תקף, הוא לא צריך לאשר אותו עוד פעם.

אורלי פרומן: הוא לא צריך לאשר, הוא פשוט צריך לנסות ולהפעיל אותו.

גיא גוטמן: המתווה של ה-14 ביוני - - -

אורלי פרומן: די, זה הלוך ושוב.

אורלי פרומן: חבר'ה, משחקים בכם.

אורלי פרומן: אני יודעת את הכוונות הטובות של חילי, משחקים בכם.

אורלי פרומן: תשברו את הכלים.

אורלי פרומן: אי אפשר להמשיך ככה.

מרב מיכאלי: בדיוק.

יוליה מלינובסקי: נכון.

גיא גוטמן: מה את מציעה לעשות?

יואל רזבוזוב: להפוך שולחנות.

יוליה מלינובסקי: אני מציעה ששר התרבות יהפוך להם שולחנות על הראש.

יואל רזבוזוב: אם אני הייתי שם הייתי הולך והופך שולחנות.

יואל רזבוזוב: אם אני הייתי שם שר התרבות הייתי נכנס לשם ופשוט מפרק להם את החדר עד שלא היו פותחים לי את המתווה, עד שהיו פותחים את כל עולם התרבות.

יואל רזבוזוב: אני אומר לך, הייתי הולך ונלחם.

יואל רזבוזוב: זה מה שמצופה משר שהוא אחראי על ענף מסוים.

יואל רזבוזוב: זה מה שצריך לעשות.

יוליה מלינובסקי: נכון.

יוליה מלינובסקי: בחור טוב זה לא מקצוע.

אורלי פרומן: ראש הממשלה, אדלשטיין, חילי ובני גנץ, רביעייה בתוך החדר, שיסתכלו אחד לשני בעיניים ויגידו למה לא פותחים את עולם התרבות.

אורלי פרומן: רביעייה, שקובעת את הכול.

יוליה מלינובסקי: או שהוא שר התרבות או שהוא שר לענייני – בחור טוב, אתה יודע, זה העניין.

אורלי פרומן: לא, חילי עושה את המלחמה שלו, מה ששלו שלו, הבעיה שצריך - - -

יפעת שאשא ביטון: חברים, זה על חשבון הזמן של אנשים שרוצים לדבר.

אורלי פרומן: אנחנו רוצים לעזור, כולנו באותו צד.

גיא גוטמן: חברים, אנחנו מאז הישיבה האחרונה קיימנו שלושה מפגשים עם משרד הבריאות, הגשנו את כל המתווים, אנחנו קוראים למשרד הבריאות לפתוח את עולם התרבות.

גיא גוטמן: אין שום סיבה - - -

אורלי פרומן: אל תקרא לו, תביא את משרד הבריאות יחד עם ראש הממשלה, עם בני גנץ ועם חילי.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת פורמן, אני מבקשת לא להתפרץ.

גיא גוטמן: אין שום סיבה שעולם התרבות יישאר סגור, ניתן לאשר מתווים להופעות בקפסולות, ניתן לאשר מתווים להופעות באולמות גדולים.

יוליה מלינובסקי: אתם מוכנים?

יוליה מלינובסקי: יש היערכות?

גיא גוטמן: אנחנו מוכנים, הכול מונח על השולחן.

יפעת שאשא ביטון: בוודאי, הם מוכנים.

גיא גוטמן: הכול מונח על השולחן, כל המתווים, תו סגול, מ-א' עד ת', רק צריך לאשר אותם.

אורלי פרומן: אז תיקחו מחלק הספורט את כפפות האגרוף, יש לך את משרד הספורט, קחו את כפפות האגרוף.

אורלי פרומן: זהו, זה לא יעזור אחרת.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת פרומן, אני מבקשת לא להתפרץ.

אורלי פרומן: אני צריכה ל - - - את עולם התרבות ואת החברה שלנו, החברה הישראלית.

גיא גוטמן: מחר בצהריים יתקיים שולחן עגול ביחד עם פרופ' גמזו וביחד עם פרופ' גרוטו, בשולחן העגול הזה אנחנו הולכים להילחם על אישור המתווים שהגשנו.

יואל רזבוזוב: תהפכו את השולחן.

יואל רזבוזוב: אם לא נותנים לכם קח את השולחן העגול ותהפוך אותו.

יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, תירגעו, מה נסגר?

יפעת שאשא ביטון: באמת.

יואל רזבוזוב: כי זה באמת מעצבן.

אורלי פרומן: כי עושים צחוק מכולנו.

יפעת שאשא ביטון: אתם רוצים לצעוק או שאתם רוצים ל - - -

יואל רזבוזוב: כי הם הממשלה, אנחנו חברי כנסת.

