ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 101, 2020-09-07 09:00

יעקב אשר: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב לחברי הוועדה, לצוות, אני רוצה לומר כמה מילים לפתיחת היום.

יעקב אשר: קודם כל, לתקן את הדברים שנשמעים בתקשורת כי מה שראיתי, הרבה כותרות, כנראה שכותרות לא חייבות להתכתב עם המציאות אבל הכותרות שכולנו ראינו היום בהרבה מקומות, בעצם במקום סגר מלא בשמונה רשויות, עשו חלופה, במקום שמונה רשויות סגר מלא, הולכים על 40 רשויות עם סגר לילי.

יעקב אשר: זאת אומרת, אדם רגיל מבין, שלא היה אמור להיות אצלו סגר לילי, רק בגלל שהורידו שמונה רשויות מסגר מלא, עושים סגר לילי ל-40 רשויות.

יעקב אשר: אני רוצה לתקן את הדבר הזה כי כולנו היינו פה בוועדה וכולנו גם יודעים מה היה סדר היום.

יעקב אשר: מה שקרה היה בדיוק הפוך, היו אמורות להיות 35-38 – אני לא זוכר כמה, זה משתנה כל הזמן, הרמזור מהבהב כל הזמן – היה צריך עוד 38 רשויות אדומות, מישהו החליט ששמונה מתוכן יהיו בסגר מלא והשאר יהיו סגרים לילים.

יעקב אשר: כולנו ראינו, גם אתמול, כאן, בשידור חי בוועדה, שבעצם כל הדבר הזה הסתמך על משהו חדש, המצאה חדשה כי בפנינו נמצאים ארבעה צבעים: אדום, כתום, צהוב, ירוק, ואתמול התעוררנו לבוקר חדש עם חמישה צבעים: אדום בוהק ואדום פחות בוהק.

יעקב אשר: מישהו החליט, בגלל איזה חצי נקודה, שאגב, לא הייתה בפני השרים כשהחליטו את ההחלטות בסבב הקודם, מישהו החליט להוסיף חצי נקודה ששינתה את החלוקה, ששמונה יהיו בסגר מלא והשאר יהיו בסגר לילי.

יעקב אשר: אני אומר לכל הרשויות שעומדות להיכנס הלילה לסגר לילי, כל מה שראיתן בכותרות הוא שקר וכזב בגלל שזה מה שהיה אמור להיות בכל מקרה.

יעקב אשר: מה שכן עשינו, מנענו עוול גדול ממאות אלפי תושבים - במקרה, חרדים וערבים, אבל מחר זה יכול להיות על כל עיר אחרת – מנענו עוול של סגירה מוחלטת לילית, של סגר, של תדמית, משהו שאי אפשר לחיות אתו.

יעקב אשר: כי כשמדינה שלמה עובדת ואתה סגור, אין הרגשה רעה וקשה יותר מהעניין הזה.

יעקב אשר: לכן אני שמח שמנענו את העוול הזה, אני שמח שכאן בוועדה הנושא עלה ולאחר מכן, בשעת ההפסקה, בצוהוריים, שוחחתי עם ראש הממשלה בעניין הזה, העמדתי אותו על טעותו, לא דיברנו פוליטיקה, לא איימתי ואני לא מאיים, הסברתי לו את הסיפור של הנקודה וחצי נקודה, שהוא כמובן לא ידע מזה.

יעקב אשר: הסברתי לו את הצבע החדש שנולד לנו תוך כדי תנועה.

יעקב אשר: לאחר מכן, בישיבה עם השרים, שרים נוספים שהתערבו בעניין הזה, ההיגיון ניצח ומה שייקרה מהערב, יהיו רשויות שיהיה להן עוצר לילי וגם זה לא נעים.

יעקב אשר: אני פונה מכאן לתושבי הערים הללו, לא ניתן שתהיה שרירות לב בהחלטות, אבל מצד שני, החלטות צריך לקיים, צריך להשתדל לקחת על עצמנו אחריות כי בסופו של דבר זאת הבריאות שלנו, הבריאות של ילדינו ובמיוחד הבריאות של הורינו, האנשים המבוגרים בחברה.

יעקב אשר: לכן אני פונה לכל האזרחים לשתף פעולה עם העניין הזה, לרשויות המקומיות לשתף פעולה.

יעקב אשר: לפני שאני מסיים אני רוצה לומר לכם משהו, אמרתי אותו אתמול – להגיד אמרתי, צרחתי ככרוחיה, אני עושה את זה כבר חודש בעניין הזה, גם חבריי, כל אחד בשפה שלו, בוא נאמר, כשסגלוביץ' לוחש, זה נשמע כמו שאני צועק – הבוקר בדרכי לכאן אני שומע את ראשת עיריית בית שמש, שמספרת, שעד רגע זה אף אחד לא דיבר אתה, אף אחד לא הודיע לה מה הולך לקרות אצלה בעיר.

יעקב אשר: עזבו עכשיו את הכבוד להודיע לראש העיר, בוא נשים את כבודם של ראשי העיר כרגע בצד, אבל לא יעלה על הדעת, שאנחנו נתעסק פה עם תקנות ועם רמזורים ודבר אחד לא קורה, השטח.

יעקב אשר: מי שצריך ליישם את זה, מי שצריך לעמוד מול התושבים, מי שצריך לעמוד מול מצוקתם, שסוגרים בלילה או שסוגרים ביום.

יעקב אשר: ואני כבר מדבר על זה, לא רק אני, עשרות פעמים: חייב להיות מטה מסודר שמורכב ממשרד הבריאות, מפיקוד העורף, מהמל"ל, קוראים לזה משל"ט, מרוב שמות אני כבר לא יודע, חייב להיות צמוד לראשי הערים, שראשי העיר חייבים לדעת שעומד להיות אצלם סגר היום.

יעקב אשר: מעבר לשימוע שאתמול כן נעשה, אגב, גם זה נעשה רק בזכות ההחלטות שלנו כאן בוועדה, וזה שינה הרבה מאוד.

יעקב אשר: לכן שוב אני אומר, אני מודה לראש הממשלה על ההחלטה שלו, אבל אני גם שולח לו מכאן רמזור אדום: תדאג שיהיו אנשים בשטח, לא רק על הדיאגרמות, לא רק על הגרפים, לא רק אנשי מקצוע שמסתובבים במסיבות עיתונאים, אני רוצה לראות אותם בשטח, הם צריכים להיות עם העם, להסביר לעם את החשיבות וככה אולי נצליח לבלום את הקורונה.

יעקב אשר: תודה רבה לכם על ההקשבה ואני פותח את הדיון.

יואב סגלוביץ': אפשר הצעה לסדר?

יעקב אשר: אפשר, אני רק אגיד מה הנושא שאנחנו דנים בו: הצעת תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), (הגבלת פעילות) (תיקון מס' 4), המשך הישיבה שלנו מאתמול.

יעקב אשר: שוב, מה שנמצא אצלנו כרגע זה נושא הרמזור, לא קשור לסגרים.

יעקב אשר: לגבי הסגרים, אם תהיה היום החלטה, נוכל לדון בה, אם נרצה.

יעקב אשר: מה שחשוב לנו בדיון היום, מה שהתחלנו לעשות אתמול, לראות דברים שצריך לתקן אותם, לראות דברים שאולי צריך לשנות אותם.

יעקב אשר: אנחנו נמצאים כבר בשיטת עבודה מול משרדי הממשלה, גם טעויות שקרו להם תוך כדי הלחץ של הכנת הדברים וגם דברים שלא מתכתבים עם המציאות.

יעקב אשר: אנחנו נעבור על כל הדברים, בתקווה שיתוקנו בנגלה הבאה, או שנחליט שאנחנו לא מאשרים/כן מאשרים דבר מסוים, או שנחליט לקצר לוח זמנים של התקנות כדי לגרום לממשלה לשבת עוד פעם, לתקן ולחזור אלינו שוב.

יעקב אשר: מה שנקרא, אנחנו הולכים להמשיך לבלות יחדיו עוד תקופה ארוכה כנראה.

יעקב אשר: הצעות לסדר, יואב, בבקשה.

גור בליי: רק לפני כן, מבחינה פורמאלית אנחנו דנים בשני קבצי תקנות כרגע, בתיקון מס' 4, ובתיקון לתיקון מס' 4, שהוא כולל את רשימת היישובים.

גור בליי: כלומר, שני קבצים שהוועדה צריכה לדון.

יעקב אשר: לכן היה כתוב נוסח משולב.

גור בליי: לא, נוסח משולב זה בלי קשר, גיבשנו את זה על התקנות.

יעקב אשר: יואב, בבקשה.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, אתה אומר שאתמול מנענו עוול, אבל אני רק רוצה לתקן אותך, שגם שלשום וגם לפני שבוע וגם לפני שבועיים מנענו, וזה לא בא משמיים, דרך קבלת ההחלטות של הממשלה היא מופקרת, מופרעת וחסרת אחריות, זאת תמונת המצב.

יואב סגלוביץ': אז הפעם זה נגע בנקודה אחת.

יואב סגלוביץ': היושב-ראש, אני יכול להגיד, שאם הייתי צריך למצוא ביטוי, לא אומרים שאקדח מהמערכה הראשונה יורה בשלישית, אבח אתמול זה היה אחד הימים היותר שקטים שהייתי כאן.

יואב סגלוביץ': ישבתי, הקשבתי כמו צופה מן הצד כי ראיתי את האקדח שיוצא ממך במערכה הראשונה, הייתה הופעה משובחת של ראש העיר אלעד.

יעקב אשר: שאגב, הוא ראש עיר מצוין.

יואב סגלוביץ': מעולה.

יואב סגלוביץ': הוא מעולה, גם אמר דברי טעם, רק חבל שהם לא נשמעים.

יואב סגלוביץ': דרך אגב, אני מבין גם למה כי ראיתי גם את המכתב שהוא הוציא טרם הופעתו לכאן ואז הוא הגיע והאקדח הגיע, אדוני יושב פה, עוד הוא יושב פה, מגיעים ליצמן ודרעי, לשיחה דחופה ושינו את קבלת ההחלטות.

יואב סגלוביץ': אין לי בעיה עם איכות ההחלטה, אני בכלל לא מדבר על איכות ההחלטה, אני לא מדבר על טיבה, אני מדבר על דרך קבלת ההחלטות, היא קלוקלת, היא שלומיאלית, היא מסוכנת.

יואב סגלוביץ': יותר מזה שהיא מסוכנת אני אגיד לך עוד משהו, ראש הממשלה אוהב להשתמש בביטויים ביטחוניים: אנחנו נמצאים במאבק, במגפה, במלחמה.

יואב סגלוביץ': ככה מקבלים החלטות?

יואב סגלוביץ': האם באמת מדובר בחיי אדם בהתנהגות הזאת?

יואב סגלוביץ': מישהו היה נותן לזה יד?

יואב סגלוביץ': אין ישיבות ממשלה, אין כלום.

יואב סגלוביץ': יש פה סרטונים של לפני, סרטונים של אחרי, אקדחים שבאמצע ואנחנו בתוך הסרט המוטרף הזה.

יואב סגלוביץ': אז עכשיו אנחנו נטפל ברמזור.

יואב סגלוביץ': אמר חברי – מלכיאלי לא פה, הוא נתן איזה בדיחה לא טובה אתמול – אמר, מגיע הרמזור והמאפיין של הרמזור, שכולם מצפצפים.

יואב סגלוביץ': אז אני באתי היום בשביל הצפצופים, האולם כמעט ריק לעומת הנוכחות המסיבית של אתמול, הם כנראה יגיעו כשייקראו לדגל כי זאת השיטה היום: קוראים לדגל, לא קוראים את החומר.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: עוד מישהו מבין חברי הכנסת?

יעקב אשר: אוסאמה, בבקשה.

אוסאמה סעדי: בוקר טוב, כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, צאבח אלח'יר.

אוסאמה סעדי: אני חושב שהמשפט שאמרת הוא חצי משפט נכון, שאתמול מנענו עוול קשה להרבה יישובים שהיה אמור להיות מוטל עליהם סגר מלא אבל ההחלטה שהתקבלה אתמול - הייתי משתמש במילים של גמזו עצמו, שחזר בו לאחר מכן – היא מעין פיגוע המוני בחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על יותר מ-30 יישובים שייכנסו לעוצר החל מהלילה.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על כמעט חצי מיליון אנשים, אזרחים.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על רוב הערים והיישובים הערביים.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על ערים כמו נצרת, טייבה, טירה, כפר קאסם, שפרעם, אומרים אולי סכנין, הרשימה שפורסמה חלקה אדומה, חלק אדום בוהק, חלק כתום.

יעקב אשר: עכשיו מורידים את חצי הנקודה, זה משנה את הרשימה.

אוסאמה סעדי: אתמול ראש הממשלה אמר, שרק בתוך יממה נוספו עשרה יישובים ליישובים האדומים.

אוסאמה סעדי: זה מה שאמרתי, בתוכנית הרמזור הזאת, כל יום יש ניוד, חלק נכנס לאדום, חלק לכתום, אנחנו כנראה רק בכיוון של עלייה, לא בכיוון של ירידה.

אוסאמה סעדי: לכן, אי האמון בין החברה הערבית לבין הממשלה, התהום הולכת וגדלה, תהום פעורה בינינו לבין הממשלה הזאת שמקבלת החלטות בצורה כזאת, בלי להתחשב במצב הכלכלי הקשה של החברה הערבית, של העסקים הערביים.

