ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 62, 2020-08-26 09:04

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בוקר טוב אני פותחת את הישיבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': על סדר היום: יום הכלב הבינלאומי - חינוך לזכויות בעלי חיים ומודעות לצער בעלי חיים בחברה הערבית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רוצה להודות לחברת הכנסת סונדוס סאלח שהציעה שאנחנו נייחד דיון לסוגיה הזו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדיון הוא על חינוך אבל לא רק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חושבת שהוא גם על חמלה וגם על היחס לבעלי חיים, יחס לחלשים ביותר, לחסרי האונים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רק דרך חינוך אפשר להשריש את ההבנה לסבלם של בעלי החיים בכך שאנחנו אחראים לזה שאנחנו החזקים, הם החלשים וזה בידינו להפוך את חייהם לפחות קשים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חשוב גם לזכור תמיד שלקשר הזה של אדם וחיה כמו טיפול בחיית מחמד שיש בבית, בדרך כלל זה כלב או חתול, יש השפעה נפלאה גם על הבריאות הנפשית, הגופנית בכל גיל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מי שיש לו בעל חיים ורגיל לחיות עם בעל חיים בבית, יודע איזה מתנה זאת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יותר מה שאנחנו נותנים להם, הם נותנים לנו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בין כל עומס המשברים הפוליטיים, הבריאותיים, הכלכליים, הביטחוניים, אנחנו רוצים להגיד מכאן לבעלי החיים ולכל האנשים הטובים שדואגים להם, שאנחנו זוכרים אתכם ואכפת לנו מכם ואתם חלק בלתי נפרד ואנחנו כאן כדי לטפל בכל הנושאים שקשורים לזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חושבת שהחמלה צריכה להתחיל בבית הזה, בכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מכאן זה יכול בהחלט לצאת כאמירה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מעבירה אליך את זכות הדיבור, חברת הכנסת סונדוס סאלח.

סונדוס סאלח: תודה רבה לך כבוד היושבת-ראש על ההיענות המהירה לקיים את הדיון המאוד חשוב.

סונדוס סאלח: כמו שאמרת, בתוך כל הכאוס, הפלונטרים הרבים, הפוליטיים, החברתיים, הבריאותיים, הכלכליים, זה לא פותר אותנו מהאחריות גם לדבר על צער בעלי חיים, החמלה לבעלי חיים, זכויות בעלי חיים.

סונדוס סאלח: זה מאוד חשוב.

סונדוס סאלח: במדינה שיש בה פגיעה בזכויות אדם, לדבר על זכויות בעלי חיים זו משימה לא פשוטה.

סונדוס סאלח: בכל זאת אנחנו כאן בכדי לשנות את כל התחומים כמה שאנחנו יכולים.

סונדוס סאלח: אני אדבר היום על התופעה בחברה הערבית, אבל זה לא מנתק אותה מהתופעה בארץ ובעולם בכלל.

סונדוס סאלח: שמנו לב שבמשבר כשיותר ויותר יישובים או מדינות נכנסו לסגר ואנשים נכנסו לבידוד, יותר ויותר בעלי חיים התחילו לצאת החוצה.

סונדוס סאלח: זה מעיב ומראה כמה בני אדם מגבילים את חופש ההתניידות שלהם, כמה האדם משתלט על שטח יותר גדול ופוגע בבתי הגידול של בעלי חיים.

סונדוס סאלח: בין התיאוריות השונות הממקמות את האדם ביחס לשאר בעלי החיים, דרגת החופש היא המניע העיקרי לקבלת החלטות, מפלה או פוגעת בזכויות בעלי חיים.

סונדוס סאלח: שמתי לב שבחוזר מנכ"ל יש אזכור ויש את הנושא הזה, חמלה לבעלי חיים, צער בעלי חיים, זכויות, אבל בין השטח לבין מה שכתוב בחוזר מנכ"ל, במיוחד בחברה הערבית יש פער גדול מאוד.

סונדוס סאלח: אין חובה שיהיו השתלמויות מסוימים למורים, למורות, אין חובה שתוכניות אלה או יום בעלי חיים יהיה בתוך בתי הספר.

סונדוס סאלח: יש את זה כתוב בנייר אבל בפועל זה לא מתקיים.

סונדוס סאלח: כשזה לא מושרש בתוך מערכת החינוך, זה מייצר חלל.

סונדוס סאלח: החלל יהיה קרקע פורייה לעוד תופעות שהן דווקא פוגעות וגורמות לנזק לבעלי חיים.

סונדוס סאלח: אני כן רוצה שיהיה יותר במערכת החינוך בחברה הערבית התייחסות לזכויות בעלי חיים, חמלה לבעלי חיים, מודעות לצער בעלי חיים וככה נוכל לטפל בכל התופעה המדאיגה לכל בן אדם שאוהב ודואג לבעלי חיים.

סונדוס סאלח: התשתיות ביישובים הערבים, התכנון והבניה, אין את המסדרון האקולוגי מתחת לכבישים הראשיים ואז יותר ויותר נמצא בעלי חיים מתים כתוצאה מתאונות בכבישים.

סונדוס סאלח: כשאני מחנכת בן אדם שהוא בעתיד יהיה המהנדס, לצער בעלי חיים, אז הוא ייקח את זה לשיקול הדעת שלו.

סונדוס סאלח: האלמנטים האלה צריכים להיות מושרשים ומוטמעים בתוך החינוך של כל ילד, כי השינוי צריך להתחיל אינדיבידואלי.

סונדוס סאלח: כדי לשנות את כל המציאות אני צריכה לעשות שינוי אינדיבידואלי בקרב התלמידים.

סונדוס סאלח: יש גם התעללות מוסדית.

סונדוס סאלח: אם אנחנו נסתכל על המשטרה, השימוש בסוסים, השימוש בכלבים גם מייצר תמונת מצב לתלמידים או לאנשים שזה בסדר להשתמש בבעלי חיים למטרות שמשרתות את האדם.

סונדוס סאלח: זה גם מצדיק למה בתוך מערכת החינוך משתמשים בבעלי חיים בניסויים או בטיפול בבעלי חיים ולא כמטרה לשמור על בעלי החיים, זכויות בעלי חיים.

סונדוס סאלח: ככל שבעלי החיים משרתים את המעבדות ואת הניסויים, אז כן יש אזכור בבתי הספר.

סונדוס סאלח: חוץ מזה הנושא הזה הוא קלוש, כמעט אפסי בתוך מערכת החינוך הערבית.