יוליה מלינובסקי: זה לא גרוטו ולא גמזו.

אורלי פרומן: בדיוק.

יוליה מלינובסקי: זה אחד מעליו, ביבי, שם אתם צריכים להילחם.

יפעת שאשא ביטון: די, די.

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך מה לעשות.

יפעת שאשא ביטון: אני אמליץ לך מה לעשות.

יפעת שאשא ביטון: שאלת מה ממליצים, הסיפור הוא מאוד פשוט, הדיון לא מסתיים מחר בלי שיש תאריך יעד.

יפעת שאשא ביטון: הוא לא מסתיים.

אורלי פרומן: קרוב.

יפעת שאשא ביטון: כי מתווים יש, אנחנו כולנו יודעים שאפשר לפתוח את עולם התרבות והאמנות.

איתמר אביטן: יפעת, אנחנו לא מדברים על תאריכי יעד, עולם התרבות מרגע שפותחים אותו לוקח אותו להניע עשרה ימים עד שבועיים.

איתמר אביטן: אנחנו רוצים פתיחה מיידית של עולם התרבות.

איתמר אביטן: אפשר לפתוח את עולם התרבות עכשיו.

איתמר אביטן: אני הלכתי לכותל, ראיתי מה קורה בכותל, יש שם קפסולות, יש מאות אנשים שמגיעים לכותל בקפסולות.

איתמר אביטן: אין שום סיבה שבעולם שעולם התרבות ייפתח באותה מתכונת.

יואל רזבוזוב: שיטה טובה.

יואל רזבוזוב: ללכת לכותל, אולי זה באמת יפתח את עולם התרבות.

איתמר אביטן: אנחנו עושים כל דבר, גם ללכת לכותל, אם זה יעזור.

יואל רזבוזוב: זו השיטה הנכונה.

יואל רזבוזוב: בחרת בצעד נכון, תלך לכותל, אני אומר לך, משה, בוא תגיד, כך נפתח את עולם התרבות.

משה אבוטבול: כשאתה תלך לכותל יתחילו הדברים להיפתח.

יפעת שאשא ביטון: מרגע זה אני מתחילה להוציא את מי שמפריע פה לדיון.

משה אבוטבול: בינתיים רק יואל מפריע.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע לשמוע גם מעולם הרפואה, אני רק אסגור את דבריי.

יפעת שאשא ביטון: גיא, עם זה תלכו מחר לדיון, בדיוק עם האמירות האלה ובדיוק עם ההשוואה הזו.

יפעת שאשא ביטון: שום סיבה שבעולם, אני אומרת לך, כל מה שיספרו לך על ה-9 באוגוסט, אני יודעת מה עומד מאחורי ה-9 באוגוסט ואני אומרת לך שאפשר להביא כל צו גם עד התשיעי באוגוסט.

אורלי פרומן: למה התשיעי?

אורלי פרומן: השישי זה השבוע, למה תשיעי?

יוליה מלינובסקי: לא, את לא מבינה?

יוליה מלינובסקי: כי הסמכויות שלנו עד התשיעי באוגוסט.

יפעת שאשא ביטון: הסמכויות שלנו פגות ב-9 באוגוסט.

יפעת שאשא ביטון: שלא ישחקו איתנו את המשחק, אנשי התרבות הם לא בני ערובה, לא של הממשלה ולא של אף אחד.

יפעת שאשא ביטון: כל מה שאתם תרצו לאשר בימים הקרובים אנחנו כאן גם אם צריך לעלות במיוחד כדי לאשר את זה.

יפעת שאשא ביטון: ואני אגלה לך גם סוד, אתם אפילו לא צריכים את אישור הוועדה כי לפי הנוסח הנוכחי של התקנות ברגע שאתם מאשרים את הצו בממשלה הוא נכנס לתוקף מיידי ויש שבוע ימים שאפשר להביא את זה לוועדה הזו.

יפעת שאשא ביטון: אתם יכולים להפנות לוועדה הזו גם באופן מיידי.

גיא גוטמן: אנחנו יודעים ובטוחים שהוועדה לא תעכב אותנו.

יפעת שאשא ביטון: אז אני אומרת לכם שהממשלה תשתחרר מכל התירוצים שיש ותביא מתווה מחר.

יפעת שאשא ביטון: שום סיבה לסגור או לנעול את השולחן העגול הזה בלי שיש לנו תשובות.

אורלי פרומן: זה יהיה ביזיון שנכריח אותם ללכת לבג"צ, שמעתם מה הם אמרו.

אורלי פרומן: זה יהיה ביזיון.