אוסאמה סעדי: מה אתם מצפים?

אוסאמה סעדי: היום הודיעו הסוחרים באום אל-פחם, אולי בעוד יישובים, שהם לא יצייתו להוראות של הממשלה.

אוסאמה סעדי: מה דינו ומה אמור לעשות בעל עסק נורמטיבי שמציית לתו הסגול, שאין אצלו שום הדבקה, למה הוא צריך לסגור את העסק שלו בשעה שבע?

אוסאמה סעדי: העסק שלו עובד משבע, המסעדות עובדות בערב ואתה עכשיו אומר לו תסגור.

אוסאמה סעדי: מי יפצה אותו?

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: כלום.

אוסאמה סעדי: היום שמעתי את ראש עיריית נצרת שאומר, החופים מלאים, אחד על השני.

אוסאמה סעדי: זה לא מדביק?

אוסאמה סעדי: חתונות, בסדר, אנחנו יודעים שיש לנו בעיה עם החתונות.

אוסאמה סעדי: אז במקום שהממשלה והמשטרה תבוא ותאכוף את החוק, עושים סגר לילי.

אוסאמה סעדי: אם מישהו רוצה לקיים חתונה עם 100 איש, מותר.

אוסאמה סעדי: הכי קל לסגור באופן הרמטי ולסגור את הערבים בתוך הכלובים שלהם.

אוסאמה סעדי: למה אתם מצפים?

אוסאמה סעדי: בגלל שיש 30 יישובים ערביים בתוך הרשימה, זה קל לקבינט לקבל את זה.

אוסאמה סעדי: אם היו 20 יישובים חרדים, זה לא היה קורה.

יעקב אשר: אה.

אוסאמה סעדי: זה לא היה, אני אומר לך.

אוסאמה סעדי: כל העניין הזה נדחה בגלל הלחץ שלכם ויש לכם כוח בממשלה.

יעקב אשר: היית אתי כאן יחד בלחץ הזה.

אוסאמה סעדי: נכון, אבל שם, בממשלה, אין לנו נציגות.

אוסאמה סעדי: בממשלה אין לנו נציגות.

יעקב אשר: נכון.

יעקב אשר: תצטרפו לממשלה.

אוסאמה סעדי: באו השרים דרעי וליצמן ואמרו, כנראה השלטים: שלום ביבי, ברוך הבא בנט, כנראה שזה ישר עבד, ראש הממשלה, אם ההחלטות פוליטיות - - -

יעקב אשר: רגע, בנט הגיע גם אצלכם לסיור?

אוסאמה סעדי: לא, זה אצלכם.

אוסנת הילה מארק: בנט אמר שהוא לוקח אותם בחשבון.

אוסנת הילה מארק: בסדר.

אוסנת הילה מארק: אם ההחלטות פוליטיות, תגידו לנו.

אוסנת הילה מארק: חבל על כל הדיונים המקצועיים, סו קולד, שאנחנו מקיימים פה כי אנחנו מקיימים דיונים כאילו מקצועיים, שומעים פה את משרד המשפטים, את משרד הבריאות, באים, נותנים לנו סקירה ונתונים אבל בסוף ההחלטות פוליטיות.

אוסנת הילה מארק: ההחלטות הן פוליטיות כרגיל: נגד הציבור הערבי ונגד החברה הערבית.

אוסנת הילה מארק: לא יעלה על הדעת ולא יתקבל, שחצי מיליון איש, אזרחים ערביים במדינה הזאת, שרובם ככולם נורמטיביים, שומרי חוק, מצייתים לחוק, בסוף באים ואומרים להם, היום בשעה שבע יש לכם עוצר, סגר לילי.

אוסנת הילה מארק: זה לא מתקבל.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: אני רק רוצה לומר דבר אחד, קודם כל, אני מסכים אתך ומבין את הדברים שאתה אומר, מי כמוני גם יכול להבין את זה, לצערי הרב.

יעקב אשר: אבל אני כן רוצה להיות הוגן והגון, לפחות בדבר אחד, אתמול חלק מהדברים שאנחנו אמרנו ואתה הובלת אותם, יחד עם אחמד טיבי, שהיה פה, דיברתם על כך שאתם מבקשים שלא יהיו הסגרים מלאים, דיברת גם בשם ראשי רשויות, שראשי רשויות אמרו, מוכנים לסגרים מקומיים יותר, לסגרים ליליים.

אוסאמה סעדי: הגבלות ספציפיות, חתונות, כן.

אוסאמה סעדי: אבל לסגור הרמטית 30 יישובים?

אוסאמה סעדי: 30 ערים?

אוסאמה סעדי: חצי מיליון איש?

אוסאמה סעדי: אם היו עושים את זה לכל סקטור אחר, אתה יודע מה היה קורה.

אוסנת הילה מארק: אוסאמה, מה ההצעה?

אוסאמה סעדי: מה ההצעה?

אוסאמה סעדי: יש משטרה, שתבוא ותאכוף את החוק הזה.

אוסאמה סעדי: אוסנת, יש משטרה, שתבוא ליישובים, במקום שיש חתונה, שתסגור את החתונה, שייתנו קנסות.

אוסאמה סעדי: מה הבעיה, משטרה לא יכולה לאכוף את החוק?

יעקב אשר: אוסאמה, ידידי, אני רוצה לומר לך רק דבר אחד, אנחנו כנראה עוד נעבור כל מיני גלגולים במהלך התקופה הזאת ויהיו לנו עוד דברים מהסוג הזה או אחר.

יעקב אשר: אמרתי אתמול ואני עומד מאחורי הדברים, אני קורא לתושבים לשתף פעולה וגם לרשויות, אמרנו כאן, שהתוכנית הייתה 20 רשויות שילכו לסגר לילי ושמונה רשויות לסגר מלא.

יעקב אשר: את הדבר הזה של סגר מלא הורדנו, שם היו לפחות שלושה או ארבעה יישובים ערביים, חלקם גדולים, חלקם פחות.

יעקב אשר: מבחינת כמות האנשים, רק בני ברק לבד היא 210,000 נפש, תוסיף את אלעד, תוסיף את ביתר, אז יש כמה מאות אלפי אנשים, אזרחים ערבים, אזרחים חרדים ואזרחים שאינם חרדים.

יעקב אשר: אגב, בבני ברק עדיין גרים אנשים שהם לא חרדים.

יעקב אשר: לכן אני אומר שוב, אני מסכים עם הזעקה, מסכים עם הדברים הללו, אבל אני אומר, צריך ללכת עם קו מסוים.

יעקב אשר: אם הלכנו עם הקו הזה, אז אני מודה על כך ששינו את ההחלטה.

יעקב אשר: נשמח לשרת אתכם בקואליציה, הלאה, אוסאמה, ולהיות הנציגים שלכם, כי יש שיתוף פעולה גדול בינינו, לא מהיום, לא מאתמול, עוד שגפני וטיבי היו עם שיער שחור לגמרי.

יואב סגלוביץ': אתה יכול לייצג גם אותי קצת?

יעקב אשר: אני מפחד מהפריימריז כי אני לא יודע על איזה צד אני אפול.

קארין אלהרר: בדיוק כמו אצלכם.

יעקב אשר: אוסנת מארק, בבקשה.

אוסנת הילה מארק: בוקר טוב, בהמשך למה שאמר פה חברי, אוסאמה, אני חייבת לומר, שאתמול התקיים כאן דיון רציני ואני חושבת שהיושב-ראש ניהל את הדיון בצורה שנתן לכולם לדבר, גם לאנשי המקצוע.

אוסנת הילה מארק: שמענו את הדעות לכאן ולכאן.

אוסנת הילה מארק: אבל אני חושבת, שאילו נלך בשיטה שאומר פה אוסאמה, אז זה לא לעשות עוצר לילי, לא לעשות סגר כללי, לא לסגור חתונות, אז מצב התחלואה יהיה פה קטסטרופה.

אוסאמה סעדי: מישהו אמר שלא לסגור חתונות?

אוסאמה סעדי: שמעת אותי אומר?

אוסאמה סעדי: אני כל הזמן מדבר על לסגור חתונות.

אוסנת הילה מארק: רגע, לא הפרעתי לך.

אוסאמה סעדי: אבל את אומרת שכאילו אני אמרתי לסגור חתונות.

אוסנת הילה מארק: בסוף צריכה להיות כאן איזה שהיא אמירה ואיזשהו מעשה על מנת לעצור את התחלואה.

אוסנת הילה מארק: אי אפשר לעצור את התחלואה בפנטומימה, צריך לעצור את התחלואה במעשים והמעשים האלה - - -

יעקב אשר: נכון.

אוסנת הילה מארק: אתמול, פרופ' גמזו, הפרויקטור, הגיע לכאן עם כוונה לעשות סגר כללי, ובסוף, בעקבות הדיון המעמיק שהתקיים בוועדה, הגענו לעוצר בערים מסוימות, בשעות מסוימות, ובסוף אנחנו מגיעים למצב שמרקם החיים בתוך הערים האלה לא ייפגע בצורה משמעותית.

אוסנת הילה מארק: אני חושבת שעל זה מגיעה תודה לכל החברים פה שעשו עבודה מצוינת, ובסוף הפרויקטור היה קשוב להצעות שלנו.

אוסאמה סעדי: הפרויקטור קשוב?

אוסאמה סעדי: בטח שהיה קשוב, אנסו אותו במירכאות.

אוסאמה סעדי: תפסיקי, שמענו את הדעה שלו.

אוסאמה סעדי: תגידי, ביבי נכנע ללחצים של החרדים, מה הבעיה?

יעקב אשר: הוא חזר בתשובה.

אוסנת הילה מארק: תפסיק עם כל הסיסמאות.

אוסאמה סעדי: זאת האמת לאמיתה.

יעקב אשר: אוסנת, בבקשה, לסיים.

אוסנת הילה מארק: אני חוזרת ואומרת, בסוף היה צריך להגיע לאיזשהו מעשה אקטיבי והמעשה האקטיבי שהגענו אליו כרגע, לטעמי הוא מעשה אקטיבי נכון, עם מינון נכון שאפשר לחיות אתו ושמרקם החיים בתוך הערים לא ייפגע, כולל העסקים.

אוסנת הילה מארק: לגבי החתונות, אתה אומר לאסור חתונות.

אוסנת הילה מארק: הרי ראינו שלשום בטלוויזיה, שיש חתונות, גם במגזר הערבי וגם במגזר היהודי, שצריך לפזר אותן עם יריות כדי שאנשים יתפזרו.

אוסנת הילה מארק: אנחנו חיים בתוך עמנו, אנחנו עם חם, כולם רוצים להתחבק, להתנשק ולהמשיך להגיע לחתונות.

אוסנת הילה מארק: אבל מה לעשות, הנגיף משתולל וצריך לתת איזשהו מענה.

קארין אלהרר: אתמול היית בעד חתונות, אולי תחליטי?

אוסנת הילה מארק: צריך לתת איזשהו מענה, והמענה שנתנו פה בוועדה ואחר כך ראש הממשלה קיבל אותו, אני חושבת שהוא מענה מדויק, נכון גם לתקופה הזאת.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: תהלה פרידמן, בבקשה.

תהלה פרידמן: אני מבקשת למחות על הביטוי: נגד ערבים או נגד חרדים.

תהלה פרידמן: כשישב פה אתמול פרופ' גמזו, הוא לא נגד אף אחד, הוא רק בעד.

תהלה פרידמן: אפשר לחשוב שהוא מרוויח כסף על עיר שהוא מכניס לסגר.

תהלה פרידמן: אפשר לחשוב שיש לו איזה אינטרס.

תהלה פרידמן: המצב הוא אבסורדי, יש פה מאמץ אדיר להגן על חיים של אנשים, זה בעד ערבים, רק בעדם.

תהלה פרידמן: זה בעד חרדים, רק בעדם.

תהלה פרידמן: אני לא מצליחה להבין את ההתנהלות הזאת.

תהלה פרידמן: אם היינו מדברים על חמץ בפסח, לא היו לוקחים קצה קצהו של סיכון, אבל כשמדובר על חיי אדם, ואללה, כבר שכחנו את התמונות מברוקלין בין פורים לפסח, עם מאות אנשים שנקברו בקהילה החרדית, זה קשור לרמת קהילתיות וצפיפות.

תהלה פרידמן: מה שפרופ' גמזו הציג אתמול, הוא רק בעד חרדים.

יעקב אשר: הייתה לו טעות קטנה והוא תיקן אותה.

יעקב אשר: גמזו לטובה.

עופר כסיף: גם זו לטובה, תרתי משמע.

יעקב אשר: מה חשבת, שאני מדבר חד משמע?

תהלה פרידמן: הנרטיב הזה שיש פה איזה גזרות וצריך לעשות שטיקים, להתחמק מהם, בחיפה, אדמו"ר מתכנן חתונה בתוך אצטדיון בחזות של הפגנה.

תהלה פרידמן: את מי דופקים?

תהלה פרידמן: דופקים את הציבור ובסוף מדובר בחיי אדם.

תהלה פרידמן: אז זה לא נגד ערבים ולא נגד חרדים, זה רק בעדם.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: עופר כסיף, בבקשה.

יעקב אשר: לאחר מכן – קארין אלהרר.