סונדוס סאלח: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': טוב, ננסה באמת לקדם את זה מפה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': טל גלבוע, יועצת ראש הממשלה לענייני בעלי חיים, בבקשה.

טל גלבוע: אני מסכימה עם כל מילה שלך.

טל גלבוע: זה לפני הכול.

טל גלבוע: אני לפני שש שנים ועוד שלושה ימים זכיתי בתוכנית שנקראת "האח הגדול".

טל גלבוע: נכנסתי לתוכנית הזו, ויתרתי על חיי החופש שלי במטרה להעלות את המודעות בנוגע לסבלם של בעלי החיים בישראל.

טל גלבוע: התוכנית הזו יצרה תודעה מהפכנית במדינה, ומעבר לעובדה שסוף סוף אנשים ידעו מה זה אומר טבעונות ולמה אנשים לא אוכלים בעלי חיים, חלב, ביצים, דבש וכו', גם היה שם דיבור מאוד מאוד חזק בנוגע לשימוש בבעלי חיים.

טל גלבוע: כסות, הנעלה, כל דבר שאנחנו עושים כמעט כולנו, מקורו בניצול של בעל חיים.

טל גלבוע: חצי מיליון איש שינו את התזונה שלהם בישראל בעקבות התוכנית ונוצר פה באמת תהליך שהיה צריך, והוא צריך להימשך לאורך כל הזמן.

טל גלבוע: אני פתחתי את היום הזה בפוסט בפייסבוק, וזו תפילה קצרה וקטנה, והעליתי תמונה של הכלבים שלי.

טל גלבוע: יש לי שישה כלבים, חמישה "חוליגאנים" לחלוטין.

טל גלבוע: היחידה שמתנהגת כמו שצריך זו כלבת בר שאימצנו בבחירות הראשונות.

טל גלבוע: כתבתי כך: "יום הכלב הבין-לאומי, אני מאחלת לכל הכלבים בעולם להיות בבתים חמים ואוהבים, שיקבלו אהבה כמו שהם מעניקים.

טל גלבוע: סויה, אות, לוטי, נלה, הובי ובדבד, כן, זה שמות החיבה של הכלבים שלי, אוהבת אתכם עד השמיים וחזרה.

טל גלבוע: תודה על אהבה בלתי תלויה ועל חימום הלב התמידי".

טל גלבוע: אני חושבת שדווקא הקורונה, עם כל הדברים הקשים והנוראיים שהביאה עלינו, היא הביאה משהו מהמם.

טל גלבוע: ההסגרים בישראל כמעט ריקים לחלוטין, וכשכולם דיברו על העניין הזה שיחזירו את הכלבים בסיום המשבר, אז אני אמרתי שדווקא לא נראה לי, כי סוף סוף אנשים שמעולם לא היו להם כלבים בבית, גילו מה זו האהבה הבלתי תלויה הזו.

טל גלבוע: האהבה הבלתי תלויה הזו כמו של כלב, היא גם חתול, היא גם של עגל, היא גם של טלה.

טל גלבוע: בעלי חיים כולם, יש להם את הדבר הזה ואנחנו בעצם אלה שצריכים להשיב להם בחזרה.

טל גלבוע: אם אני מתייחסת למגזר הערבי, ואני בכוונה פתחתי בדבריי בנושא האח הגדול, חינוך ומודעות, חינוך ומודעות, חינוך ומודעות, זה מה שצריך לדבר עליו בנוגע למגזר הערבי.

טל גלבוע: אני הייתי בשב"ס.

טל גלבוע: יש להם את הפרויקט של תנו לחיות לחיות וקרן ממון, של "אמץ אסיר, אמץ כלב".

טל גלבוע: נפגשתי שם עם אסיר מסח'נין שהוא אמר לי שהדבר הזה, מעבר לעובדה של מה שזה עושה לכל האסירים, כי הם בני אדם, מה זה עשה לו ברמה האישית.

טל גלבוע: כשהוא מגיע למגזר ואומר, אצלנו לכלבים מתנהגים בצורה מסוימת, איך זה פתח לו את הלב ואיך הוא ראה שבעצם אפשר להתנהג אחרת לחלוטין וכמה כלבים משיבים בחזרה.

טל גלבוע: יש לנו בעיה גדולה בחברה הערבית.

טל גלבוע: יש בעיה אמיתית בחינוך וכמו שאת אמרת, גם בתשתיות.

טל גלבוע: אני יכולה לספר לכם לדוגמא על הווטרינר של עוספיא ודליה, לצורך העניין, שהווטרינר הזה עובד ב-30% משרה.

טל גלבוע: אין לו רכב, אין לו פקח, אין לו מי שיעזור לו.

ע'דיר כמאל מריח: אני מדליה ואני יודעת את זה ואני מכירה אותו.

טל גלבוע: יש את הצד של המדינה ויש את הצד של הפעילים.

טל גלבוע: הפעילים בחברה הערבית הם פעילים מאוד מאוד אמיצים.

טל גלבוע: הם יודעים חד משמעית שכמו שאנחנו מדברים על אלימות ועל כלי נשק וכו', שהם יכולים לשלם מחיר מאוד גבוה על הפעילות שלהם בתוך הכפרים.

טל גלבוע: זה לרוב פעילות.

טל גלבוע: הן עושות עבודה מדהימה תוך באמת סכנה אישית גם לעצמן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סכנה, כי מה?

טל גלבוע: כי הן מאוימות תדיר על ידי התושבים.

טל גלבוע: מאוימות על החיים שלהן בגלל שהן מגיעות לבתים ולוקחות כלבים ומביאות את הווטרינר ומביאות משטרה ומביאות את יחידת הפיצו"ח.

טל גלבוע: מאוימות, חד משמעית.

טל גלבוע: אני מכירה את זה.

טל גלבוע: אני הייתי פעילת שטח עשר שנים וגם אני אויימתי בחיי כולל ניסיונות רצח, רכבים מנופצים וכו'.

טל גלבוע: אנחנו מתעסקים במשהו שהוא מאוד נוגע.

טל גלבוע: אותו וטרינר עשה פרויקט, קיבל 162,000 שקלים ממשרד החקלאות והתחיל לחסן בעצמו את הכלבים, זאת אומרת, צריך לעשות חינוך שלם על חיסונים, על החזקת כלב, שצריך גם לשנות את החוק על איך מחזיקים כלבים וכו'.

טל גלבוע: קרבות כלבים, זה מגיע בעיקר מהמקום הזה.