יפעת שאשא ביטון: פרופ' חגי לוין נמצא איתנו, אני אשמח לשמוע חוות דעת רפואית כדי שתיתן לנו גם גושפנקה לזה שאפשר לקיים תרבות ואמנות במדינת ישראל גם בימים האלה.

משה אבוטבול: יפעת, איפה אני בתור, בבקשה?

יפעת שאשא ביטון: אתה תקבל.

יפעת שאשא ביטון: אני מבטיחה לך.

משה אבוטבול: לא, שלא תשכחי אותי בבית.

יפעת שאשא ביטון: לא שוכחת.

חגי לוין: שלום, תודה לך, יושבת ראש הוועדה.

חגי לוין: השאלה היא לא האם לפתוח אלא רק איך לפתוח וכמה שיותר מהר.

חגי לוין: אני לא חושב שצריך לקחת את התחלואה כפקטור מרכזי.

חגי לוין: אנחנו יודעים מה רמת התחלואה גם אם המגמה היא מגמה של עלייה או ירידה, ונקווה שאנחנו עכשיו בשלב שאנחנו הולכים למגמת ירידה.

חגי לוין: בכל מקרה מדובר בהתמודדות ארוכת טווח וצריך למצוא, וזה חלק חיוני מהחיים, איך בתוך ההתמודדות הזאת ממשיכים לקיים חיי תרבות ולכן, שוב אני אומר, השאלה היא לא האם אלא רק איך.

חגי לוין: לגבי האיך, כן חשוב לי להגיד כאן, בתור מי שחושב שצריך לפתוח וצריך לעשות את זה בהקדם האפשרי ממש מיד, צריך לעשות את זה באופן מקצועי.

חגי לוין: כן צריך לדעת שאם יש קהל שהוא שר, שר פיזית, זה כן גם באוויר הפתוח עלול להיות גורם סיכון.

חגי לוין: אז זה למשל דבר שכן צריך להימנע ממנו.

חגי לוין: לא חושב שמישהו מתנגד לעניין הזה, רק צריך פשוט להבין את זה.

יפעת שאשא ביטון: אנשים מוכנים לשיר בלב, רק - - -

אורלי פרומן: רק שייתנו לנו איפה.

אורלי פרומן: לא חייבים שירה בציבור, אפשר לשיר בלב.

חגי לוין: מאה אחוז.

חגי לוין: אני פשוט אומר.

חגי לוין: לא צריך לחכות לרגע האחרון.

חגי לוין: בעולם הרפואה יש דבר שנקרא מפגש קונצנזוס, זה מפגש שאנשים מביאים שולחן עגול ויושבים עד שיוצא עשן לבן, עד שיוצאים עם פתרון.

חגי לוין: וזהו, לא יוצאים אם אין פתרון.

חגי לוין: פשוט לא יוצאים מהחדר עד שאין מתווה מוסכם.

חגי לוין: אני באמת חושב שהציבור וגם האנשים שפה, שמייצגים את מוסדות התרבות, חיכו הרבה מאוד זמן ולכן הזמן עכשיו הוא להתכנס לשולחן עגול ולצאת ממנו כפי שאמרתם עם תאריך ברור ועם מתווה ברור וזהו.

יפעת שאשא ביטון: במהרה בימינו.

חגי לוין: אנחנו לא נדע יותר.

חגי לוין: דווקא, שוב, בתור מי שנשען על נתונים וכאשר יפתחו צריך ללוות את זה בהערכה וצריך לבדוק בחקירות האפידמיולוגיות האם היו מקרים של הדבקות, כדי ללמוד מהן, שוב, למען כולנו, כדי להבין אולי דבר שלא הבנו.

יפעת שאשא ביטון: אפס מקרי הדבקה שם.

חגי לוין: שלא הבנו שהוא כן מסוכן.

חגי לוין: אולי יש דברים שחשבנו שהם מסוכנים והם לא מסוכנים, אבל זה לא שעכשיו פתאום יהיה עוד הרבה יותר מידע ולכן צריך עכשיו לשבת, לצורך העניין מחר, ולהגיע להחלטות.

חגי לוין: צריך להסתכל על כל המרכיבים של האירוע, וזה גם חשוב לשים לב, איך אנשים מגיעים לאירוע, איך אנשים נכנסים באירוע עצמו ואיך הם יוצאים.

אורלי פרומן: בסדר, ברור.

חגי לוין: כן חשוב להימנע מאוכל ושתייה באירוע שאנשים בכל זאת במגע יותר קרוב, אז אם הם אוכלים ושותים זה מגדיל את הסיכון להדבקה ולכן אם המטרה היא תרבות כדאי באותו אירוע להימנע מאוכל והשתייה.