עופר כסיף: קודם כל אני רוצה להגיד, אתמול באמת התקיים פה דיון רציני מאוד וטוב שכך.

עופר כסיף: אני מקווה שדיונים מהסוג הזה יימשכו ויהיו השיטה הרווחת בוועדה ובוועדות בכלל.

עופר כסיף: אבל ההחלטה שהתקבלה אתמול היא החלטה פוליטית, כמו תמיד.

עופר כסיף: וחלק מבין חברי הכנסת שדיברו אתמול, לא דיברו לעניין למרות מה שאמרתי בתחילת דבריי, כי מה שעניין אותם זה לדבר פוליטיקה ואני אתן שתי דוגמאות פשוטות וזה גם קשור להחלטה שהתקבלה בסופו של דבר, שכמובן אני שולל אותה לגמרי.

עופר כסיף: דבר ראשון, אתמול הצגתי פה את העצומה של כמה וכמה רופאים, שרובם ככולם, או חלקם לפחות, מומחים בנושא האפידמיולוגי והם אומרים, אני מצטט מתוך העצומה שלהם: צריך להוריד את הנושא של סגר משולחן הדיונים, לא רק סגר כללי, גם סגר חלקי, זה לא פתרון.

עופר כסיף: והם גם הסבירו למה, יש לזה הסבר מדעי, לא מדובר פה על הסבר שהוא פוליטי או סוציולוגי אפילו, אלא הסבר מדעי.

עופר כסיף: אז מה עושה אתמול הממשלה או בשמה?

עופר כסיף: עושה בדיוק ההפך.

עופר כסיף: כלומר, לא מקבלת את הסגר כמו שבהתחלה חשבו עליו מסיבות פוליטיות.

עופר כסיף: מה שמניע את ראש הממשלה זה לא בריאות הציבור.

אוסנת הילה מארק: אבל אם היו עושים סגר, היו אומרים: דופקים את הכלכלה.

יעקב אשר: עופר, אם לא היינו עושים את מה שעשינו אתמול, בשעות אלה כפר קאסם הייתה סגורה על מנעול ובריח ועוד ערים אחרות.

אלי אבידר: כפר קאסם זה לא חרדים, אדוני.

אלי אבידר: הם לא פראיירים כמוכם.

עופר כסיף: אדוני, אני אומר עוד פעם, המניע של הממשלה ובעיקר של העומד בראשה, כמו בכל דבר - ושמענו גם אתמול דברים דומים מכמה חברי כנסת לגבי ההפגנות - למרות שהצגתי פה מסמך של פרופ' לאפידמיולוגיה שאומר, אין הדבקה בהפגנות, אבל זה לא מעניין אף אחד.

עופר כסיף: למה זה לא מעניין אף אחד?

עופר כסיף: כי מה שחשוב זה להגן על הנאשם מבלפור.

אוסנת הילה מארק: אה, אתה העברת ליפעת שאשא את המסמך?

עופר כסיף: כדי להגן על הנאשם מבלפור צריך למנוע הפגנות, גם אם יש את כל ההוכחות שבעולם על בסיס מדעי, אני לא מדבר על מה אני חושב, אני מדבר על מה אתמול הצגתי מסמך, מסמך שאציג אותו שוב, אם מישהו רוצה, של פרופ' לאפידמיולוגיה – שלחתי לך – שאומר, אין הדבקה בהפגנות.

יעקב אשר: אתה שלחת מכתב מפרופ' לפרופ' של הוועדה.

עופר כסיף: זה לא היה מכוון, זה לא נשלח אליו, אבל אני מניח שהוא גם קיבל את זה.

עופר כסיף: זה שאיש מקצוע אומר - - -

אלי אבידר: יעקב, זאת שעת בוקר, הם לא יורדים לחידודי ההומור שלך, זה קשה.

אלי אבידר: דבר אליי, אני אבין.

עופר כסיף: אין הדבקה בהפגנות.

עופר כסיף: האם זה ימנע ממישהו פה להגיד שבכל זאת צריך למנוע את ההפגנות בגלל שיש הדבקה?

עופר כסיף: לא, למה?

עופר כסיף: כי זה ממניע פוליטי.

אוסנת הילה מארק: הם לא נדבקו בהפגנה, הם לא כיבו את הטלפון.

עופר כסיף: דבר שני שקשור גם לזה, אמרתי את זה אתמול ולפני כמה דקות ואני חוזר על זה שוב, לטובת ידידי, מלכיאלי, שנכנס עכשיו.

עופר כסיף: אותה עצומה של הרופאים מדברת על כך, שסגר לא רק שלא ימנע את ההדבקה אלא הוא יגדיל אותה, הוא יחמיר את המצב, כך אומרים רופאים.

אלי אבידר: תשאלו את ראשי המועצות שלכם.

אוסנת הילה מארק: אז לא סגר, לא עוצר, לא נעשה כלום, יאללה, כולם תידבקו.

עופר כסיף: ומה מקבלים?

עופר כסיף: בסופו של דבר מקבלים החלטה, תשמע באידיש, אחד מהדברים שאני זוכר מסבתי, עליה השלום: נישט דא און נישט דארט: לא פה ולא שם.

עופר כסיף: זאת אומרת, מצד אחד לא סגר כללי, וטוב שכך לטעמי, למה?

עופר כסיף: אמר חבר הכנסת אבידר, לחצים פוליטיים.

עופר כסיף: לא בריאות, לא ציבור, לא מעניין אותו, רק לחצים פוליטיים איך נשארים על הכיסא.

עופר כסיף: אז זה הניט דא און.

עופר כסיף: הנישט דארט הוא, שגם לא נעשה משהו שהוא בכלל בלי סגר כי זה לא ייראה טוב.

עופר כסיף: פופוליזם זול ועלוב שמסכן את הציבור, לא נותן מענה.

עופר כסיף: המענה צריך להיות כפי שאומרים אנשי המקצוע, לא גחמות פוליטיות של נאשם.

אוסנת הילה מארק: אז אדוני היושב-ראש, אולי בסוף חבר הכנסת עופר כסיף, ייתן לנו פתרון איך מתגברים על הקורונה?

אוסנת הילה מארק: בוא נשמע.

יעקב אשר: בשביל זה יש את אלי אבידר.

אלי אבידר: אני מציע שהיא תחליף אותך.

יעקב אשר: אני רוצה לומר לנציגי הממשלה, אתם עובדים כל-כך קשה בשבועות האחרונים ונמצאים פה כל-כך הרבה שעות, אנחנו נותנים לכם שעה להשתחרר, מה שנקרא מופע תרבות לפי הרמזור.

קארין אלהרר: יעקב, הלוואי וזה היה מצחיק.

יעקב אשר: מיד אני נותן לך את רשות הדיבור ועכשיו תגידי את מה שאת רוצה להגיד.

יעקב אשר: זה באמת לא מצחיק אבל לפעמים צריך לצחוק.

קארין אלהרר: גם אתנחתות קומיות, צריך שיהיו במקום.

קארין אלהרר: המצב רחוק מלהצחיק.

קארין אלהרר: יש פה אירוע שלא מנוהל מהיום הראשון.

קארין אלהרר: אתמול זה באמת היה השיא.

קארין אלהרר: הביאו פרויקטור, נתנו לו את ההזדמנות להביא משהו, המליץ המלצות, בפעם המי יודע כמה אומרים לו, יופי, שים בצד, קודם נעשה לפי הפוליטיקה, אחרי זה נעשה לפי האפידמיולוגיה.

קארין אלהרר: זה דבר שהוא בלתי נסבל.

קארין אלהרר: כל החלטה שהתקבלה היא לא נגד הוועדה, היא לא נגד קארין אלהרר, היא לא נגד יעקב אשר, היא נגד הציבור.

קארין אלהרר: כי מה חושב לעצמו אזרח במדינת ישראל שרואה את הזגזוגים האלה?

קארין אלהרר: שבסוף הכול עניין של לחץ.

קארין אלהרר: האם אתה חושב שהדבר הזה יעודד את אמון הציבור?

קארין אלהרר: התשובה היא לא ולא.

קארין אלהרר: האם צריך לשפר - - -

מיכאל מלכיאלי: גם ההפגנות בבלפור - - -

קארין אלהרר: לא הפרעתי לך, אל תפריע לי.

מיכאל מלכיאלי: לא דיברתי בשביל שתפריעו לי.

קארין אלהרר: אז כשתדבר אני אפריע לך.

קארין אלהרר: כשתדבר, אני מבטיחה, אני אפריע לך.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אני אומרת לך, אי אפשר להתנהל ככה.

קארין אלהרר: מדינה שרוצה להיות חפצת חיים וחפצת שמירה על הסדר, לא יכולה להתנהל ככה.

קארין אלהרר: מה נגיד?

קארין אלהרר: מה נספר?

קארין אלהרר: מה קרה בין שמונה בבוקר לשלוש אחר הצוהוריים?

יעקב אשר: שהייתה טעות קשה של אנשי מקצוע והם תיקנו אותה.

אוסנת הילה מארק: לא.

אוסנת הילה מארק: שהייתה ועדה, שהוועדות הן אלה שמפקחות על עבודת הממשלה.

קארין אלהרר: אוסנת, תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: אמרתם שאין משילות, צעקתם.

קארין אלהרר: יושבים אנשי מקצוע, לא אתה, לא אני, לא אחרים, אנחנו לא רופאים.

קארין אלהרר: יש לנו השגות - - -

יעקב אשר: אל תזלזלי בכוחנו.

יעקב אשר: את יודעת כמה דברים את הוספת בחקיקה, ואנחנו הוספנו בחקיקה.

יעקב אשר: עם כל הכבוד, יש גם טעויות של אנשי מקצוע.

קארין אלהרר: יש לי יכולת לשנות בחקיקה אבל לא היה פה שינוי חקיקה, היה פה שינוי מדיניות.

קארין אלהרר: זה שינוי מדיניות, יעקב, אתה יכול לעשות לא עם הראש 1,000 פעם.

יעקב אשר: רגע, לך זה נראה נורמאלי, שיש 30 ערים אדומות, 8 אדום כזה ו-22 אדום אחר.

קארין אלהרר: אני אגיד לך מה נראה לי נורמאלי.

קארין אלהרר: נראה לי נורמאלי שאם יש מתווה - - -

יעקב אשר: מתווה, אנחנו פה.

קארין אלהרר: לא, זה לא המתווה.

יעקב אשר: זה המתווה, הנה הוא.

קארין אלהרר: לא, יעקב, זה לא המתווה.

קארין אלהרר: אם יש מתווה, אנחנו בודקים אותו, אם יש מה לשפר, משפרים.

קארין אלהרר: זה לא שיפור, זה שינוי מהיסוד.

קארין אלהרר: אני מצרה על כך.

קארין אלהרר: גם מתווסף לזה שאין ישיבות ממשלה, אין ועדות ואין ניהול.

קארין אלהרר: אין ניהול.

קארין אלהרר: יש מישהו שיושב שם למעלה וחושב שעל פיו יישק דבר.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: אלי אבידר, בבקשה.

אלי אבידר: תודה רבה, אדוני.

אלי אבידר: לפעמים שואלים, אז מה כן?

אלי אבידר: אתם כל הזמן אומרים מה לא.

אלי אבידר: א.

אלי אבידר: אמרנו מה כן, גם בוועדה הזאת, מספר רב של פעמים, מה לעשות, לא מקשיבים.

אלי אבידר: בוא נגיד כמה דברים.

אלי אבידר: קודם כל, ראיתי אתמול שהשר דרעי, המציא פתרון מדהים, במקום שיסגרו שמונה ערים חרדיות או שמונה ערים כאלה, אמר, צריך ללכת לסגר כללי.

מיכאל מלכיאלי: זה לא דרעי אמר את זה, גורמי מקצוע אמרו את זה.

מיכאל מלכיאלי: גמזו לא הכחיש את זה אתמול.

אלי אבידר: מלכיאלי, תרשה לי.

אלי אבידר: השר דרעי אמר את זה בטלוויזיה ואני רוצה להגיד את הדבר הבא.

אלי אבידר: סגר אינו מונע תחלואה, סגר מעצים תחלואה.

אלי אבידר: אתה לוקח משפחה של כמה נפשות, מכניס אותם לדירה, כולם יוצאים פוזיטיביים מהדירה הזאת בסוף הסגר.

אלי אבידר: גם הנתונים של ראשי המועצות החרדיות, היה פה אדם אחד, כאשר הוא בדק אחרי הסגר הראשון, רמת התחלואה אצלו בעיר עלתה פלאים.

אלי אבידר: יש לזה הסבר מדעי, כאשר אתה סוגר אנשים בדירות לאורך זמן, כולם נדבקים.

אלי אבידר: הדבר השני, מתחילת המשבר הזה, מה שמפריע לראש הממשלה, הנושא של ההפגנות, זה מפריע לו.

אלי אבידר: ולכן ניתנות כל מיני תפיסות שאני לא מבין אותן: אסור לצאת לים, אסור לצאת לטבע.

אלי אבידר: נמאס לי להגיד את זה 20 פעם, אגיד את זה בפעם ה-21.

אלי אבידר: עברתי מחלה דומה, לא מגפה כמו זו, קראו לה סארס, אחוז התמותה שם היה הרבה יותר גדול.

אלי אבידר: הדבר הראשון שכל המומחים בהונג-קונג אמרו לציבור: צאו לטבע, אל תישארו בבתים, אווררו את הבתים, תפתחו חלונות.