טל גלבוע: אני חייבת להגיד שלפני שבועיים בערך נפגשתי עם ראש יחידת הפיצו"ח של משרד החקלאות, רועי קליגר, וגם ראש אגף זכויות בעלי חיים במשרד החקלאות, ד"ר חן הניג, והחלטנו לקחת את הנושא הזה ממש כפרויקט במטרה לבוא וללמד, כי אני לא חושבת שזה מגיע מרוע.

טל גלבוע: אני לא מדברת על התעללות והתאכזרות.

טל גלבוע: אני חושבת שלא מדובר על רוע.

טל גלבוע: פשוט מדובר על שינוי תפיסתי שצריך להטמיע אותו בחברה הערבית וגם בחברה היהודית, דרך אגב.

טל גלבוע: המקרים הם רבים וצריך לעשות ממש עבודה רדיקלית, שורשית, וניתן לעזור בקלות.

טל גלבוע: המדינה חייבת להתגייס לנושא הזה.

טל גלבוע: כמה שיותר אם אתם תוכלו לעזור ולעשות את העבודה מבפנים, זה יעזור מאוד.

טל גלבוע: היה פרויקט חינוכי מדהים בעוספיא ודליה בתוך בתי הספר יחד עם שוטר, ארז, ואותן פעילות.

טל גלבוע: צריך להמשיך עם הדבר הזה.

טל גלבוע: זה יכול לעשות נפלא, ושוב, לא רק בחברה הערבית, גם בחברה היהודית צריך להטמיע את נושא העיקורים שהוא סופר קריטי לנושא ההתרבות הבלתי מבוקרת של בעלי חיים בישראל, חיסונים, החזקה, ואני בטוחה שאם נשלב כוחות יחד, נעשה ונצליח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצטרפה אלינו חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מאוד שמחה שבאת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה חשוב מאוד שאת כאן גם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אולי נתחיל עם עומר גינזבורג מאנימלס.

עומר גינזבורג: בוקר טוב, תודה רבה.

עומר גינזבורג: קודם כל, כל הכבוד על כינוס הישיבה הזאת.

עומר גינזבורג: היא חשובה מאוד.

עומר גינזבורג: אני רוצה כבר בפתח הדברים שלי להגיד שאני מאוד מתחבר לאמירה שחינוך לזכויות בעלי חיים ולחמלה לבעלי חיים זה משהו שהוא רלוונטי לכולם, לא רק בחברה הערבית.

עומר גינזבורג: זה חשוב בכל הזדמנות להזכיר את זה ולראות איך אפשר לתקן את זה.

עומר גינזבורג: אנחנו באנימלס, העמותה הגדולה בישראל לקידום זכויות בעלי חיים, וכחלק מזה אנחנו גם הארגון המרכזי שמעביר פעילויות בבתי ספר בנושא זכויות בעלי חיים.

עומר גינזבורג: אנחנו מעבירים כל שנה הרצאות וסדנאות לכ-30,000 תלמידים ומורים, מתוכם 9,000 בחברה הערבית, הרצאות שמועברות על ידי מרצים מהחברה הערבית.

עומר גינזבורג: אנחנו מעבירים גם הרצאות על חינוך לזכויות בעלי חיים והשתלמויות מורים של משרד החינוך, השתלמויות לרכזים חברתיים שאנחנו מעבירים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עומר, כשאתה מדבר על ההרצאות האלה שאתם מקיימים בחברה הערבית, על איזה גילאים אתם מתקדמים?

עומר גינזבורג: כיתות ז' עד י"ב.

סונדוס סאלח: האם זה ביוזמת בית הספר או שזה מערך שיווק שאתם פונים אליהם?

עומר גינזבורג: אנחנו פונים אליהם ויש גם בתי ספר שפונים אלינו.

עומר גינזבורג: לרובם אנחנו פונים ואנחנו גם מגיעים בדרך כלל שנה אחרי שנה, כל פעם לשכבות החדשות, מעבירים גם הרצאות המשך.

עומר גינזבורג: גם השתלמויות של משרד החינוך למורות למדעים מכיוון שהנושא של בעלי החיים הוא חלק בלתי נפרד מלימודי המדעים.

עומר גינזבורג: למעשה ממש השבוע שמחתי לראות שהתחילה תוכנית הלימודים במדעים עם הרבה תכנים רלוונטיים בנושא של חמלה לבעלי חיים.

עומר גינזבורג: העבודה שלנו נעשית גם בבתי הספר וגם במערכי שיעור שאנחנו כותבים ומפיצים למורים דרך אתרים של מערכי שיעור, דרך חוברות שיש לנו עם המשרד להגנת הסביבה.

עומר גינזבורג: גם מערכי השיעור, הרבה מהם הם בשפה הערבית, משווקים ומוצעים למורים מהחברה הערבית.

עומר גינזבורג: חשוב לי להגיד בהקשר הזה, שאחד הדברים שאנחנו שמים עליהם דגש בהרצאות שאנחנו מעבירים זה שכל בעלי החיים זקוקים להגנה וכל פגיעה בהם היא פגיעה.

עומר גינזבורג: אנחנו בעצם מדברים הרבה על מה המשמעות של צרכים וזכויות של בעלי חיים ומה החוק אומר, ומה אנחנו יכולים לעשות כשאנחנו נתקלים בהתעללות, ואנחנו נותנים דוגמאות מכל הספקטור, מכלבים ברחוב, דרך חיות שמנוצלות במופעים ועד לבעלי החיים בתעשיות המזון מן החי.

עומר גינזבורג: בעצם אנחנו שמים דגש על מה ילדים יכולים לעשות.

עומר גינזבורג: זה אולי הדבר הכי חשוב, להבין מה אנחנו יכולים לעשות הן ברמה של אם אני בוחר לקנות או לאמץ כלב וגם ברמה של האם אני יכול לדבר עם ההורים שלי לשנות אולי קצת את מה שאנחנו קונים, להפחית את הצריכה של מוצרים שפוגעים בבעלי חיים.

עומר גינזבורג: גם משרד החינוך בתכנים שהוא בעצם מפיץ היום, אנחנו רואים לאט לאט קצת יותר התייחסות גם לנושא של הפגיעה הממוסדת.

עומר גינזבורג: כל הספקטרום הזה, חשוב שיהיה כלול, וכל פעם כשמדברים על בעלי חיים צריך לזכור שהם כולם חלק מזה.

עומר גינזבורג: אני רוצה לדבר קצת על מה שחסר.