חגי לוין: כן בהחלט אפשר להבין שהסיכון, ופה אני שומע את הטענות לגבי חתונות, יש הבדל גדול, בחתונה אנשים מגיעים לצורך מגע חברתי ולכן שם אנחנו רואים את ההדבקות, באירוע, ואפילו אם הוא באולם סגור, אני חושב שכן צריך ללכת פה לכיוון של עוד להפחית את הצפיפות, אבל באירוע באולם סגור שאנשים יושבים עם מסכות וידוע איפה הם יושבים, מה שנקרא הקפסולות, אבל ידוע איפה הם יושבים ועם מי, הסיכון קיים, אבל הוא הרבה הרבה יותר נמוך.

חגי לוין: לכן אירועים כאלה, אפשר למצוא את הדרך לקיים אותם מתוך הבנה, שוב, חשוב גם להגיד את הדבר הזה, שזה לא אפס סיכון, כי נאמרו פה אמירות של אפס סיכון.

חגי לוין: זה לא אפס סיכון, לסבתא שלי בת ה-92, אני לא בטוח שהיא תחזור להצגה שהיא כל כך רוצה ללכת אליה מיד עכשיו.

חגי לוין: אולי היא תחכה חודש-חודשיים לראות שבאמת לא אירעו אירועי הדבקות עם חזרת ההצגות.

חגי לוין: אבל שוב אני אומר, אין ברירה, חייבים עכשיו, מחר, למצוא את הפתרון ולפתוח, זה בוודאי לא יהיה יותר מסוכן מכל מיני דברים אחרים שכבר מאושרים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, פרופ' חגי לוין.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר, לא דיברנו על אפס סיכון, דיברנו על כך שלפי הנתונים יש אפס מקרי הדבקה באירועי תרבות, הם גם לא נפתחו לאורך זמן אז לא יכולנו לבדוק את זה לאורך זמן, אבל גם ללכת לסופר זה סיכון, ששם יש יותר התערבבות מאשר באולם תרבות, וגם ללכת לכל מקומות הבילוי בחוץ ואפילו בכנסת מסוכן, אנחנו רואים כמה שרים וכמה חברי כנסת - - -

יוליה מלינובסקי: נכון.

יפעת שאשא ביטון: אז בכל מקום מסוכן, זה הכול שאלה של איך אנחנו מתנהגים, על איזה כללים אנחנו שומרים ובסוף זה תלוי גם בנו וגם בציבור.

יפעת שאשא ביטון: ולכן אני אומרת שזה לא נתפס שעולם התרבות הוא האחרון בשרשרת המזון שנפתח, זה פשוט בלתי נתפס ואני חושבת שמישהו כאן יצטרך לתת את התשובה למה זה ככה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, פרופ' חגי לוין.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: בקצרה, כי אנחנו כבר אחרי זמן השידור.

יפעת שאשא ביטון: אני אתן לך, אבל ממש בקצרה, כי אתה פשוט צעקת אז מבחינתי שחררת את הקיטור.

משה אבוטבול: קודם כל אני רוצה להודות ליושבת ראש הוועדה על הסיור שעשינו במשל"ט ולאחר מכן באחד מהמלונות, מה שהיא הבטיחה באחת הוועדות.

משה אבוטבול: היה סיור מוצלח, היה חשוב מאוד, היה סיור שבאמת אפשר היה להתרשם ממנו.

משה אבוטבול: באמת יישר כוח על הסיור.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

משה אבוטבול: אני רק רוצה לומר לגבי הנושא של התרבות, אני אמרתי את זה גם בפעם שעברה וגם עכשיו אני אומר את זה, אנחנו בוודאי שבעד, רק אני, כדרכי, קושר את הדברים ואני אומר שאם תרבות אפשרי ויהיה אפשרי נא לכרוך את זה גם עם תרבות תורנית, קרי בתי הכנסיות שלנו.

יפעת שאשא ביטון: הם מגיעים.

יפעת שאשא ביטון: על מתווה לבתי כנסת הם מצליחים בלעדינו משום מה.

משה אבוטבול: לא, אני נגד זה.

משה אבוטבול: אני נגד זה, יפעת.

יפעת שאשא ביטון: זה רק פה אנחנו צריכים להילחם על הדברים האחרים.

משה אבוטבול: אני נגד, אני רוצה שהכול יהיה עם תו מסודר כמו כולם.

משה אבוטבול: נכון שעסקינן פה בתרבות, לא הייתי מייעץ לך לקחת את העצות להפוך שולחנות כי זה לא תרבותי, ואתם הרי באים מעולם מאוד נאור אז אל תתקלקלו.

משה אבוטבול: אני כן הייתי מקבל את העצה של יואל ללכת לכותל, אם תלך לכותל הרבה דברים ייפתרו לעם ישראל.