אלי אבידר: תצאו לטבע, לכו תנשמו אוויר צח, בטבע לא מדביקים.

אלי אבידר: לכן, התפיסה הזאת להגיד לאזרחים לא לצאת לים היא לא ברורה, או לא לצאת לטיולים, היא לא ברורה ולכן יש פה כוונת מכוון והכוונה היא נושא ההפגנות.

אלי אבידר: לחברתי אוסנת מארק, אני רוצה להגיד את הדבר הבא, אני רוצה לעדכן אותך בטכנולוגיה של השב"כ, שתדעי, גם כשהטלפון סגור, השב"כ יודע שאת נמצאת.

אוסנת הילה מארק: אם משאירים אותו בבית - - -

אלי אבידר: גברתי, תאמיני לי, אף אחד לא משאיר טלפון בבית.

אוסנת הילה מארק: די, נו, דיברו על זה.

אלי אבידר: אני בכל זאת רוצה לחזור, אני רק רוצה למנוע את המבוכה.

אלי אבידר: רק כשהטלפון סגור, השב"כ יודע איפה את.

אלי אבידר: האיכונים של השב"כ שהם הדבר הכי לא מדויק בעולם, הם מאוכנים גם כשהטלפון סגור.

אלי אבידר: אני לא רוצה להסביר לך - - -

אוסנת הילה מארק: אבל גם אם משאירים אותו בבית, הוא לא יכול לדעת שהוא היה בבלפור, תפסיק כבר.

עופר כסיף: מי משאיר את הטלפון בבית?

עופר כסיף: מאיפה את כל-כך יודעת?

אוסנת הילה מארק: איך יכול להיות שבמשך כמה שבועות לא נדבק אדם אחד?

אוסנת הילה מארק: אחד לא נדבק בהפגנה, אפס נדבקים.

אלי אבידר: הסיבה שאני לא מסביר לך יותר - - -

יעקב אשר: סיעתא דשמיא יש להם.

אוסנת הילה מארק: סיעתא דשמיא גדולה מאוד.

אלי אבידר: אני רוצה להגיד לך את הדבר הבא, הסיבה שאני לא מסביר לך יותר, כיוון שאני לא רוצה שכל מחבל יבין, כי גם כשהטלפון אתך אפשר לגרום שלא יאכנו אבל לא נסביר למה.

אלי אבידר: הדבר המשמעותי שחשוב לי להגיד לחברי הכנסת החרדיים, אי אפשר לאכול את העוגה ולהשאיר אותה שלמה.

אלי אבידר: אי אפשר להתחיל להילחם לצאת לאומן, ומצד שני להגיד, אסור.

אלי אבידר: אני אומר לכם בכנות, אני נגד סגירת בתי כנסת, נגד סגירת אולמות אירועים, נגד סגירה, נקודה, לא בגלל שאני איזה צדיק גדול, אלא בגלל שהרופאים לא יודעים.

אלי אבידר: הם יודעים רק דבר אחד, ריחוק חברתי, שים מסכה, שגם זה מוטל בספק, שמור על ריחוק, אתה לא מרגיש טוב, אל תצא, על הכיפאק, אבל הם לא יודעים, אין יותר ידע.

אלי אבידר: אז מה סוגרים?

אלי אבידר: מה אתם סוגרים בדיוק?

אלי אבידר: אסור לסגור בתי כנסת, אסור לסגור ישיבות, אסור לסגור אולמות ובוודאי לא אולמות תרבות.

אלי אבידר: מה הבעיה לעשות מופעים בטבע, למה להגביל את זה ל-20?

אלי אבידר: האוויר בחוץ עושה הבדלה אם יש 20 או 300?

אלי אבידר: זה לא הגיוני והמוטיבציה שם אחרי הדברים היא הפגנות.

אלי אבידר: לסיום אני רוצה לומר, זה לא יעזור לכם, אנחנו לא נפסיק להפגין, נקודה.

אוסנת הילה מארק: תמשיך.

אלי אבידר: לא יעזור לכם, מה שלא תעשו.

אלי אבידר: מי שלא היה בבלפור לא ראה מראה כזה מימיו, של מישהי תופסת מיקרופון - - -

אוסנת הילה מארק: ברור, הוא לא ראה ציצים, הוא לא ראה כלום, מה הוא ראה בבלפור?

אלי אבידר: תכבדי גברתי, תנסי לכבד את המגדר שממנו את מגיעה.

אלי אבידר: תנסי לכבד את המגדר.

קארין אלהרר: לא, היא איבדה את זה.

אוסנת הילה מארק: למה איבדתי את זה, מה, זה לא היה?

יעקב אשר: די, די, חבר'ה.

אוסנת הילה מארק: מי שלא היה בבלפור לא ראה מחזות מעולם.

קארין אלהרר: אני מבינה שהיית.

אלי אבידר: אוקי גברתי, אני הייתי חוזר בי ממה שאמרת, אבל תהיי בריאה.

אלי אבידר: מי שלא ראה 50,000 איש חוזרים אחרי קריאה של מישהי במיקרופון: ביבי הביתה, ו-50,000 איש צועקים לו בחזרה, ביבי הביתה, לא ראה מראה יפה כזה מימיו.

אלי אבידר: אוסנת, לא מאוחר להתנצל על מה שאמרת.

אוסנת הילה מארק: על מה להתנצל, שיקפתי משהו שלא היה?

אלי אבידר: את מחפיצה את המגדר שממנו את מגיעה.

אוסנת הילה מארק: ממש מעניין אותך המגדר שלי.

אלי אבידר: מאוד מעניין, יותר ממך, כנראה.

אלי אבידר: כנראה יותר ממך.

יעקב אשר: אלי, אלי, עכשיו אתה מפריע.

אוסנת הילה מארק: לא שמעתי אותך יוצא נגד - - -

אלי אבידר: תתביישי לך.

אלי אבידר: יותר ממך מעניין אותי.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, בגלל מה שנאמר כאן על איך התנגדנו לסגרים על בני ברק וכדומה, חברת הכנסת קארין אלהרר, בדיוק השנייה קיבלתי מייל שהייתי רוצה לשתף בו אותך ואת הוועדה.

מיכאל מלכיאלי: כותבת ככה אישה חרדית – כתוב פה את השם והתפקיד שלה, תפקיד בכיר – אני לא מכיר את האישה: אני אישה חרדית המתגוררת בבני-ברק, מקום עבודתי בתל-אביב.

מיכאל מלכיאלי: הבוקר, כאשר כף רגלי הנגועה דרכה במפתן המשרד, התנפלו עליי כל עובדות המחלקה ודרשו ממני לשים מסכה ולא להתקרב.

מיכאל מלכיאלי: הסתכלתי עליהן, חברות לעבודה, עד אתמול צחקנו וכו', והתשובה הייתה, את מבני-ברק, את חולה, את מפיצה את המחלה - - -

קארין אלהרר: גם אני רוצה לשתף הודעה שקיבלתי מאדם מבני-ברק.

אלי אבידר: אבל אתם אשמים, מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: זאת הודעה אחת שקיבלתי מיני רבות.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, בשבועות האחרונים, לציבור החרדי, שפעם אחר פעם מגיעים לעבודה גם נשים וגם גברים, וישר שמים עליהם תווית של הנה מפיצי המחלות, זה אחד הדברים שגרם לנו אתמול לא להסכים עם מה שגמזו עשה.

קארין אלהרר: אני גם רוצה להקריא את מה שקיבלתי מבחור מבני ברק.

יעקב אשר: אבל יכולת לנצל את הזמן שלך.

יעקב אשר: אי אפשר, אין פעמיים.

קארין אלהרר: למה לא?

מיכאל מלכיאלי: אני הבטחתי לקצר ואני אומר עוד הפעם, כשבאו והטילו סגרים שבסוף הם מצטיירים נקודתיים נגד מגזר מסוים, זה התוצאות והתוצאות האלה יכולות להוביל גם לדברים לא טובים, יש נשים שלא מתקבלות לעבודה בגלל זה או רוצים שילכו לעבוד ויפרנסו וזה לא קורה.

מיכאל מלכיאלי: זאת הסיבה, קארין, שהתנגדנו.

יעקב אשר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אפשר גם להקריא?

יעקב אשר: לא.

קארין אלהרר: בדיוק אתמול קיבלתי הודעה מאדם מבני-ברק, שאמר שאתם - - -

מיכאל מלכיאלי: שביקר אצל ראש העיר אתמול?

מיכאל מלכיאלי: מי זה האיש שהיה בבני ברק, מי שביקר אצל ראש העיר?

קארין אלהרר: אני לא יודעת אם הוא ביקר אצל ראש העיר.

מיכאל מלכיאלי: עפר שלח, הוא גם - - -

קארין אלהרר: אני לא צריכה הודעה מעפר שלח, אני מדברת אתו, אני לא צריכה הודעה ממנו.

יעקב אשר: השעה עשר וארבע דקות, אנחנו נמשיך את הדיון, אם את רוצה להקריא, מחר בתחילת הישיבה.

קארין אלהרר: למה מחר?

קארין אלהרר: אפשר היום.

קארין אלהרר: מאוחר?

קארין אלהרר: מה קרה, אתם לא רוצים לשמוע ביקורת?

יעקב אשר: היו הרבה הצעות לסדר.

קארין אלהרר: אתם לא רוצים לשמוע ביקורת?

יעקב אשר: אה, ביקורת עלינו, זה העניין?

יעקב אשר: יש לי 1,000 כאלה וטוב שיש.

יעקב אשר: אצלנו יש פריימריז.

יעקב אשר: אה, גם אצלכם הולך להיות, זה מעניין.

קארין אלהרר: אצלך הפריימריז, חבל על הזמן.

יעקב אשר: מה זה, חברי מועצת גדולי התורה.

קארין אלהרר: גדולי התורה גדולים בפריימריז.

יעקב אשר: אצלכם היה גדול אחד עד היום.

אלי אבידר: יעקב, לזה יש לך זמן לדבר, נכון?

אלי אבידר: תן לה כבר להקריא ונגמור.

יעקב אשר: טוב, חברים, היועץ המשפטי, איפה אנחנו נמצאים?

יעקב אשר: נעצרנו בסעיף 4.

יעקב אשר: אולי נתחיל אתו.

גור בליי: התחלנו להקריא, דיברנו על כמה מהסוגיות העקרוניות שעלו, חלק מהן גם יעלו בהמשך בתקנות הספציפיות.

גור בליי: אני מפנה אתכם לנוסח המשולב בעמוד 3, שם נעצרנו לגבי הגבלת ההתקהלות הכללית.

גור בליי: אני מזכיר, שבמהלך הדיון עלו ארבע נקודות שבהן נציגי הממשלה התבקשו על ידי הוועדה לתת את הדעת עליהן ולבדוק אותן, חלק מהן גם יעלו בהמשך.

גור בליי: נקודה אחת, הנושא של הקריטריונים.

גור בליי: עלו שאלות גם לגבי התוספת של חצי נקודה בקריטריונים, גם לגבי הנושא של הצוות הבינמשרדי, שמעביר רשויות מצבע לצבע, לגבי הקריטריונים שמנחים את הצוות הבינמשרדי ולגבי האופן שאפשר להסיג על ההחלטות בהקשר הזה.

גור בליי: זה הנושא של הקריטריונים.

גור בליי: דבר שני, עלה הנושא סביב ההגדרה של שטח סגור – שנמחקה – עלה הנושא שגם יעלה בהמשך לגבי החללים הנפרדים.

גור בליי: זאת אומרת, בהקשרים מסוימים אנחנו נדבר על זה גם בהמשך כשנגיע לתקנות הספציפיות, אבל עלתה השאלה, האם המגבלות שקשורות בחישוב תפוסה לפי מספר כניסות, זה יכול להיות באולמות תרבות, יכול להיות בבתי כנסת, יכול להיות בסיטואציות מסוימות גם במסעדות, האם כשמדובר בחללים נפרדים, בקומות נפרדות, באיזה מידה אפשר --

יעקב אשר: עם כניסות נפרדות.

גור בליי: --כן, קומות נפרדות עם כניסות נפרדות, איך מתייחסים לזה.

גור בליי: אני חושב שמה שעלה מהוועדה, שצריך להתייחס לזה בנפרד.

גור בליי: זאת אומרת, אם יש לך קומפלקס של אולמות, השאלה אם לא כל אולם הוא בנפרד או קומות נפרדות בהקשרים אחרים?

גור בליי: זו הנקודה השנייה, חללים נפרדים.

גור בליי: נקודה שלישית שעלתה, גם נציגים שדיברו בזום, הנושא של חנויות גדולות.

יעקב אשר: מה שהעלו כאן, חנויות שהן לא בתוך קניונים, חנות גדולה.

יעקב אשר: בפעם הקודמת המגבלה הייתה עד 7 מטר, בהתחשב במקום, זה בעצם היה הסף העליון.

יעקב אשר: עכשיו קבעו איזשהו סף ותוקעים אותם, אם זה חנויות ביגוד ודברים כאלה.

אלי אבידר: מה זאת אומרת, אתה יכול לחדד את זה?

גור בליי: אנחנו נגיע לזה, אולי בתקנה הספציפית.

יעקב אשר: אפילו עד 100 איש, בלי קשר לגודל.