עומר גינזבורג: בעצם אנחנו רואים שהתכנים, לשמחתי עכשיו התחילו להשתלב גם בתוך לימודי מדעים, אבל בעלי חיים זה לא רק סוגיה ביולוגית שקשורה למדעים.

עומר גינזבורג: הרבה מקצועות אחרים, למשל אזרחות, למשל מורשת, גם מורשת של האסלאם והנצרות שלומדים בבתי הספר בחברה הערבית, כל הדברים האלה רלוונטיים גם שם.

עומר גינזבורג: כשאנחנו מדברים בשיעורי אזרחות על איך לשנות את החברה שלנו, זה גם חלק מזה.

עומר גינזבורג: כשאנחנו מדברים על הוראת שפה, נעשה מחקר באוניברסיטת חיפה לפני שנה, שהרבה מאוד מהטקסטים שמלמדים בבתי ספר ובספרי לימוד על בעלי חיים, מדברים עליהם כעל משאב, על משהו שאנחנו יכולים לנצל אותו, וזה משהו שצריך לשנות.

עומר גינזבורג: גם בלימודי ספרות אפשר להכניס טקסטים בנושא הזה.

עומר גינזבורג: יש מערכי שיעור נהדרים של השירות הפסיכולוגי ייעוצי שנכתבו בנושא הזה.

עומר גינזבורג: מערכי השיעור האלה נשלחו ליועצות.

עומר גינזבורג: עד כמה שאני מכיר ורואה, אנחנו בעצם פוגשים הרבה מאוד מורים בהשתלמויות.

עומר גינזבורג: מדברים על אלפי מורים בשנה.

עומר גינזבורג: כשאנחנו שואלים אותם אם הם מכירים מערכי שיעור, אם הם שמעו על יום זכויות בעלי החיים שמשרד החינוך מציין בי"א באייר, הרבה מהם עדיין לא שמעו על זה או לא נתקלו ממש במערכים האלה, ואני חושב שצריך להבליט אותם.

עומר גינזבורג: משרד החינוך צריך לעשות מאמץ אקטיבי לשלוח למורים מערכי שיעור בנושא חמלה לבעלי חיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עומר, יש עוד המון דוברים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מתנצלת שאני אצטרך לקטוע אותך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה על כל העבודה שאתם עושים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נעשה סבב בין ארגוני זכויות בעלי חיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אחרי שאנחנו נשמע את כולם, אנחנו נפנה לגורמים הרשמיים, אלה שבעצם צריכים לטפל ולקדם את הדברים האלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שמרית קרני מצער בעלי חיים.

שמרית קרני: שלום, אני אחראית חינוך בצער בעלי חיים.

שמרית קרני: בעצם אני מדברת בשם העמותה.

שמרית קרני: אני לא אחזור על הדברים שעומר אמר.

שמרית קרני: מה ששונה אצלנו זה שאנחנו עדיין לא מלמדים בתוכנית לימוד חיצונית דרך משרד החינוך.

שמרית קרני: רוב הפעילות שלנו נעשית כרגע בקשרים שבתי הספר יוצרים איתנו, גם בתי ספר שבאזור וגם הרבה ארגונים ועמותות של חינוך בלתי פורמלי, לא מעט מהנוער בסיכון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כמה פעילויות כאלה יש בחברה הערבית, שאת יכולה להגיד לנו שקרו?

שמרית קרני: למשל, יש לנו פעילות מאוד יפה לאחרונה שנעשית עם עמותת ינשופים, שזה עמותה שהיא דרך בית הספר הדו-לשוני ביפו.

שמרית קרני: עוד תוכנית שיש דרכם, קוראים לה תוכנית מנהיגות נשים מצטיינות, לנערות.

ע'דיר כמאל מריח: סליחה שאני קוטעת אותך.

ע'דיר כמאל מריח: אתן שמות לב שיש רק נשים סביב השולחן?

ע'דיר כמאל מריח: אני מנסה להבין למה.

קריאה: כי נשים, אכפת להן מהאחר יותר מאשר גברים.

טל גלבוע: אני רוצה רק לשמור על כבודם של הגברים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נשמור, נשמור.

טל גלבוע: אני בתפקידי הקודם הרמתי את תנועת השטח הגדולה ביותר בישראל, דווקא מרביתם היו גברים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אין ספק שיש לא מעט גברים בתנועה לזכויות בעלי החיים בארץ.

ע'דיר כמאל מריח: זו נקודה מעניינת לבחינה בינינו לבינינו, מה שנקרא, למה יותר ויותר נשים דווקא פעילות.

שמרית קרני: זו נקודה חשובה מאוד כי אני חושבת שחלק מההבנה הזאת היא איך אנחנו מייצרים חברה שוויונית יותר באופן כללי לאנשים, לכל ייצור באשר הוא.

שמרית קרני: אנחנו יכולים לראות את זה גם במובן המגדרי.

שמרית קרני: יש מן מקום כזה של אולי נשים, באופן אוטומטי אנחנו רוצות יותר להסתכל, לראות את האחר ודרך זה לייצר חברה חדשה.

שמרית קרני: גם נערים שיגיעו אלי מיפו לפעילות עם כלבים יוכלו באמת לייצר לעצמם דיאלוג יותר חזק עם הסביבה שלהם בלי מקומות של כוחניות או אולי ניסיון לחזק את המעמד שלהם דרך בעל חיים, אלא בעל החיים, אני אבין אותו יותר טוב וככה אני אבין את עצמי יותר טוב.

שמרית קרני: ככה אני גם אבין את האישה שלי או את החתול שמולי או את בעל הצרכים המיוחדים.

שמרית קרני: זה יכול להיות כל אחד.

שמרית קרני: כרגע אנחנו מדברים על בעלי חיים אבל דרך בעלי החיים אנחנו בעצם פונים לכל החברה שלנו.

שמרית קרני: הפעילות החינוכית נעשית עם בעלי החיים במתחם עצמו.

שמרית קרני: אחרי זה הנערים והנערות מייצרים גם הזדהות, הדרך שלהם לתרום, הדרך שלהם לקחת אחריות ולעזור לבעל החיים שמולם.

שמרית קרני: פרויקט שאנחנו עכשיו מריצים זה המסכות שהם ייצרו בעצמם ואנחנו אחרי זה ניקח אותם כתרומה לעמותה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נודה לך על הסקירה הזאת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עפיפה מתנו לחיות לחיות, ספרי לנו קצת על העבודה היום-יומית שלך בשטח.

עפיפה נבואני סעב: שלום, עכשיו הייתה הערה על העניין של הנשים וגם הסכנה שבתוך זה.