יואל רזבוזוב: אני בטוח בזה, אין ספק.

משה אבוטבול: אני מחכה לך שם.

משה אבוטבול: ודבר אחרון, לא חייבים, יואל, ואני אומר את זה באמת מתוך כאב לב, לא חייבים כל פעם להזכיר בחורי ישיבות, בחורי ישיבות, בחורי ישיבות, לפעמים זה נראה שאתה רוצה את המרק לא בשביל המרק אלא בשביל שקדי המרק.

משה אבוטבול: אתה כל פעם מזכיר את זה.

משה אבוטבול: תעזוב אותם, באו גם סטודנטים, אתה יודע, חבר שלך, שר הבריאות - - -

יואל רזבוזוב: אני נגד החלטות לא הגיוניות, לא נגד ציבור.

יפעת שאשא ביטון: חברים, הוויכוח מיותר, הוא לא מקדם אותנו לשום מקום.

משה אבוטבול: אני מסיים בזה.

משה אבוטבול: חבר שלך, שר הבריאות, אמר משפט אחד אתמול בתקשורת ואהבתי את זה, שמי שמדבר ומשווה את הדברים, כי מדובר גם בסטודנטים, זו פשוט אנטישמיות.

משה אבוטבול: ואם הוא אומר את זה אני מאמין לו.

יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה להגיד לגבי הסיפור הזה, אין פה שום אנטישמיות ושם - - -

משה אבוטבול: אלא מה?

יואל רזבוזוב: אנחנו נגד החלטות, משה.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר לך, צריך שיהיה דין אחד לכולם.

משה אבוטבול: אין לי בעיה, גם סטודנטים קיבלו.

יפעת שאשא ביטון: אז אם פותחים את השמים ל-16,000 אנשים - - -

משה אבוטבול: פתחו גם לסטודנטים.

יואל רזבוזוב: 2,000 סטודנטים, 12,000 אברכים.

משה אבוטבול: איך הם פתחו לסטודנטים?

משה אבוטבול: מה זה קשור אליי?

יפעת שאשא ביטון: 12,000 תלמידי ישיבות, 2,000 סטודנטים, משה.

משה אבוטבול: סליחה, כל מי שבא לארץ ישראל זה הבית שלו, ברוך הבא.

יואל רזבוזוב: הסטודנטים זה הקישוט.

משה אבוטבול: לכולם ברוך הבא.

איתמר אביטן: לאנשים שלנו, אנחנו צריכים לחלק להם חבילות מזון.

איתמר אביטן: אני מבין שחביבים הוויכוחים הפוליטיים אבל אנחנו כאיגוד עובדי הקולנוע, הטלוויזיה והבמות, מתעסקים בחודש האחרון בצורה שקטה ו - - -

משה אבוטבול: אנחנו איתכם, אני הייתי בעד.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אבוטבול.

איתמר אביטן: אני כולי - - -

משה אבוטבול: אתה מתייג אותי?

משה אבוטבול: אני גם בעד.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אבוטבול, הוא יודע, הוא לא בא אליך ב - - -

איתמר אביטן: חבר הכנסת, אני לא נכנס לעניין הזה.

משה אבוטבול: אני לא נגדו, אני בעד.

איתמר אביטן: אנחנו מאיגוד עובדים הפכנו להיות איגוד לחלוקת מזון.

איתמר אביטן: אז עזבו פה את הדיבורים האלה.

משה אבוטבול: מה?

איתמר אביטן: אנחנו נהיינו איגוד לחלוקת מזון, זה הסיפור שנהיה פה.

איתמר אביטן: פרופ' גרוטו, שיש לו את אותו שם פרטי כמו שלי, הבטיח עד יום שלישי שעבר שהוא מביא מתווה.

איתמר אביטן: מכיוון שאנחנו כנראה לא איימנו כמו המסעדות, פשוט לפתוח ולא לספור אותם, אז הוא פשוט מזלזל בנו.

איתמר אביטן: עכשיו, זו אנרכיה.

יוליה מלינובסקי: זה לא הוא.

איתמר אביטן: מה זה אנרכיה?

איתמר אביטן: אנרכיה זה כשאין משילות ורק מי שפועל בכוח מקבל.

איתמר אביטן: אז המסעדות פתחו בכוח ואמרו להם לסגור בארבע, אבל הם לא סגרו.

יפעת שאשא ביטון: המסעדות לא פתחו בכוח, אנחנו פתחנו אותן.

איתמר אביטן: אני אומר עוד פעם, מי שפועל בכוח בסופו של דבר במדינה הזו מקבל והממשלה מתקפלת.