גור בליי: מה שיש כרגע בהסדר הנוכחי שחל ברוב המקרים, שיש לך לפי צבעים אדום, צהוב, כתום וירוק, מגבלה לפי רישיון עסק או לפי 4 מטר רבוע לאדם, אבל יש איזה קייפ שחותך את זה.

גור בליי: אז בחנויות קטנות, ממילא לפי השטח שלך אתה לא מגיע לקייפ.

גור בליי: אבל בחנות מאוד גדולה, למשל אם יש לך 1,000 מטר רבוע וזה לפי 4 מטר רבוע לאדם, תיאורטית אתה יכול להכניס 250 איש באותה חנות, אבל לפי ההוראות פה אתה בעצם נחתך ב-100 באזור ירוק.

אוסנת הילה מארק: למה?

אוסנת הילה מארק: יותר.

גור בליי: כך קבוע בתקנות.

גדעון סער: אתמול שאלתי את הפרויקטור והוא אמר שיש זיקה לגודל.

גור בליי: יש זיקה עד נקודה מסוימת.

גור בליי: זאת אומרת, עד שאתה מגיע לקייפ, ככל שזה יותר גדול יכולים להיכנס יותר אבל אז זה נחתך - - -

גדעון סער: איך אנשי משרד הבריאות מסבירים את הקייפ?

נינא כהן קרן: גור, אולי כדאי שנקריא את תקנה 8, כי אנחנו כל הזמן מדברים על תקנה 8 בתקנה 4.

גור בליי: בסדר, בואו נתקדם, פשוט הדברים עלו תוך כדי.

יעקב אשר: הדבר הזה צריך להיות מתוקן.

יעקב אשר: אפילו משרד הבריאות מהנהן בראשו.

גור בליי: כן, זה גם עלה מהדברים של פרופ' גרוטו, אתמול.

אוסנת הילה מארק: גם כשגדעון שאל אותו אתמול, הוא אמר לו שהגודל כן משפיע.

גור בליי: אז אמשיך לפי הסדר.

גור בליי: 4(א), כשהקראנו את התיקון שמוצע על ידי הממשלה, זה בעצם למחוק את מה שהיה שם, אני אקריא אותו שוב, שיהיה הקשר לדיון: 4.

גור בליי: (א): "מבלי לגרוע מהאמור בתקנה 2, לא יקיים אדם ולא ישתתף בהתקהלות, כולל תפילה או טקס דתי, שמספר האנשים בה עולה על המפורט להלן, לעניין כל אזור מהאזורים המפורטים בתוספת הרביעית: (1) באזור אדום – 10 אנשים במבנה ו-20 בשטח פתוח.

גור בליי: (2) באזור כתום – 25 אנשים במבנה ו-50 אנשים בשטח פתוח.

גור בליי: (3) באזור צהוב – 50 אנשים במבנה ו-100 אנשים בשטח פתוח.

גור בליי: (4) באזור ירוק – 100 אנשים במבנה ו-250 אנשים בשטח פתוח".

גור בליי: זאת המגבלה הכללית שהתחלנו לדבר עליה, יש בה את החלוקה לצבעים שדובר עליה אתמול באריכות.

גור בליי: מה שלא היה התייחסות על בסיס מה המספרים האלה התקבלו?

גור בליי: כלומר, מה היה הבסיס.

יעקב אשר: הניקוד, שיטת הניקוד.

גור בליי: לא.

גור בליי: יש איזה שהם קריטריונים שהובילו בהגבלת ההתקהלות הכללית למספרים הספציפיים האלה.

אוסנת הילה מארק: אתה מדבר על מה שכתוב באזור אדום, באזור כתום?

גור בליי: כן.

עופר כסיף: יעקב, זה לא רק שיטת הניקוד.

עופר כסיף: מה הקשר - - -

יעקב אשר: הוא שואל על המספרים, למה 10 ולא 12?

יעקב אשר: אבל אין סוף לדבר.

יעקב אשר: אני מאוד לא אוהב את ה-10 באזורים אדומים.

יעקב אשר: אני חושב שגם באזורים אחרים היה צריך להיות קצת יותר.

יעקב אשר: לדעתי אין לנו אפשרות לשנות את זה כרגע.

אלי אבידר: למה זה עושה לך יותר טוב אם רמת השרון גם תוכרז אדום?

אלי אבידר: למה זה משנה?

אלי אבידר: הרי ממילא אתה תיסגר, זה לא משנה אם בעוד עשר ערים יהיו.

יעקב אשר: אותי זה לא מפחיד, יש לי לב חלש בעניינים האלה.

יעקב אשר: אני מדבר על תקופה שבה אף אחד לא יודע איזה עיר זה יהיה.

יעקב אשר: אבל אני אומר, אזור אדום, עשרה זה מוגזם.

יעקב אשר: משרד הבריאות עומד כרגע על דעתו בעניין הזה, אנחנו עוד נתנהל וננהל.

יעקב אשר: כרגע זאת ההצעה.

יעקב אשר: למה 10 ולא 20, או למה זה 25 ולא 35?

יעקב אשר: משרד הבריאות, בבקשה.

אמיליה אניס: בוקר טוב, אני ד"ר אמיליה אניס, אני מנהלת האגף לאפידמיולוגיה בשירותי בריאות הציבור.

אמיליה אניס: המספרים האלה התקבלו תוך התחשבות של ניהול סיכונים, כמובן שאם יהיו מספרים גדולים יותר, אזי הסיכון להתקהלות הנו גדול יותר.

אמיליה אניס: כפי שכולנו יודעים, המטרה שלנו זה להימנע מהתקהלות מיותרת שיכולה להוות סיכון להדבקה.

אמיליה אניס: לכן נקבעו המספרים הללו.

אוסנת הילה מארק: יש לי שאלה, האם המספרים האלה הם נכונים גם באזורים אדומים, גם לגבי העסקים או שלגבי העסקים יש לכם מתווה אחר?

אוסנת הילה מארק: אולי תקרא את תקנה 8?

גור בליי: תיכף נגיע לתקנה 8.

גור בליי: בעקבות ההערה של הוועדה אני מדלג לתיקון הבא.

גור בליי: לגבי תשאול של אנשים, נוסף ב-7(4)(א): המחזיק או המפעיל של המקום, או מי מטעמו, ישאל את הנכנסים, למעט עובדי המקום, את השאלות.

גור בליי: לעניין קטין נוסף:

גור בליי: לרבות את האחראי על הקטין.

גור בליי: בנוסף, בפסקה 6, גם פה נעשו התאמות, לבקשת הוועדה, לגבי החובה לפעול מחזיק או המפעיל של מקום ציבורי עסקי: "המחזיק או המפעיל של המקום יפעל ככל האפשר לשמירת מרחק של 2 מטרים לפחות בין אנשים שאינם גרים באותו מקום, לרבות בתורים, וכן יפעל ככל האפשר למניעת הצטופפות של השוהים במקום מסוים, לרבות הצטופפות בכניסה למקום.

יעקב אשר: נוסח מרוכך יותר.

אוסנת הילה מארק: אבל האם מדובר פה במפעיל עסקי וציבורי?

אוסנת הילה מארק: הם מדברים גם על חנויות, כל-בו?

יעקב אשר: כן, זה על חנויות.

אוסנת הילה מארק: ומה עם בתי קולנוע, אולמות אירועים?

יעקב אשר: בוודאי, שם יש חובת רישום.

אוסנת הילה מארק: עזוב את חובת הרישום, אני מדברת על המספור, כמה אנשים יכולים להיות שם?

אוסנת הילה מארק: אם יש שם את הסיפור של הגודל?

אוסנת הילה מארק: אנשי המקצוע, אתם אתנו?

רותי גרוס: את יכולה לחזור על השאלה?

אוסנת הילה מארק: אני שואלת, יש פה נוסחה לערים אדומות, כתומות וכו'.

אוסנת הילה מארק: קבעו שבגודל כזה יהיו 10 אנשים, 20 איש, 30 איש.

אוסנת הילה מארק: כאנשי המקצוע, איך אתם מתייחסים לכל בו?

אוסנת הילה מארק: לדוגמה, המשביר לצרכן, יש בו שלוש קומות, פה בירושלים הוא גדול מאוד, מה, גם שם יהיו רק עשרה אנשים בתוך הכל-בו?

אוסנת הילה מארק: איך אתם מתייחסים לזה?

אוסנת הילה מארק: על אותו עיקרון גם בית קולנוע.

אוסנת הילה מארק: אותו עיקרון תיאטרון, אולם אירועים.

אוסנת הילה מארק: יש גני אירועים שיש להם שבעה, שמונה ועשרה דונם, הם לא יכולים לעשות אירועים.

אוסנת הילה מארק: תנו לזה איזשהו מתווה.

אוסנת הילה מארק: אם היא אומרת לנו, שסעיף 8 נותן לזה ביטוי, אולי כדאי לקרוא את סעיף 8 ונבין על מה אנחנו מדברים.

גור בליי: אולי אני אשלים ומיד אנחנו מגיעים ל-8.

גור בליי: הדבר האחרון שלפני 8, התוספת של (7)(11).

גור בליי: (7) (11) "המחזיק או המפעיל של המקום, לא יגיש מזון ולא יאפשר הגשת מזון לצריכה במקום, למעט שתייה; הוראה זו לא תחול על מקום שהוא בית אוכל, בר, פאב או גן אירועים ועל עסק המצוי במקום דרך קבע שעיקר עיסוקו הגשה של מזון לצריכה במקום".

גור בליי: כאן השאלה, אם יש מקום שהוא מגיש מזון בתוך מקום גדול יותר שלא מגיש מזון, לא יחול עליו האיסור הזה, נכון?

גור בליי: זאת אומרת, אם יש לך איזשהו קיוסק בתוך מקום עבודה, קיוסק בתוך שמורת טבע, אז הקיוסק הזה ייכנס פה בחריג, נכון?

רותי גרוס: בדיוק, זאת הכוונה.

גור בליי: טוב, אנחנו נגיע לסעיף 8.

גור בליי: זה בעצם התיקון הכי משמעותי פה.

גור בליי: מה שהממשלה מציעה, למחוק את מה שהיה ב-8(א), במקום זה לכתוב כך: 8.

גור בליי: (א) "במקום ציבורי או עסקי, המחזיק או המפעיל של המקום יקבע ויפעיל מנגנון לוויסות כניסת האנשים למקום, למעט עובדי המקום, ובכלל זה באמצעות תיאום הגעה מראש כך שבכל עת לא ישהו במקום אנשים במספר העולה על התפוסה המרבית המותרת; בתקנה זו, "התפוסה המרבית המותרת" – בהתאם לאזור המפורט בתוספת הרביעית שבו מצוי המקום הציבורי או העסקי, ולפי המפורט להלן לצד כל אזור; (1) באזור אדום – עד 10 אנשים במבנה ועד 20 אנשים בשטח פתוח ובלבד ששטח המקום מאפשר שמירת מרחק של 2 מטרים בן אדם לאדם; (2) באוזר כתום – במקום שהוא עסק טעון רישוי שקבועה לו תפוסה מירבית ברישיון – במבנה – 20% מהתפוסה, ובשטח פתוח – 40% מהתפוסה, ואם אינו עסק כאמור – לא יותר מאדם ל-4 מטרים רבועים, והכול עד 25 אנשים במבנה ועד 50 אנשים בשטח פתוח לכל היותר, ולא פחות מהאמור בפסקה (1).

גור בליי: (3) באזור צהוב – במקום שהוא עסק טעון רישוי, שקבועה לו תפוסה מירבית ברישיון – במבנה – 40% מהתפוסה, ובשטח פתוח – 60% מהתפוסה, ואם אינו עסק כאמור - לא יותר מאדם ל- 4 מטרים רבועים, והכל עד 50 אנשים במבנה ועד 100 אנשים בשטח פתוח, לכל היותר, ולא פחות מהאמור בפסקה (1).

גור בליי: (4) באזור ירוק- במקום שהוא עסק טעון רישוי שקבועה לו תפוסה מירבית ברישיון – במבנה – 60% מהתפוסה, ובשטח פתוח – 80% מהתפוסה, ואם אינו עסק כאמור – לא יותר מאדם ל-4 מטרים רבועים, והכל עד 100 אנשים במבנה ועד 250 אנשים בשטח פתוח, לכל היותר, ולא פחות מהאמור בפסקה (1).

גור בליי: לעניין תקנה זו, שטח המקום יחושב לפי האזור הפתוח לקהל מתוך שטח המקום, ולמעט שטחי חניון, מחסנים שטחי תפעול וכיוצא בזה".

אוסנת הילה מארק: הפכנו את בעלי העסקים מתחילים לחשב את הנוסחאות שלהם.

עופר כסיף: גם אתמול העליתי את השאלה ואני מעלה אותה שוב.

עופר כסיף: יש פה לכאורה סתירה בין שלוש קטגוריות, לפחות כשמדובר על אזור צהוב, בעצם מכתום והלאה.

עופר כסיף: יש גם אחוז, גם האנשים וגם המטראז'.

עופר כסיף: הדברים האלה לאו דווקא עולים בקנה אחד.

יעקב אשר: תסבירו את הנוסחה בבקשה.

עופר כסיף: ומה קורה במקרה של סגירה?

עופר כסיף: מה שאני הצעתי אתמול בהמשך, זה גם מופיע בסעיף 8, מה גובר על מה?

רותי גרוס: אין פה סתירה, בעינינו.