עפיפה נבואני סעב: זה אפילו לא ישמע הכי אמיתי עד כמה שזה מסוכן, עד כמה שזה קשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': איפה את גרה?

עפיפה נבואני סעב: אני גרה בג'וליס.

עפיפה נבואני סעב: אפילו אני שלפעמים שואלים אותי מאיפה אני, אני לפעמים מסתייגת להגיד כי זה באמת מסכן אותי.

עפיפה נבואני סעב: לא רוצה הרבה חשיפה בעניין.

עפיפה נבואני סעב: אני כמעט 30 שנה בתחום הזה, מצילה בעלי חיים בשקט, לא רוצה שאף אחד ידע עלי, כי תכל'ס אם ידעו עלי, זה מנטרל אותי קצת מהעניין הזה.

ע'דיר כמאל מריח: מה זה לסכן אותך?

ע'דיר כמאל מריח: אנשים מאיימים?

עפיפה נבואני סעב: כן, ע'דיר.

עפיפה נבואני סעב: נכון, זה מסכן ברמה שאגיד שעכשיו ואולי תרימו כולכם גבה.

עפיפה נבואני סעב: אפילו זה מסכן אותי מול בעלי שאני עושה את זה.

עפיפה נבואני סעב: אני עושה הכול בלי שבעלי יודע על זה.

עפיפה נבואני סעב: זה ישים אותי במצבים מאוד לא נעימים, לא נוחים.

עפיפה נבואני סעב: למשל, הייתה כתבה לאחרונה עלי.

עפיפה נבואני סעב: קיבלתי מלא איומים בטלפון.

עפיפה נבואני סעב: אמרו לי, נראה אותך בשטח, את מחוסלת, ממש ככה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מזעזע.

ע'דיר כמאל מריח: אני מרגישה שאני צריכה להתנצל בשמנו כנבחרות ציבור אם אנחנו לא עושות את עבודתנו מספיק בלהסביר ולהרים מודעות.

ע'דיר כמאל מריח: אני שומעת את זה ואני זזה בחוסר נוחות בכיסא.

סונדוס סאלח: אני אגיד לך שאנחנו איתך, עפיפה, וכל הכבוד לך.

סונדוס סאלח: מה שתצטרכי אנחנו לצידך.

ע'דיר כמאל מריח: להיות מאוים זה על משהו שכביכול אתה עושה לא נכון.

עפיפה נבואני סעב: זו ההרגשה הכללית, כאילו אני עושה דבר הכי לא נכון, כאילו אני עושה בושה לעצמי, לחברה שלנו, ומי כמוכם יודע מה אנחנו חווים בחברה הזאת.

עפיפה נבואני סעב: העניין של להציל בעלי חיים, אצלנו זה כמו מלחמה יום-יומית.

עפיפה נבואני סעב: למשל עכשיו, אני כבר ברכב, מחכה לצאת לעוד מבצע, סוג של מבצע, ממש כמו במלחמה, לחלץ אותם מהשטח.

עפיפה נבואני סעב: היום התעוררתי ב-05:00, יצאתי לשטח ליד הכפר.

עפיפה נבואני סעב: היה לנו לחלץ אימא וגורים.

עפיפה נבואני סעב: מצאתי גור מת, האימא פחדנית, הגורים מפוחדים.

עפיפה נבואני סעב: אפילו עזבתי את המבצע הזה, חוזרת שוב לשם לנסות לקחת אותם בצורה יותר מתונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עפיפה, תנסי לתאר את הבעיה, מה את רואה בשטח, את המציאות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו פה מייחדות את הדיון הזה לנושא החינוכי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': איך את חושבת שאפשר דרך החינוך להביא לשינוי בתמונת המצב?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': קודם תספרי לנו מה המציאות שאת פוגשת.

עפיפה נבואני סעב: עניין החינוך, כבר עברנו את זה.

עפיפה נבואני סעב: לחנך ולחזור לחינוך, שנעשה שינוי בדבר, זה לא יעזור לנו.

עפיפה נבואני סעב: אנחנו כבר במנטליות קבועה אצלנו שבעלי חיים זה משהו שזה רק ניצול - - -

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אי אפשר להגיד שלא יעזור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חינוך יעזור.

עפיפה נבואני סעב: אני מכירה את זה.

עפיפה נבואני סעב: כמה פעמים היו לי מקרים של ילדים שאוהבים בעלי חיים ואני באתי אליהם הביתה, לקחתי את הכלבים שלהם בבכי, וההורים מתנערים מאחריות על הכלבים האלה.

עפיפה נבואני סעב: מה שכן ישנה את המצב אצלנו זה רק החוקים.

עפיפה נבואני סעב: צריך חוק ממש מלמעלה, לנטרל את כל הדבר הזה שנקרא הרבעות כלבים.

עפיפה נבואני סעב: עיקור וסירוס כמובן חובה.

עפיפה נבואני סעב: לאסור סחר בכלבים בשום צורה, לא משנה איזה גזע.

עפיפה נבואני סעב: אני נתקלת בזה.

עפיפה נבואני סעב: כל החנויות מפוצצות כלבים, כאילו צעצועים.

עפיפה נבואני סעב: הילדים באים לשם לקנות כלב כצעצוע, לא כחיה או בעל חיים שיש לו רגשות.

עפיפה נבואני סעב: איך נחנך?

ע'דיר כמאל מריח: איך נכנסת לתחום זה?

ע'דיר כמאל מריח: למדת חינוך?

ע'דיר כמאל מריח: מה הרקע שלך?

ע'דיר כמאל מריח: מה גרם לך להיכנס לזה?

ע'דיר כמאל מריח: אם מותר לשאול.

עפיפה נבואני סעב: למזלי נולדתי במקום טוב.

עפיפה נבואני סעב: לא נולדתי להורים שאוהבים בעלי חיים אבל לפחות לא עודדו להתעלל בבעלי חיים.

עפיפה נבואני סעב: למזלי נולדתי בן אדם ונשארתי ככה.

עפיפה נבואני סעב: לא יודעת אם זה אופי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': את מקדישה את החיים שלך לדבר הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה הביא אותך לזה?

עפיפה נבואני סעב: ממש אין לי חיים ולא מצטערת על זה.

עפיפה נבואני סעב: אני מאוד בתוך זה.

ע'דיר כמאל מריח: ההיפך, יש לך חיים עם משמעות הכי נפלאה.

ע'דיר כמאל מריח: יש לך חיים ועוד איך, וזה מדהים.