איתמר אביטן: אז כנראה לנו אין ברירה אחרת, אבל לפני שנגיד את האין ברירה, שזה בסוף דבריי, אני חושב קודם כל שבמקומות שמאושרת התקהלות, כמו בריכות, כמו ים, כמו בכל מקום שיש אישור להתקהלות תיתנו פשוט לאיש תרבות להופיע.

איתמר אביטן: תנו לסאונד מן שלנו ותנו לתאורן להקים והם יעשו בידור.

איתמר אביטן: הרי במקום שהם יילכו מקום בבריכה, כמו שראינו, הם יבואו ויראו איזה הופעה טובה.

איתמר אביטן: את זה אני באמת באמת באמת לא מצליח להבין וזה עניין של אולמות.

איתמר אביטן: עכשיו אני אגיד ברמה הכללית, האבסורד פה הוא שאם אנחנו נמכור, ראינו שהום סנטר החליטו שהם מוכרים מזון, אז אם הבימה ימכרו פסטות ולחמניות והכול אז זה בסדר שייכנסו לשם 500 איש לא בקפסולות, אחד על השני, עם העגלות והכול?

איתמר אביטן: אין פה היגיון וחוסר ההיגיון הזה מביא אותי לסוף דבריי.

איתמר אביטן: נמצאים פה גם חברי ועד שאתמול אמרתי להם שימתינו, כרגע אנחנו יוצאים במגמה להגיד חברים, עובדים, תפתחו, תתחילו להזמין אמנים, בואו נקים במות.

איתמר אביטן: לא רוצים?

איתמר אביטן: שיבואו ויעצרו אותנו.

איתמר אביטן: עדיף לשבת בתא מעצר מאשר לראות חבילות מזון מגיעות לבית שלך.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, איתמר.

יפעת שאשא ביטון: אני רק מוכרחה לומר כאן משהו.

משה אבוטבול: זה המלצה לאולם?

משה אבוטבול: גם בתי כנסת יכולים, יפעת?

משה אבוטבול: את מרשה לנו?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו איתכם לגמרי.

משה אבוטבול: אם את מרשה לנו - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו איתכם לגמרי, אבל אני מוכרחה לומר לך, אני נגד שיח בריוני מכל כיוון שהוא ואני נגד אנרכיה.

יפעת שאשא ביטון: אחת הטענות שהייתה לי לגבי המשך הסגירה של המסחר בסוף השבוע האחרון, שזאת הייתה שערורייה, כי כולם אמרו שצריך לפתוח, לא אנחנו, לא רק אנחנו, משרד הבריאות - - -

יוליה מלינובסקי: גם אנחנו אמרנו.

יוליה מלינובסקי: אנחנו אמרנו את זה לפני שבוע.

יפעת שאשא ביטון: ראש הממשלה החלופי.

יפעת שאשא ביטון: כולם הסכימו איתנו שצריך להסיר את המגבלה הזו ובסופו של דבר הם החליטו לדחות את זה עד יום שני, כאילו שכחו שבשבת הזו מתפרנסים אנשים, זה האוכל שהם מביאים הביתה.

יפעת שאשא ביטון: אחת הטענות העיקריות שהייתה לי היא שאנחנו הפכנו את האנשים האלה לכאלה שחושבים שהם עבריינים כי הם פתחו את המסחר והם היו צריכים להרגיש כמו גנבים בלילה.

יפעת שאשא ביטון: זה שאני מביאה את האזרחים שלי להרגיש ככה בעיניי זה כשל שלנו.

יפעת שאשא ביטון: ולכן אני מצד אחד מוחה על השיח שלכם ומצד שני אני רוצה לחזק אתכם שאנחנו צריכים לעשות הכול כדי שהממשלה תביא את המתווה מחר וכדי שהממשלה תאפשר את הפתיחה שלכם ותאפשר לכם במיוחד לעשות את זה ממקום נקי ולא כעוברי חוק.

יפעת שאשא ביטון: זו המטרה שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אני מבטיחה לכם שאנחנו נילחם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אמנם מקיימים את הדיון כאן, אבל אנחנו נמשיך אותו גם אחר כך מול כל מי שצריך ואנחנו נפעיל את כל הלחץ שנדרש כדי שמחר תהיה לנו תשובה.

יפעת שאשא ביטון: גם אם זה לא יהיה ליום רביעי בבוקר ויגידו להם בעשירי לחודש או ב-15 בחודש אתם פותחים וזה הזמן שלכם להיערך, אנחנו מוכנים לקבל את זה, אבל צריך לקבל תשובה.

יפעת שאשא ביטון: כאן אני תיכף אתן משהו, גם לנשמה, אנחנו מצטערים בפני האזרחים שאנחנו כן ננצל את הבמה הזו ואנחנו ניתן לקטורזה לסיים, אבל אני רוצה לסכם את הדיון במשהו.