רותי גרוס: יש פה תנאים ובסופו של דבר מגבלה, אילוץ שאנחנו צריכים להתמודד אתו.

רותי גרוס: קודם כל, אם יש רישיון עסק, זה הולך לפי תפוסה.

רותי גרוס: אם אין לך אז הולכים לפי אדם ל-4 מטר רבוע.

רותי גרוס: בכל מקרה יש מגבלת תקרה.

אוסנת הילה מארק: התקרה שאת מדברת עליה זה 250 איש בגג, בחוץ.

רותי גרוס: באזור ירוק.

רותי גרוס: זה בכל מקרה האילוץ העליון.

אוסנת הילה מארק: לא יכול להיות מצב שאנחנו נמצא חתונות של 500 איש, כלומר, באישור.

רותי גרוס: לא.

אוסנת הילה מארק: זאת אומרת, שהגג הוא 350.

רותי גרוס: חתונות, ספציפית, אפשר רק בגני אירועים עד 100 אנשים.

יעקב אשר: גם על זה דיברנו.

רותי גרוס: דיברנו על זה, זאת פעילות בעלת פוטנציאל גבוה לסיכון, חתונות באופן ספציפי, התכנסות וכנראה שיהיו ריקודים, אמרנו שזה אחד הקריטריונים שעולה למתווה ארצי.

גור בליי: אבל מי שעושה את זה בגינה שלו הוא יכול עד 250.

אוסנת הילה מארק: ברור, מה זה הדבר הזה?

אוסנת הילה מארק: למה?

אוסנת הילה מארק: אדוני היושב-ראש, בגינה של הבית שלך אתה יכול לעשות עד 250 איש.

אוסאמה סעדי: ככה עוקפים את ההוראות.

אוסנת הילה מארק: מה קורה?

אוסנת הילה מארק: אנחנו דופקים פעמיים את האזרחים, פעם אחת כשזרקנו לכלבים את כל בעלי האירועים, האולמות והמסעדות הגדולות שעורכות אירועים - - -

יעקב אשר: הבעיה שאת מעלה עכשיו, אתמול דיברו נציגי בעלי האולמות, הם טענו שיוצא אבסורד שחתונות מתקיימות במסעדות.

יעקב אשר: זאת אומרת, אולם חתונה לא יכול לקיים חתונה, אבל מסעדה גדולה, כן.

אוסאמה סעדי: קח את הרחוב שליד הבית שלי, בכל כפר ובכל יישוב עושים את זה ברחוב או בחצר בית הספר עם 250 איש, מה הבעיה?

אוסאמה סעדי: ככה עוקפים את זה.

אוסאמה סעדי: במקום שאנחנו נאפשר להם לקיים את זה באולם עם 150 או 200 או 250, כאשר יש אולמות שהתפוסה שלהם היא 1,000, מגבילים אותם ל-100.

אוסאמה סעדי: ביישובים אדומים וכתומים אסור בכלל לעשות את זה.

אוסאמה סעדי: אוסנת, שאלת אותי מה לעשות, סגר לילי לא יעזור, יתחילו לעשות ביישוב אחר, אם זה בסכנין, יבואו לשם ויקיימו את החתונה.

אוסאמה סעדי: תנו לאנשים לחיות.

אוסאמה סעדי: אמרתי מהרגע הראשון, יש תקנות ויש גזירות שהציבור לא יכול לעמוד בהן, את זה משרד הבריאות צריך להבין.

יעקב אשר: לכן העלינו אתמול באריכות את הנושא של אולמות.

יעקב אשר: בעלי האולמות אמרו, שהם מוכנים לקחת שוטר בשכר או פקח בשכר שיהיה צמוד לכל אירוע.

יעקב אשר: זה דבר שחייב להיות כדי להסדיר בתקנות קשיחות וברורות.

קארין אלהרר: לא הבנתי את האירוע הזה, בעל אולם ייקח שוטר בשכר?

קארין אלהרר: מה הדבר הזה?

יעקב אשר: סיפרתי לכם, כשאני הייתי ראש עיר והיינו מקיימים אירועים, יש מושג שנקרא שוטר בשכר, הוא לא נהיה עובד של הרשות, גם בכדורגל.

יואב סגלוביץ': אני רק מזכיר לכולם, אנחנו לא בממשלה, את התקנות האלה צריך לאשר.

יעקב אשר: אנחנו מדברים אתם על זה.

יואב סגלוביץ': זה כבר עלה.

יואב סגלוביץ': אני מביא משהו כללי לגבי מה שנאמר אתמול כי נאמרו הרבה דברים בלהט הישיבה.

יעקב אשר: אנחנו מדברים על סוגית האולמות.

יואב סגלוביץ': אני מדבר על סוגית האולמות, שעובדים בשכר אך ורק לאירועים ציבוריים שגם להם יש היתרים ספציפיים מה כן ומה לא.

יואב סגלוביץ': זה לא יהיה לחתונות - - -

קארין אלהרר: זה לא יכול להיות לאירוע פרטי.

יעקב אשר: צריך לבדוק את זה.

יעקב אשר: אני חושב - - -

יואב סגלוביץ': אני רוצה להגיד עוד משפט ולמצוא פתרון שיש בו היגיון.

יעקב אשר: אין פתרון.

יעקב אשר: מאבטחים זה לא פתרון כי הם עובדים אצל הבן אדם.

יואב סגלוביץ': אני מחפש את ההיגיון.

יואב סגלוביץ': תקנות שיש בהן היגיון פנימי, הציבור יכבד אותן.

יואב סגלוביץ': תקנות שאין בהן היגיון, כנראה לא יכובדו.

יואב סגלוביץ': אנחנו נמצאים בעידן של אי כיבוד של כלום כי הכול זה הפוך על הפוך.

יואב סגלוביץ': דרך אגב, יותר נכון לעשות כאשר אומרים לאנשים, כן, אבל, מאשר להגיד להם לא, רק.

יואב סגלוביץ': ולכן אני אומר לגבי החתונות, תלכו לעמדה של כן, אבל.

יואב סגלוביץ': זו ההצעה המקצועית שלי אליכם, תגבילו את זה למספר שהוא נכון, לא צריך שוטרים ולא שום דבר, מה שצריך זה אחריות של בעלי האולמות.

יעקב אשר: יואב, אני אגיד לך איפה הבעיה מתחילה, בתוך עמנו אנחנו יושבים.

יעקב אשר: קשה מאוד בחתונה לא לגרום לכך שבסוף פוצחים בריקוד.

יעקב אשר: לכן הצעתי את ההצעה, ברור דבר אחד, לרשויות מקומיות אין 200 פקחים לכל אירוע – קודם כל דיברו על נקודה נוספת, שתהיה הרתעה לבעל האולם.

יעקב אשר: כי בעצם מה טוענים בעלי האולמות ובצדק?

יעקב אשר: הם אומרים, פה אנחנו אחראים.

יעקב אשר: כשעושים בחצרות, אף אחד לא אחראי, כשעושים פיראטי, אף אחד לא אחראי, פה אנחנו אחראים.

יעקב אשר: נדמה לי שמשרד המשפטים העלה, יכול להיות שיצטרכו להביא תיקון חקיקה ולהעלות את הקנס לבעל אולם שיפר את הכללים.

יעקב אשר: אבל רק כדי לעזור לבעל האולם, הוא צריך מישהו אצלו שגם יכול לתת דוחות.

יואב סגלוביץ': יעקב, אנחנו מכירים את הדבר הזה, כשבעל אולם יודע שהוא יכול לעשות 150 במקום 100 או שלא יהיה לו בכלל, הוא ילך על המתווה.

יואב סגלוביץ': אני אגיד לך יותר מזה, מעולם לא ניסו את הדבר הכי פשוט, להסביר לאנשים ולהגיד להם, זה הכלל, לא שמים גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

יעקב אשר: זה נכון, מצד שני, בפני עיוור לא תיתן מכשול.

אוסנת הילה מארק: אדוני היושב-ראש, המתווה הזה שאנחנו מדברים עליו בסעיף 8, ויש את ההגבלות לפי גודל וכו', היא אומרת שזה לא קשור לאירועים.

רותי גרוס: לא קשור, אירועים זה מתווה ארצי.

גור בליי: אולי נאפשר להם להציג בצורה מסודרת.

נינא כהן קרן: יש את המגבלה המספרית, היא חלה לפי אזורים שונים.

נינא כהן קרן: לצורך העניין, אזור ירוק, שטח פתוח – 250.

נינא כהן קרן: זה חל גם על התקהלות.

יעקב אשר: אבל מה סוג הפעילות?

יעקב אשר: איזה סוג פעילות?

אוסנת הילה מארק: עכשיו אני רוצה לעשות הרמת כוסית, אני יכולה לעשות 250 איש באזור פתוח?

נינא כהן קרן: בשטח ציבורי, התקהלות, כן, את יכולה לעשות.

אוסנת הילה מארק: לא הבנתי, אני רוצה לעשות כנס עם 250 איש, במקום פתוח באזור ירוק, אני יכולה?

נינא כהן קרן: כן, את יכולה.

נינא כהן קרן: שימי לב, שבמקום ציבורי יש גם את ההגבלה על הגשת מזון.

אוסנת הילה מארק: וחתונה אנחנו לא יכולים.

אוסאמה סעדי: למה לא? למה לא?

אוסאמה סעדי: אני מזמין אנשים, עם שולחנות, בלי אוכל, על שפת הים ביפו.

נינא כהן קרן: אתה יכול.

אוסאמה סעדי: זה לא רציני, לכן האנשים והציבור מאבדים אמון בכל ההוראות האלה של משרד הבריאות.

אוסאמה סעדי: עם כל הכבוד, במקום שתבואו, תיקחו אולם מסודר, עם פקחים, עם בעל המקום שיחתום על התחייבות, יש לכם כתובת, אתם אומרים להם, יאללה - - -

נינא כהן קרן: אני רוצה להסביר, 250 איש באזור ירוק, זה איזשהו קייפ שתקף גם לפעילות של מקום ציבורי במקום ירוק, כמובן בכפוף לזה שזה עד 80% מהתפוסה, גם להתקהלות.

נינא כהן קרן: יש גם את הסעיף של אירועים, זאת אומרת, אירוע בתוך מסעדה, גם אם תיאורטית היא מסעדה שהייתה יכולה להכיל 500 איש, אירוע אחד יכול להיות עד 250 היכן שהוא לא מתקיים, אם זה בכפר, אם זה בבית - - -

אוסאמה סעדי: ובמסעדה זה בסדר?

נינא כהן קרן: בתוך מסעדה גם עד 250, בתנאי שזה עומד - - -

אוסאמה סעדי: למה באולם לא?

רותי גרוס: מסעדה זה לא חתונה, זה אופי פעילות אחר.

אוסאמה סעדי: מה ההבדל בין מסעדה לאולם, במסעדה אין אוכל?

קארין אלהרר: זה לא אותו הדבר.

רותי גרוס: כי בחתונה כולם מתנשקים ומתחבקים ורוקדים - - -

אוסנת הילה מארק: ובמסעדה כשבאים 250 איש הם לא מתחבקים ומתנשקים?

אמיליה אניס: במסעדה זה אנשים שאינם מכירים אחד את השני.

אמיליה אניס: לעומת זאת, באירוע זה אנשים שמכירים אחד את השני אז האינטראקציה יותר גבוהה.

נינא כהן קרן: אני מזכירה שוב את מה שציין אתמול פרופ' גרוטו, במצגת שלו, יש כמה נושאים, זה יכול להיות או בגלל שיש להם הגבלות על המשק, או בגלל שהם מתאפיינים בסיכון הרבה יותר גבוה, הם נסגרו באופן רוחבי.

נינא כהן קרן: ואחד החריגים – יש מעט יוצאי דופן כאלה – הם אולמות האירועים.

נינא כהן קרן: בגלל שמבחינתנו זו אולי הפעילות הכי מסוכנת ותקופה מאוד ארוכה הם היו סגורים לחלוטין, הוחלט להחריג אותם, הייתה גם התלבטות מאוד גדולה במשרד אם זה בכלל נכון לפתוח אותם.

נינא כהן קרן: בגלל שאפשרנו היום בתיקון החדש לקיים אירועים עם כמות גדולה יותר - - -

יעקב אשר: לא הבנתי.

נינא כהן קרן: בגלל שהמתווה החדש של הרמזור מקיים אירועים בצורה יותר משמעותית ממה שהיה בעבר, מצד שני, אנחנו מבינים את הטענה לגבי חתונות פיראטיות, החלטנו באיזשהו מתווה מצומצם שנבחן אותו.

יעקב אשר: זה לא מה שנמצא פה.

קארין אלהרר: זה לא קשור לפה.

נינא כהן קרן: מה שנמצא כאן.

יעקב אשר: אני רוצה לסכם כרגע את העניין.

יעקב אשר: אתם שומעים את דעתם של חברי הוועדה וכל אחד מבין שזה לא הגיוני.

יעקב אשר: צריך להגיע לאיזשהו מתווה נכון, עם ניהול סיכונים נכון.

יעקב אשר: לא יכול להיות שדווקא מקום שאדם בנה אותו לאולם שמחות, לא יוכל לעשות, ומי שבנה מסעדה כן יכול לעשות.

יעקב אשר: עכשיו הוא צריך להחליף את הרישיון למסעדה כדי שיוכל לקבל, אין בזה היגיון.