ע'דיר כמאל מריח: את מעניקה משמעות לחיים.

עפיפה נבואני סעב: תודה רבה.

עפיפה נבואני סעב: מה שהכי חשוב אצלנו במגזר, אני עכשיו מדברת על המגזר כי זה מה שמעניין אותי כי אני חיה במגזר הזה.

עפיפה נבואני סעב: כל הבעיות נגרמות מתוך הדבר הזה.

עפיפה נבואני סעב: המועצות המקומיות הן כביכול הנזק העיקרי לכל מה שקורה אצלנו.

עפיפה נבואני סעב: פונים אלי לוכדים מהמועצה לבקש עזרה.

עפיפה נבואני סעב: אתם יודעים מה זה לבקש עזרה ממני שאני סך הכול פעילה, אין לי שום יכולת להציל חוץ מלצאת פיזית לעניין הזה, לחלץ כלבים.

עפיפה נבואני סעב: אם יש איזו פנייה על איזה כלב משוטט, באים מרעילים.

עפיפה נבואני סעב: אפילו את המינימום, להמית בהמתת חסד נורמלית הם לא יכולים לעשות.

עפיפה נבואני סעב: אם אני אתחיל עכשיו לספר את כל המקרים שנתקלתי בהם, זה מזעזע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עפיפה, תני לנו רק כמה דוגמאות.

עפיפה נבואני סעב: הדוגמא הכי קשה לי הייתה לפני מעל חודש.

עפיפה נבואני סעב: היו שישה כלבים קטנים ממש, פימצ'רים לא מזיקים לאף אחד.

עפיפה נבואני סעב: לקח לי מעל כמה חודשים.

עפיפה נבואני סעב: יצאתי לשטח לנסות לחלץ אותם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל לחלץ ממה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': איפה הם היו?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה היה המצב?

עפיפה נבואני סעב: היו משוטטים במצב שהיו מפחדים לראות, שהיה להם כל הזמן מסביבם אנשים שרצו להתפטר מהם.

עפיפה נבואני סעב: נתנו להם מכות, מגרשים אותם, נותנים להם הרגשה שהם במקום מסוכן.

עפיפה נבואני סעב: זה גרם להם להיות מפוחדים ולברוח כל הזמן.

ע'דיר כמאל מריח: איפה איתרת אותם?

עפיפה נבואני סעב: בכפר יאסיף, זה ליד הכפר שלי.

ע'דיר כמאל מריח: בתוך בית או בחוץ משוטטים?

עפיפה נבואני סעב: משוטטים.

עפיפה נבואני סעב: אני ראיתי אותם בכביש ראשי ולקחתי על עצמי להציל אותם.

עפיפה נבואני סעב: היה לי מקרה מאוד קשה שבסוף פנו למועצה המקומית ונתנו הוראה להרעיל אותם.

עפיפה נבואני סעב: באתי לחפש אותם שוב ומה שמצאתי, מצאתי את הגורים של האימא, שהרעילו אותה, שסך הכול היא 3 קילו, היא קטנטונת, המליטה לפני יומיים.

עפיפה נבואני סעב: לקחו אותה מורעלת, הרגו אותה והשאירו את הגורים בשטח.

עפיפה נבואני סעב: לקחתי אותם אלי הביתה, ניסיתי להציל.

עפיפה נבואני סעב: קמתי כל שעתיים לתת להם בקבוק כמו אימא מניקה לכל דבר.

עפיפה נבואני סעב: זה קורה כל הזמן.

עפיפה נבואני סעב: יש לי מקרים מפה עד השמיים על התעללויות, על התאכזרויות לבעלי חיים.

עפיפה נבואני סעב: הרשויות ממש עושים נזק.

עפיפה נבואני סעב: בשבילי הם רוצחים.

עפיפה נבואני סעב: מקבלים על זה כסף.

עפיפה נבואני סעב: זה מה שעצוב במה שכואב לי במגזר הזה ובכלל בכל ההתנהלות.

עפיפה נבואני סעב: הכלבים סובלים.

עפיפה נבואני סעב: כאילו לא מרגישה שאני חיה במדינת ישראל שיש בה חוקים ויש את כל הזכויות לכל מה שחי בתוכה.

עפיפה נבואני סעב: ממש הפקר בצורה הכי בוטה והכי קשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עפיפה, קודם כל אנחנו רוצות להגיד לך מפה תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חושבת שכולם פה מצטרפים להגיד לך תודה והערכה רבה מאוד על כל הפעולות שאת עושה.

סונדוס סאלח: אנחנו לרשותך, עפיפה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אין ספק שכל מה שאמרת לגבי החקיקה והאכיפה, יש לנו הרבה מאוד עבודה לעשות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה בהחלט יעד שלנו גם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני ממש שמחה שלפחות את שם ועושה את מה שאת עושה.

עפיפה נבואני סעב: אני מקווה שיהיו לי כוחות להמשיך.

עפיפה נבואני סעב: אתם תעזרו לנו רק בחוקים.

ע'דיר כמאל מריח: אני כבר מריצה רעיונות בראש, כי בסוף זה כן חינוך וכן מודעות.

ע'דיר כמאל מריח: כמובן חקיקה שנוכל לשתף פעולה יחדיו אבל בסוף זה מתחיל מהשורש, מחינוך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נעבור עכשיו ליובל נבון, המנכ"ל של צער בעלי חיים רמת גן.

יובל נבון: שלום לכולם, ראשית, כמובן אני מצטרף לכל מה שנאמר פה, וגם לעומר כנציג המיעוט הגברי המזוקן בוועדה.

יובל נבון: תראו, אנחנו כעמותה, חלק מהמטרות שלנו זה בעצם חינוך בבתי הספר.

יובל נבון: אני בינואר השנה הייתי יומיים בכפר קרע בבית ספר יסודי.

יובל נבון: אני חושב שבכלל תהליך החינוך ותהליך ההסברה צריך לקרות בגילאים הרבה יותר נמוכים מחטיבות ביניים ותיכון.

יובל נבון: הוא צריך לקרות בכיתות ד' ו-ה', אפילו ג' ו-ו'.

יובל נבון: אנחנו עושים את זה בהרבה מאוד בתי ספר יסודיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': למה לא להתחיל את זה בחינוך לגיל הרך?

יובל נבון: לגמרי, זה יכול להיות כבר בחינוך בגיל הרך.

יובל נבון: אני פשוט מדגיש ואומר שזה חייב לקרות בגילאים הרבה יותר מוקדמים.