יפעת שאשא ביטון: מעבר למה שאמרתי עכשיו, שזה חלק מהסיכום, אני רוצה שייאמר לפרוטוקול שכל מה ששמענו על שולחן הוועדה היום, מצד הממשלה, הוא תירוץ.

יפעת שאשא ביטון: להגיד, אנחנו לא יכולים עד ה-9.8 זה תירוץ, ולהגיד שאנחנו מחכים לראות את מצב התחלואה זה תירוץ, אפילו תירוץ כואב מאוד, כי לפי מצב התחלואה היה אפשר לפתוח אתכם עוד הרבה הרבה קודם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים תאריך לפתיחה, אנחנו רוצים שהמתווים יכללו גם אולמות פנימיים וגם מתחמים חיצוניים ואנחנו רוצים מתווה ריאלי, ברוח מה שפרופ' גרוטו אמר, שהם לא ייתנו פיקס פרייס של איזה שהוא מספר, הם יעשו את זה לפי גודל האולמות והמתחמים כדי שגם האנשים האלה לא רק יפתחו את עולם התרבות והאמנות, אלא גם יוכלו להתפרנס ממנו בכבוד.

צביקה גוטליב: יושבת ראש הוועדה, אני מבקש לדבר גם על קולנוע כי לא הזכרתם את זה בשני דיונים ודיברתם רק על התיאטרון.

יפעת שאשא ביטון: אז דיבר איתמר והזכיר את זה ומבחינתנו אתם כולכם כלולים ב - - -

צביקה גוטליב: איתמר לא דיבר על הקולנוע והוא גם לא מייצג את הקולנוע.

יפעת שאשא ביטון: אז בבקשה בשני משפטים לפני שאנחנו נועלים כי אני כבר מבחינתי סיכמתי את הדיון.

איתמר אביטן: דיברתי על הקולנוע, כמובן שפתיחת אולמות קולנוע, כל אולם הוא אולם, זה הכול ביחד.

יוליה מלינובסקי: ברור, זה הכול ביחד.

איתמר אביטן: ואני חושב שזה גרוע מאוד לנסות - - -

יפעת שאשא ביטון: חבל על הוויכוח, רק תגיד לי מי מדבר איתנו ובאמת בשני משפטים כדי שתרגישו שגם קולכם נשמע.

צביקה גוטליב: מדבר צביקה גוטליב, איגוד המפיקים קולנוע וטלוויזיה.

צביקה גוטליב: הקולנוע זו תעשייה שעובדים בה אלפי אנשים, אלפי האנשים האלה יכולים להתפרנס ולצלם עכשיו ולעבוד.

צביקה גוטליב: מה שקורה בפועל, למרות שגיא יושב שם, שהוא מקסים, הוא איש נהדר, ראש המטה של השר, אנחנו עדיין תקועים מבחינת הקולנוע.

צביקה גוטליב: טלוויזיה, כולם מצלמים סדרות ותוכניות, כי הגענו להסדרים בהקשר של ביטוח ובהקשר של פיצויים.

צביקה גוטליב: בהקשר של צילום קולנוע אנחנו עדיין תקועים.

צביקה גוטליב: אז אנחנו נשמח לעזרתכם, גם מול משרד האוצר, שלא הייתה לו נציגות בוועדה הזאת, כדי לאפשר להחזיר את התעשייה הזאת לפעולה כי בישראל צריכים להצטלם בעשרות סרטים בשנה עם אלפי אנשים שמתפרנסים מזה והם לא יכולים להתפרנס כי אי אפשר לצלם קולנוע בישראל בשנת 2020 וכנראה גם ב-2021.

צביקה גוטליב: אז אנא מכם תעזרו לנו.

צביקה גוטליב: המצב שלנו שונה מהתיאטראות כי אין לנו קהל בצילומים, זה נכון שבבתי הקולנוע יש קהל ושם זה דומה, אבל כן נשמח לעזרתכם מול משרד האוצר ומול משרד התרבות.

צביקה גוטליב: זה הכול.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל תודה רבה שהתעקשת לדבר כי זו באמת זווית נוספת שאני לא לקחתי אותה בחשבון.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו התייחסנו לפתיחה של אולמות הקולנוע עצמם, אנחנו בהחלט נתייחס גם לזה.

איתמר אביטן: - - - לצילומי קולנוע, אנחנו בהחלט מאמינים בזה.

איתמר אביטן: פה דיברתם על - - - מול האוצר יש לנו בעיות אחרות שלא מוכנים לתת לנו כסף, אבל זה אנחנו עושים מול האוצר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתייחס גם לסוגיה הזו כמובן.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לבקש באמת מחילה מכל מי שנרשם ולא הספיק לדבר, אנחנו בדיון קצר ואנחנו ניתן משהו לנשמה של כולם.