נינא כהן קרן: אני לא יודע לכמה מסעדות יש שטח פתוח, ש-80% מהתפוסה מגיע - - -

גור בליי: אולי בשביל ההקשר אני אקריא את תקנה 11 - - -

יעקב אשר: רגע, לפני שאתה מקריא אני רוצה לומר, נאמר בדיון פה אתמול גם על ידי פרופ' גרוטו, הוא לא הבטיח הבטחות, אבל הוא אמר, אנחנו יושבים ומנסים לבנות איזשהו מתווה, אי אפשר לעצור חתונות שנים.

יעקב אשר: יש ציבור שלא עוצר חתונות, גם ציבור אחר לא רוצה לעצור חתונות, צריך למצוא מתווה, אני לא אומר בכל תנאי ובכל מחיר.

יעקב אשר: לכן נתתי דוגמה קיצונית, שיכול להיות שצריך להיות מישהו שיכול לתת דוחות.

יעקב אשר: אני מבקש, תעבירי לפרופ' גרוטו ולכל הצוות, שאנחנו מבקשים שתוגש לנו תוכנית עד לתקנות הבאות, שיהיה פתרון בתוך התקנות הללו, גם בנושא של אולמות, עם מתווה.

יעקב אשר: אנחנו אמורים לקבל עוד סדרה, מה אנחנו עושים עכשיו?

אוסאמה סעדי: אנחנו אמורים לאשר או לא לאשר.

יעקב אשר: יפה.

יעקב אשר: ואלה תקנות של 28 יום, יכול להיות שנקצר, נדבר אחר כך.

רותי גרוס: אני הייתי בדיונים האלה, חבר הכנסת יואב סגלוביץ', אמר, תגידו מה כן.

רותי גרוס: אני רוצה להגיד, ש-100 איש בגני אירועים, זה הכן, אנחנו היינו בדיונים מאוד ארוכים - - -

גור בליי: רגע, אני אקריא את 11ב.

גור בליי: שיידעו על מה מדובר.

גור בליי: סעיף 11ב.

גור בליי: בעמוד 16, אומר כך: 11ב.

גור בליי: "בלי לגרוע מאחריות מחזיק או מפעיל של גן אירועים לפי תקנות 7 ו-9, מחזיק או מפעיל של גן אירועים באזור צהוב או באזור ירוק יפעילו בהתאם להוראות שלהלן ובכפוף להוראות המנהל: (1) לא יקיים אירועים בהשתתפות של מעל ל-100 אנשים, למעט עובדי גן האירועים ונותני שירותים.

גור בליי: (2) יקיים אירועים בשטח פתוח בלבד, בהושבה בלבד וללא ריקודים".

אוסאמה סעדי: אולי תסגרו את זה וזהו.

גור בליי: השאלה שעולה פה, הקושי, שבעצם אם אני עושה את זה בחצר של הבית שלי, יש יותר סיכוי שהיא תהיה יותר צפופה מגן אירועים של כמה דונם, אין לי את המגבלה של הושבה, אין לי את המגבלה של ללא ריקודים ורוב הסיכויים שהשטח הוא יותר קטן ומותר לי 250.

גור בליי: זה יוצר אנומליה מבחינה של הדבקה דווקא.

אוסאמה סעדי: זה ישראבלוף של חתונה, הושבה, בלי ריקודים, בחוץ.

אוסאמה סעדי: יסגרו את הענף הזה.

אוסאמה סעדי: שהממשלה תיתן פיצוי לאולמות.

קארין אלהרר: האמת, עדיף לסגור.

אוסנת הילה מארק: עדיף לסגור מאשר לקיים מתווה שבעלי אולמות לא יוכלו לקבל אותו.

אוסנת הילה מארק: את נותנת פה מתווה שבעלי האולמות לא יוכלו לחיות אתו.

אוסאמה סעדי: לא רק בעלי אולמות.

יואב סגלוביץ': אני פונה אליכם כדי שתעבירו את זה כי בסוף יגיעו תקנות של הממשלה.

יואב סגלוביץ': המטרה של התקנות האלה בסוף זה למנוע תחלואה.

יואב סגלוביץ': כדי למנוע תחלואה צריך שהציבור יהיה ממושמע.

יואב סגלוביץ': הציבור לא יהיה ממושמע עם תקנות שאין בהן היגיון, אין בהן שכל ויצביע ברגליים.

יואב סגלוביץ': אני רק מזכיר את הדיון של אתמול, אתמול היה איום מפורש של ראשי רשויות, של סרבנות.

יואב סגלוביץ': אני לא חושב שזה לא נכון להשתמש בביטוי הזה מצד אחד, אבל לא צריך להגיע לזה.

יואב סגלוביץ': אנשים, צריך לתת להם משהו שאפשר לחיות אתו.

יואב סגלוביץ': אני חושב שאפשר למצוא פתרון.

יואב סגלוביץ': אני מציע שתעבירו את המסר.

יואב סגלוביץ': אני נגד הדבר הזה, אני אצביע נגד וכנראה גם עוד מחבריי.

יואב סגלוביץ': אנחנו רוצים לאשר את התקנות, אנחנו רוצים שתהיה פעילות, אנחנו רוצים שתהיה אפשרות להפעיל את מתווה הרמזור, אבל בסוף אי אפשר לעשות דברים לא הגיוניים שאין בהם שכל.

יואב סגלוביץ': לכן אני פונה אליכם, הסעיף הזה לא עובר, אותי הוא לא ישכנע כי הוא נוגד שכל ישר והיגיון והתנהגות של אנשים.

מיכל וונש: אני רק רוצה להוסיף, מתחילת הדיונים אנחנו מדברים עוד על חוק הקורונה הגדול.

מיכל וונש: ההכרח באמון הציבור הולך וגובר.

מיכל וונש: מה שראינו אתמול, ואני מתחברת מאוד למה שאמר עכשיו חבר הכנסת סגלוביץ', זה ההכרח שאנחנו נרתום את אמון הציבור ולצורך זה צריך שיהיה היגיון מסדר, שאנחנו מבינים אותו ויכולים להסביר אותו והוא בא לידי ביטוי.

מיכל וונש: גם ההיגיון המסדר, כשהוא משתנה, אנחנו צריכים יכולת להסביר אותו, ופה אין היגיון מסדר, זה לא עושה שכל.

מיכל וונש: לצורך כך זה מגיע לוועדה הזאת.

מיכל וונש: כשאין היגיון מסדר ואין שקיפות, אנחנו רק פוגעים באמון הציבור, בסוף אני מתחברת למה שנאמר פה, אנחנו פוגעים בבריאות הציבור שיצאנו לדרך להגן על בריאות הציבור.

מיכל וונש: אני אגיד מהכיוון שאני רואה מה קורה עם בני הנוער, בוועדה בראשותי, ההתמודדות עם סמים ואלכוהול.

מיכל וונש: מה שקורה, שום דבר לא פתוח, לא תנועות נוער ואז יש לנו בני נוער שמסתובבים ללא שום פיקוח, ואותו דבר בנושא החתונות, חתונות של 1,000 איש ללא שום בקרה.

מיכל וונש: בסוף הפגיעה הכי חמורה פה היא באמון הציבור.

מיכל וונש: אמון הציבור הופך יותר קריטי לו ואנחנו פוגעים בו כל הזמן.

קארין אלהרר: אני רוצה להגיד משהו מאוד לא פופולארי אבל מאוד אמיתי.

קארין אלהרר: אם המטרה שלנו היא למגר את המגפה, לא להפחית, לא ליד, אלא למגר, ואנחנו מבינים מנתוני הדבקה, שבאולמות אירועים המצב קטסטרופה, צריך בצער גדול כרגע להגיד, ניתן פיצוי הולם לבעלי האולמות ולא נאפשר את זה.

יעקב אשר: מה תגידי לציבור, לא להתחתן?

קארין אלהרר: מה שמציעים כאן, ואני מבינה שזה המקסימום שהם יכלו לתת, היא תשובה לא טובה.

קארין אלהרר: אני באמת לא יודעת להסביר את האפשרות לקיים בבית, כפי יכולתך, ובאולם לשים שומרים.

קארין אלהרר: אני מנסה לדמיין בעיני רוחי את המאבטח או השוטר, מתזז כל הערב שלא יתקרבו אחד לשני: רגע, רגע, לא להתחבק, רגע, אתה קרוב מדי.

קארין אלהרר: אוסנת, אני רוצה להגיד, את צודקת שכל אדם צריך להיות אחראי אבל הממשלה מתנהלת בצורה מופקרת והציבור יתנהל בהתאם.

אוסנת הילה מארק: אני חושבת שמשרד הבריאות צריך לקחת בחשבון, מעבר לאחוזי התחלואה, יש תחלואה כלכלית מאוד גדולה בתוך הענף.

אוסנת הילה מארק: אם אתם רוצים להגיד, אין חתונות, אז אין חתונות בבתים, אין חתונות בחצרות, אין חתונות בשום מקום.

אוסנת הילה מארק: אתם לא יכולים לקחת ענף מסוים, לרסק אותו עד הסוף ובסוף לאפשר בבית או בווילה ששוכרים אותה ב-30,000 ומקיימים שם חתונה של 500 איש.

אוסנת הילה מארק: זו האחריות שלכם, אם אתם תעשו לזה סייגים, אנחנו נגיע לסיטואציה, שאולמות אירועים שיש בהם כוח לפיקוח הם כן יפקחו ולא יהיו שם הדבקות, ולא כמו שאנשים עושים את זה בפיראטי.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: אני רוצה לאפשר לפרופ' חגי לוין, בזום.

חגי לוין: תודה לך, יושב-ראש הוועדה.

חגי לוין: אני שומע את הדברים ואני אומר, אנחנו במצב קשה, כל העולם במצב קשה, איך נותנים הנחיות ואיך מיישמים אותן כך שנצליח לצמצם את ההדבקה.

חגי לוין: יש נקודה מאוד חשובה שאנחנו לא נותנים עליה מספיק את הדעת, ואני ממש מפציר בך ובוועדה לתת על זה את הדעת.

חגי לוין: לא משנה איזה הנחיות יהיו, יהיו הנחיות כאלה ואחרות, המבחן שלנו הוא ביישום שלהן.

חגי לוין: הדרך לדאוג ליישום בכל נקודת קצה היא על ידי שילוב של גישת קידום בריאות.

חגי לוין: אכיפה זה חשוב, אבל לא רק אכיפה.

חגי לוין: אני רוצה להיות קונקרטי, אנחנו מדברים על מינוי ממונה קורונה בכל מקום.

חגי לוין: צריך לצקת תוכן לדבר הזה וצריך שכל מקום, אם זה אולם אירועים ואם זה מוסד תרבות ואם זה בית כנסת, יודע מה הכתובת שלו להתייעצות, לשאלות, איך הוא מונע הדבקה, גם מעבר להנחיות.

חגי לוין: הוא לא יודע אם טוב לשים מחיצה ככה, טוב לשמור מרחק כזה, הוא לא יודע.

חגי לוין: אני בעצמי מסתובב, הייתי בבית מלון, הייתי בבית כנסת, נפגשתי עם אנשים, אנשים לא יודעים.

חגי לוין: לכן, חיוני בתוך התקנות, לבנות את המנגנון ולגייס עכשיו מאות ואלפים אנשים עם שכל ישר – זה לא צריך להיות אנשי מקצוע, מקדמי בריאות מדופלמים – שיידעו להיות הכתובת לכל מקום, לקבל את השאלות, לפנות אם צריך לגורם מקצועי יותר בכיר ולחזור עם תשובות, לבוא פיזית למקום, לבחון אותו, לראות איך מתאימים את המקום לסיכון מינימאלי שהוא מעבר להנחיות.

חגי לוין: כי אנחנו לא נוכל לקבוע הנחיות שייתנו את המענה לכל מקום ומקום במדינת ישראל, זה בלתי אפשרי.

חגי לוין: אבל אנחנו כן נוכל, אם נרד לפרטים הקטנים, לפעול ביחד עם המקומות.

חגי לוין: אף אחד לא רוצה שתהיה אצלו מדגרת קורונה, אף אחד לא רוצה שאנשים יידבקו אצלו.

חגי לוין: לפעול ביחד עם העסקים, ביחד עם האנשים, בעבודת שטח.

חגי לוין: לצערי היום יש נתק, ההנחיות שם, הציבור כאן ואין חיבור.

חגי לוין: לכן צריך תוכן לתפקיד ממונה הקורונה במקום ושהוא יהיה בקשר עם גורם מקצועי קבוע, שהוא יודע למי הוא פונה, שהוא נמצא פיזית במקום מעת לעת, מוודא שההנחיות ייושמו כי אחרת כל מה שאני מדבר עכשיו זה לא מה שייקרה בסוף בשטח וחבל מאוד.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: ניר שפר, דיברת אתמול אבל אתן לך עוד דקה אחת.

יעקב אשר: ניר שפר, התאחדות האולמות, 60 שניות, בבקשה.

ניר שפר: תודה רבה ליושב-ראש, אתה פתחת את דבריך בעובדה שאתה הולך לתקן היום עוולות ואתם עושים עוולה מטורפת, אתם מעודדים כרגע אירועים פיראטיים.

ניר שפר: לא ייתכן שמסעדה או בית מלון יכולים לעשות אירוע לפי הרמזור, ואולמות אירועים מוגבלים בכמות שהיא דרמטית שונה מהם.