יובל נבון: אני נפגשתי עם גברת זוהו עתאמנה שהיא מנהלת בית ספר מדהימה בכפר קרע.

יובל נבון: עברתי כיתה-כיתה כמנכ"ל, נפגשתי עם שכבות שלמות בכפר.

יובל נבון: המורים שאלו אותי שאלות, דיברנו ערבית ועברית.

יובל נבון: אני לא דובר ערבית, תרגמו אותי.

יובל נבון: דיברנו על מחויבות לבעלי חיים, דיברנו על ערך התנדבותי, דיברנו עם בג"צ חתולים, על חוק צער בעלי חיים, על מה המשמעות של בעלי החיים איתנו בקהילה, החיבור הבלתי מתפשר הזה שחייב להיות לנו עם בעלי החיים עצמם והמחויבות שלנו והאחריות שלנו עליהם.

יובל נבון: אני מדבר על ערכים הרבה יותר בסיסיים כי אני מאמין שזה חייב לבוא מהערכים האלה קודם כל, בסופו של דבר איפה אנחנו בעצם חווים את חיי היום-יום ביחד, זה שבעלי החיים לא יכולים להיות חלק מארגז הכלים של האדם שהוא משתמש בו לצרכים כאלה ואחרים.

יובל נבון: אני חייב להגיד לכם שזה היה אמור להתחיל משתי הרצאות בשתי שכבות של ד' ו-ה' וזה נגמר בשני ימים מרוכזים בכפר.

יובל נבון: זה היה ממש בסוף ינואר.

יובל נבון: אחרי זה כבר התחילה הקורונה במרץ וזה השתבש.

יובל נבון: בשנה שעברה הפגשתי שכבה של ילדי כפר קאסם, כל שכבת ה', בית ספר יסודי, כפר קאסם יחד עם ילדי אורנית, שזה גם פעילות חינוכית משותפת של ערבים ויהודים למען בעלי חיים.

יובל נבון: הגיעו המורים.

יובל נבון: התקשר ראש כפר קאסם לראש מועצת אורנית ואמר, תקשיב, המורים חזרו משולהבים בצורה מטורפת מכל הדבר הזה.

יובל נבון: פתאום הם הבינו את העולם הזה, הילדים שאלו שאלות.

יובל נבון: אני אומר לכם, זו פעילות שלא רק שהיא מרגשת והיא חשובה, היא הפעילות האמיתית שבסופו של דבר תעצב אותנו כאיזושהי קהילה וחברה מתוקנת, כי העתיד זה בילדים האלה.

יובל נבון: ברמה האופרטיבית אני חייב להגיד שחייבים להיות בעצם שלושה עקרונות מאוד בסיסיים לקיום של חינוך במגזר היהודי ובמגזר הערבי.

יובל נבון: טל גלבוע אמרה ואני מסכים איתה בכל מילה, זה לא רק המגזר הערבי.

יובל נבון: אני מגיע לאלפי תלמידים יהודים בשנה ומדבר איתם, וזה חוסר מודעות שקיים גם במגזר היהודי.

יובל נבון: בסופו של דבר חייבים לבחון תוכנית מקיפה שמותאמת לכל מגזר ומגזר.

יובל נבון: צריך להגדיר תהליכי מדידה והערכה על מנת לבחון אפקטיביות.

יובל נבון: תהליך מדידה והערכה זה חלק בלתי נפרד מכל תוכנית חינוכית.

יובל נבון: אם לא נעשה את זה וזה לא יתלווה לתוכניות החינוכיות, לא נוכל למדוד שום דבר.

יובל נבון: לא נדע אם זה אפקטיבי, לא נדע מאיפה אנחנו מתקדמים, לא נעצור לעשות איזושהי בחינה אחורה ולראות אם זה אפקטיבי או לא.

יובל נבון: זה מאוד חשוב, וכמובן, אין מה לעשות, תקצוב מתאים אם בסגנון של כל קול קורא או משהו אחר לבחירת אותם גופים שמתאימים לביצוע הדבר הזה, כמו עמותות שאנחנו עושים ואנימלס עושים ואולי גם אחרים.

יובל נבון: בסופו של דבר מעטפת כזאת, ארגז כלים כזה יאפשר לקדם אותנו כחברה ערבית, יהודית, יחד עם החברה הערבית ותקדם בסופו של דבר את בעלי החיים.

יובל נבון: אנחנו באמת ביום חג.

יובל נבון: לנו כעמותות יום הכלב הבין-לאומי זה קורה כל יום, אבל זה באמת הזדמנות מצוינת וחשובה מאוד להעלות את המודעות לדבר הזה.

יובל נבון: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מונא שאהין, בבקשה.

מונא שאהין: אני מנהלת קהילה ותנועה שקוראים לה אקלים אחד, שמסתכלת על ההשפעות של הכיבוש בנושא איכות סביבה ואקלים.

מונא שאהין: בעבר עבדתי בעמותת הכול חי, שזה עמותה למען בעלי חיים, וניהלתי תוכנית במשך ארבע שנים בחברה הערבית, שמעלה מודעות לנושא בעלי חיים.

מונא שאהין: עבדנו בכ-15 בתי ספר.

מונא שאהין: התוכנית הייתה חד-שבועית, פעם בשבוע נכנסים לכיתה במשך שנה, בהתחלה, והדרישה הלכה ועלתה לתוכנית שנדרשה לשנתיים ושלוש שנים.

מונא שאהין: עבדנו על כל הנושא של חיות מחמד, חיות משק, חיות בר ובסופו של דבר איכות סביבה.

מונא שאהין: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שנאמרו קודם.

מונא שאהין: עפיפה, ממש תודה על העבודה שאת עושה.

מונא שאהין: עפיפה היא באמת אחד האנשים שתמיד פונים אליהם כשיש איזשהו עניין עם בעל חיים.

מונא שאהין: אני רוצה להגיד שאני ממש מבינה מהנקודה שהיא מגיעה על העניין של הקושי לעשות שינוי בחברה הפלשתינית.

מונא שאהין: מתוך לימוד שלי את נושא חינוך למען בעלי חיים, חלק מהבעיות שהתמודדנו איתם היה כל הסיפור של איך הסיפור מיוחד.

מונא שאהין: גם נכנסים לבתי ספר שלאו דווקא יש להם חינוך הומאני, והחינוך הוא לא מעט אלים, אז זה מקשה להעביר מסרים של חמלה ואהבה כלפי בעלי חיים כשהמורים מתייחסים בצורה לא כל כך נאותה לתלמידים.