יפעת שאשא ביטון: קטורזה, אתה ביקשת להקריא משהו בתחילת הדיון אז שמרתי אותך לסוף.

ישראל קטורזה: נהייתי אלוף בזום, אלוף, אלוף.

ישראל קטורזה: אני כל היום בזומים.

יפעת שאשא ביטון: אתה רואה?

יפעת שאשא ביטון: יש גם דברים טובים.

ישראל קטורזה: כן, אני גם חייב להגיד לכם, קודם כל, כל הכבוד ליפעת באמת על הרצון - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, זה לכולם פה.

ישראל קטורזה: לא, לכולם, לכולם.

ישראל קטורזה: כולכם באמת חמודים, גם ההוא מאחורייך, יש מישהו עם האמריקן איגל, עם הציפור, הוא הכי מתעניין בדיון שם.

ישראל קטורזה: לא, איזה חמוד הוא, רק תגידי לו שאני רואה שזה לא מקורי, זה מתאילנד, כי הציפור בדרך כלל בצד השני.

ישראל קטורזה: אבל מה שאני רוצה להגיד זה שאנחנו באמת באמת, אני מרגיש שבכל זאת נכון, אני ראיתי עכשיו את מרב אומרת שאתם חוזרים על עצמכם, זה שבוע שני, וזה בסדר גמור, אני חושב שעצם זה שמדברים, אני חושב שזה כבר טוב.

יפעת שאשא ביטון: שיח יוצר מציאות.

ישראל קטורזה: ואני בטוח שמחר, לא יודע, קוראים לזה כל פעם שולחן עגול, רק צריך להגיד לפרופ' גרוטו שיש כבר אנשים בתרבות שאין להם מה לשים על השולחן העגול שלהם, אז כדאי שימהר ויהיה עוד יותר טוב שכשהוא יוצא מדיונים, שלא יקדיש לנו כמה דקות לדיונים ויחזור חזרה, אלא שיהיה בדיון עצמו, שלנו, איתנו.

ישראל קטורזה: לא יודע, ככה מרגיש לי - - -

יפעת שאשא ביטון: הוא יצא מהקבינט והלוואי שיביא את כל הדברים שהיו כאן לתוך הקבינט ויהיו לנו בשורות.

ישראל קטורזה: לא, זה סבבה שהוא יצא מהקבינט.

ישראל קטורזה: ועוד פעם, להגיד לך תודה רבה, אני בטוח שאני רשום לך כבר בתור 'קטורזה-לא לענות', כי אני משגע אותך, אבל הכי הכי חשוב זה שאני מאמין שנעשית דרך.

ישראל קטורזה: אני מאמין.

ישראל קטורזה: אני אישית רואה שכבר יש אור בקצה המנהרה, מחר שולחן עגול, מחר פרופ' גמזו, גם דיברתי איתו, גם הבטיח לי, אמר לי: ישראל, תן לי צ'אנס.

ישראל קטורזה: אז אני נותן לך צ'אנס ומחר בשולחן העגול חייב להיות תאריך, מחר יש תאריך, לועזי, וגם עברי, לטובת הבחור מש"ס.

יפעת שאשא ביטון: משה אבוטבול.

משה אבוטבול: מה עם החשבונית, ישראל?

ישראל קטורזה: אתה יודע כמה מזמינים אותי להופיע בגינות?

ישראל קטורזה: כל היום מזמינים אותי להופיע בחצרות פרטיות, התחלתי ללמוד גינון.

ישראל קטורזה: נשבע לך, התחלתי ללמוד גינון, כי אני אומר, אם אני כבר בא אני אעשה קצת עבודה.

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע מה עשית עכשיו, ישראל?

יפעת שאשא ביטון: אני בהתחלה היה לי לא נעים שאנחנו ככה מרעננים את עצמנו קצת, אבל כל מי שיפתח ערוץ 99 יוכל ליהנות מזה ואני מאחלת לנו שממש אוטוטו כולם יוכלו ליהנות מתרבות ואמנות וסטנדאפ במדינת ישראל.

ישראל קטורזה: ולחייך, לחייך.

ישראל קטורזה: כולם שם בוועדה, לא זעם, לא כל הזמן זעם.

ישראל קטורזה: גם כשאומרים משהו לחייך, כולנו נחייך, נביא בשורות טובות ונביא גם אנרגיות טובות לשולחן העגול.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולם, רק בשורות טובות, ניפגש בתיאטראות.

יפעת שאשא ביטון: הדיון נעול.