ניר שפר: יותר מזה, אתמול שמעתם מהיועץ המשפטי של רשות האכיפה, אני אבקש ממנו שידבר אחריי, שיסביר את הסוגיה, לא ייתכן שכרגע אתם מאשרים את ההעברה של כל האירועים מאולמות האירועים לבתים הפרטיים, שם מותר לעשות הכול, עושים בכמויות גדולות.

ניר שפר: אצלנו הכול אסור.

ניר שפר: בראש וראשונה תתנו לנו לעבוד כמו המסעדות.

ניר שפר: היום יש מצב שכל זוג שרוצה להתחתן, הולך למסעדה, עושה את האירוע בכמויות הרבה יותר גדולות ורק מאולמות האירועים אתם מונעים לעשות את העבודה שלהם.

ניר שפר: מה קרה פה?

ניר שפר: זה טירוף הדעת.

יעקב אשר: תודה.

אוסאמה סעדי: מה שקורה כאן, אנחנו עושים ביי-פס, עוקפים את העניין הזה.

אוסאמה סעדי: כל מסעדה תגיד אני מסעדה - - -

אוסנת הילה מארק: אוסאמה, אולמות אירועים מקבלים רישיונות למסעדה ושם הם מקיימים את האירועים.

יעקב אשר: משרד הבריאות, בבקשה.

יעקב אשר: לאחר מכן נסכם את הנושא עם שיעורי בית.

נינא כהן קרן: שוב, אירועים מוגבלים ל-250 איש.

נינא כהן קרן: אם יש בעל אולם שמוציא רישיון למסעדה אבל עושה אירוע של 500, הוא לא עומד בכללים וזאת גם עבירה פלילית.

יעקב אשר: את לא שומעת את הקאץ'.

יעקב אשר: בעל אולם שרוצה לעשות חתונה ל-250 איש, במסעדה הוא כן יכול לעשות את זה, בווילה בקיסריה הוא גם יכול לעשות את זה בלי שום פיקוח, זה דבר שהוא לא הגיוני.

יעקב אשר: אז או שתיקחו החלטה אמיצה ותודיעו, לא יודע מה, או שתמצאו את ההסדרה הנכונה.

יעקב אשר: הסתירות הללו בחיים עצמם הן בלתי אפשריות, נקודה.

נינא כהן קרן: זאת בדיוק הנקודה שרצינו להתייחס אליה.

נינא כהן קרן: אנחנו מבינים את זה, על הנייר אין הבדל בין חתונה של 250 איש בשטח פרטי של בן אדם לבין 250 בחתונה.

נינא כהן קרן: אבל זה על הנייר כי פתחתנו אולמות אירועים וראינו בפועל – וזה מאוד קשה לאכוף את זה, יש המון אירועים, אתמול עלה נציג של מנהלת האכיפה והוא טען שלמשטרה אין יכולת להעמיד שוטר בכל אירוע, אני גם לא יודעת אם לרשויות המקומיות יש את זה.

נינא כהן קרן: אנחנו יכולים לבחון את הדברים האלה, אני לא פוסלת על הסף כמובן.

נינא כהן קרן: מניסיון העבר שלנו, ההתפרצויות הגדולות שהיו בעקבות חתונות, זה לא בגלל חתונות של 50 איש, שאנשים עמדו בכללים, בפועל אנשים לא - - -

אוסנת הילה מארק: ובבית יש לך דרך לאכוף את זה?

נינא כהן קרן: אני מכירה הרבה אנשים שבאמת לא עושים חתונה בווילה - - -

יעקב אשר: אבל אנחנו מכירים הרבה שכן עושים.

נינא כהן קרן: מנגנון הפיקוח הזה, לתת כלים לרשויות המקומיות, כמו שמפקחים על המזון, כמו שמפקחים על כל דבר אחר, אנחנו יודעים לעשות את זה ואנחנו פה עם משבר מתגלגל, אנחנו ממשיכים לחיות אתו.

יעקב אשר: ולכן ביקשתי אתמול מפרופ' גרוטו ואני מבקש מכם, לשבת ולהכין איזה שהיא תוכנית, גם אם התוכנית הזאת צריכה להביא לשינוי חקיקה בכנסות כדי שתהיה הרתעה יותר גדולה על בעלי האולמות, הם מסכימים עם זה.

רותי גרוס: אנחנו בוחנים את זה.

רותי גרוס: אנחנו לא הסכמנו, אנחנו בוחנים את המתווה.

יעקב אשר: לא אמרתי שהסכמתם, אבל אמרנו שאם יצטרכו בשביל זה הליך חקיקה, אני כמחוקק אומר, למרות שאנחנו לא אוהבים להעלות את הקנסות, אבל אם זה הדבר שייתן איזון, יכול להיות שנסכים לאשר את זה.

יעקב אשר: אתם כמובן תצטרכו להכין את זה, אם זה יעבור את הכלים המשפטיים.

יעקב אשר: אני מציע, כרגע אין לנו מה להוסיף בעניין הזה, הדברים מאוד ברורים, אנחנו חלילה לא בעד שתהיה הפקרות, הפוך, אנחנו רוצים למנוע את ההפקרות שנעשית תחת החוק כביכול, ואלה שתחת החוק באמת, עומדים סתם, לא רק הם, גם הציבור.

יעקב אשר: האם אנחנו מלמדים את הציבור לאכול פטנטנים - - -

אוסנת הילה מארק: והזילות שזה גורם לחוק.

יעקב אשר: אני יודע שזאת סוגיה קשה, אני רואה את חוסר האונים בשפת הגוף שלכם, אבל אני כן מבקש להרים את הכפפה הזאת ואנחנו מצפים כוועדה שזה יגיע בתיקון בתקנות הבאות.

יעקב אשר: אנחנו נחליט עד מתי יהיו התקנות הללו.

יעקב אשר: תיקון, אני לא אומר לכם מה לעשות, האחריות שלכם, בסוף אתם אחראים, אבל תביאו משהו שמתכתב עם המציאות ואין לו סתירה עם דברים אחרים שבסופו של דבר זה מה שקורה.

אוסנת הילה מארק: פרמטר נוסף שהם צריכים לקחת במתווה שהם יביאו, אוטוטו אנחנו נכנסים לחורף, אי אפשר לעשות אירועים בחוץ, ואז מה נגיד?

אוסנת הילה מארק: חבר'ה, אוטוטו, אירועים בירושלים באמצע אוקטובר כבר אי אפשר לעשות.

יעקב אשר: חברים, אני רוצה להגיד את סדר היום הלאה.

גור בליי: יש עוד כמה דברים.

יעקב אשר: אנחנו לא נספיק עכשיו, באחת עשרה יש לנו דיון נוסף וצריך לתת להם זמן גם לשיעורי בית.

יעקב אשר: בכל מקרה נקיים דיון המשך מחר, נקבע את הדיון למחר בבוקר.

אלי אבידר: אני רוצה להגיד הערה לקראת הדיון מחר.

אלי אבידר: אני מקבל פה כמה הודעות מאנשים לגבי הנושא של עסקים גדולים.

אלי אבידר: עסקים גדולים לא יחזיקו מעמד, אנשים מתמוטטים.

יעקב אשר: זה לא עסקים, צריך להגדיר את זה, חנויות גדולות שלא בקניונים.

אלי אבידר: לא רק חנויות, גם עסקים, עסקים גדולים.

אלי אבידר: אם אנחנו מגבילים אותם ל-25 קליינטים, זה לא ישלם להם את הגומייה של ברז המים.

אוסנת הילה מארק: חבר הכנסת אבידר, אתה מדבר גם על חדרי הכושר הגדולים.

אלי אבידר: נכון, גברתי.

גור בליי: יש שתי התייחסויות נוספות.

גור בליי: הרי סעיף 8א, הדיון יתמקד עכשיו באולמות אירועים ובעובדה שאנשים מקיימים אירועים במסעדות או בבתים פרטיים במקום אולמות אירועים.

גור בליי: אבל בסופו של דבר, 8א הוא פן מאוד מצומצם מתוכו.

גור בליי: הסעיף בעצם מתעסק עם כל ההיבט של עסקים באופן כללי ומקומות פתוחים לציבור, לא רק עסקים.

גור בליי: בהקשר הזה עולות פה כמה שאלות, אחת מהן עלתה בפעם שעברה – הזכרתי אותה בתחילת הדיון, חבר הכנסת אבידר, התייחס אליה – מקומות עם מטראז' מאוד גדול, בין אם זה חנויות, בין אם זה חדרי כושר ומקומות אחרים.

גור בליי: בגלל העובדה שהכול מתחם מלמעלה, במובן הזה זאת הרעה מול התקנות הגבלות הפעילות הקודמות, שאם יש לך מקום מאוד מאוד גדול, אפילו באזור צהוב, 40% מהתפוסה או 4 מטר רבוע לאדם מביא אותך אולי ל-100 איש או 150 איש, אבל תוחמים אותך ל-50 אנשים במבנה.

גור בליי: כנ"ל אפילו באזור ירוק תוחמים אותך ל-100, בהתעלם מהגודל של המקום.

גור בליי: אני חושב שגם פרופ' גרוטו התייחס לזה אתמול.

יעקב אשר: משרד הבריאות אמר שיתקנו את זה.

יעקב אשר: הבעיה היא פה בקייפ.

גור בליי: נקודה שנייה שעולה פה – העלינו אותה גם בנייר שלנו – אני מבין את הנוחות היישומית בללכת על אחוזים מהתפוסה המרבית ברישיון, אבל השאלה, האם הדבר הזה נכון מבחינת התכליות של העניין, זה מבחינה אפידמיולוגית.

גור בליי: כלומר, השאלה, איך הוא מחושב והאם הוא מחושב על פי אותו קנה מידה.

גור בליי: כי אם אתם הגעתם למסקנה ש-4 מטר רבוע לאדם זה הקנה המידה, אז ללכת דרך הרישיון זו אולי דרך עקיפה שבסוף אתה מגיע לתוצאה שהיא לא מדויקת, אולי לפעמים היא גבוהה מדי, אולי לפעמים היא נמוכה מדי.

גור בליי: השאלה, למה לא להישאר על 4 מטר רבוע ואז אתה יותר שומר על אותו קנה מידה רפואי שאתם קבעתם שהוא קנה המידה הנכון במקום ללכת על איזה שהיא דרך עקיפה שעלולה ליצור טעויות לשני הכיוונים, לפעמים יותר מדי אנשים, לפעמים פחות מדי אנשים.

יעקב אשר: להשלים עוד דבר בעניין הזה, תיקחו חנויות גדולות של 3,000 מטר באזורים, למשל ביתלי באזור בני ברק, רמת גן, תל אביב, נמצא באזור אדום, מה דינו?

יעקב אשר: הרי זה אזורי, איפה הוא נופל ברמזור?

יעקב אשר: צריך לתת את הדעת על חנויות גדולות שהן כלל אזוריות, לדעתי צריך לקחת בחשבון את העניין הזה.

גור בליי: כמו שעשו בקניונים, הוציאו את הקניונים - - -

יעקב אשר: אל תתנו לי תשובה.

יעקב אשר: אני לא יודע איך זה נחשב קניון.

יעקב אשר: אם קניון עזריאלי היה בנוי עוד 100 מטר מעבר לכביש, בששת הימים, הוא היה נכנס לאדום.

גור בליי: הקניונים הם בחוץ, הקניונים זה 7 מטר רבוע לאדם, בלי קשר לשאלה באיזה אזור בגלל שהם על אזוריים.

יעקב אשר: זה מה שמנסה לומר היושב-ראש, שצריך להתייחס לחנויות מעל 3,000 מטר, כמו הרשתות הגדולות - - -

אוסנת הילה מארק: כמו המשביר לדוגמה.

יעקב אשר: דברים מהסוג הזה.

יעקב אשר: אל תתנו לי תשובה עכשיו, לא יהיה זמן לתשובות.

יעקב אשר: חברים, אני אבקש ממשרד הבריאות – אדבר גם עם פרופ' גרוטו בעניין – צריך לבוא איזשהו שינוי, אני רוצה שתתנו לנו מחר כיוונים.

יואב סגלוביץ': דבר עם ראש הממשלה.

יעקב אשר: אם לא תהיה ברירה, נלך לראש הממשלה.

יעקב אשר: אני לא עושה את זה כל יום, יואב.

קארין אלהרר: למה?

קארין אלהרר: זה עובד לך.

אוסנת הילה מארק: אני חושבת שכדאי להזמין לישיבה מחר את הצוות המקצועי, שיביא איזשהו מתווה, ושגם פרופ' גרוטו יהיה פה.

יעקב אשר: כן, אמרתי, שיבוא גם פרופ' גרוטו.

יעקב אשר: אני מבקש ממנהל הוועדה, שמחר יגיע גם פרופ' גרוטו, תנסו להגיע לכיוונים, אפילו חשיבה בעניין.

יעקב אשר: אנחנו מצפים לשינויים מסוימים, שכליים, חכמים, שגם ימנעו פרצות אבל מצד שני גם ייתנו את דרך המלך, איך לאכוף ומה לאכוף, אנחנו פתוחים לכל דבר כדי לעזור בעניין הזה.

יעקב אשר: יותר מזה אני לא יודע לסכם את זה.

יעקב אשר: נצא לכמה דקות הפסקה, הישיבה הבאה בשעה 11:10, דיון של יואב סגלוביץ'.

יעקב אשר: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.