מונא שאהין: שנית, כל העניין של ההורים.

מונא שאהין: אנחנו מחנכים את הילדים, מלמדים אותם איך לחמול כלפי בעלי חיים.

מונא שאהין: ילדים באים אלי בסיפורים שהנה הם התחילו להתיידד עם החתולים בסביבה ואז בא הסבא שלהם ויורה בחתול כי הוא הציק לו או אני לא יודעת מה.

מונא שאהין: הנושא הוא מאוד עמוק.

מונא שאהין: הפער בין הנקודה הרצויה להגיע אליה לאיפה שהסיכון נמצא כרגע בחברה, הוא פער מאוד מאוד גדול.

מונא שאהין: נדרשת בעיניי עבודה מאוד עמוקה ורצינית.

מונא שאהין: יש הרבה תכנים בתוך מערכת החינוך שקשורים לבעלי חיים.

מונא שאהין: לאו דווקא התכנים תמיד עובדים על הניואנסים הנכונים של אהבת בעלי חיים וכבוד אליהם כייצור חי עם רגש וכל מה שאנחנו יודעים.

מונא שאהין: הרבה פעמים היחס הוא לא הולם בעיניי.

מונא שאהין: המסרים האלה עוברים כי מה שקורה זה שהתלמידים מקבלים את זה בתור משהו לימודי שנשאר במסגרת הכיתה.

מונא שאהין: מאוד קשה להביא את זה לתוך החיים שלהם.

מונא שאהין: מעבר לזה, יש את הנושא שיש תכנים שהם מאוד חשובים וספציפיים שקשורים לחברה הערבית.

מונא שאהין: אחד מהדברים זה נגיד הנושא של איך הדת משפיעה על היחס כלפי בעלי חיים.

מונא שאהין: כמו שכולנו יודעים, כלב נחשב טמא.

מונא שאהין: יש לזה השלכות מאוד רבות על איך האנשים מתייחסים ספציפית לכלבים.

מונא שאהין: אני לא מדברת רק על כלבים.

מונא שאהין: אני יכולה לפרט לכם כמה וכמה נושאים שנתקלתי בהם.

מונא שאהין: מה שאני מנסה להגיד בעצם, זה שמסגרת של מספר שיעורים מצומצם שבא כדי להכניס יחידה מסוימת של חינוך לבעלי חיים ואז יש שמחה ואיזה יופי והתוודענו לבעלי חיים, היא לא מספיקה בכלל.

מונא שאהין: לדעתי צריך חינוך ממש רדיקלי, עמוק, שורשי שנכנס לכל הרבדים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תנסי לכוון אותנו ואת כל מי ששומע על הדיון הזה איך היית עושה את זה?

מונא שאהין: תראי, אני יכולה להגיד לך רק על הניסיון שלי.

מונא שאהין: אני וכל המורות שעבדתי איתן באופן עמוק ורציף נכנסנו פעם בשבוע לבתי הספר ודיברנו על נושא אחרי נושא אחרי נושא.

מונא שאהין: התחלנו במשהו קרוב.

מונא שאהין: דיברנו בהתחלה על אנשים ואז התחלנו להיכנס לבעלי חיים, חיות מחמד ואחר כך חיות משק, אחר כך חיות בר ואחר כך נושא של איכות הסביבה.

מונא שאהין: הכול קשור בעיניי.

מונא שאהין: שיעור אחרי שיעור אחרי שיעור.

מונא שאהין: בסוף גם עשינו דברים שהיו קשורים לילדים בבית.

מונא שאהין: התוודענו להורים שלהם, עשינו פעילויות עם ההורים ואז יכולתי לראות מה קורה בעצם בתוך הבית.

מונא שאהין: זה לא רק נשאר בתוך המסגרת של הכיתה.

מונא שאהין: בעיניי זה ממש חשוב להכניס שיעורים בתוך מערכת החינוך שקשורים לחינוך למען בעלי חיים עם תכנים מאוד מאוד ברורים.

מונא שאהין: לא רק להגיד, חיה זה משהו טוב, אלא באמת ממש להכניס אותם ולערב אותם רגשית.

מונא שאהין: אנחנו עבדנו בבתי ספר יסודיים.

מונא שאהין: מהניסיון שלי, ברגע שילדים מעורבים רגשית, מתחיל להיות אצלם רצון לשנות.

מונא שאהין: אחרי שנתיים של עבודה עם אותם ילדים, התחיל לזוז משהו והילדים ממש רצו לעשות שינוי כי בכפרים שלהם יש כלבים משוטטים.

מונא שאהין: אנשים מאמצים כלבים, הם קשורים כל היום בחוץ ואז באיזשהו שלב בגלל שהכלב חולה, אז הם זורקים אותו.

מונא שאהין: בגלל שהכלב זקן, הם זורקים אותו ואז נוצרת בעיה של כלבים משוטטים.

מונא שאהין: אחרי תקופות מסוימות נהיות להקות כאלה של 10–20 כלבים שמשוטטים בכפרים ואז יש הרעלה.

מונא שאהין: הכלבים האלה, דרך אגב, מתקיימים הרבה על - - - של חיות משק שנזרקות ולא מטופלות, וזה יוצר בעיה, זה יוצר עניין של מערכת יחסים לא נכונה.

מונא שאהין: הילדים שלימדתי אותם התחילו לרצות לעשות שינוי.

מונא שאהין: הם רצו להקים מקום להביא את בעלי החיים, לאלף אותם ולמצוא להם בתים.

מונא שאהין: ממש נהיה רצון, ואז התוכנית שאני לימדתי בה נגמרה בגלל חוסר מימון.

מונא שאהין: הדרישה של בתי הספר הייתה הרבה יותר גבוהה ממה שיכולתי בכלל לספק.

מונא שאהין: כל מה שרצינו לעשות, לא יכולנו לעשות בגלל נושא המימון.

מונא שאהין: עוד משהו שאני מאוד רוצה להגיד, שהתכנים יפותחו על ידי אנשים שמבינים את החברה.

מונא שאהין: צריך שמישהו ערבי יעשה את זה.

מונא שאהין: תכנים מתורגמים הם דבר מעולה, אבל יש תכנים שבאים מתוך ההבנה של החברה.

מונא שאהין: חשוב שזו לא רק תהיה תוכנית חינוכית שנוסדה למען החברה הישראלית היהודית ואז להביא אותה לתוך החברה הערבית.

מונא שאהין: יש פה הבדלים מאוד משמעותיים שאם אנחנו רוצים לגעת בדברים מרכזיים, צריך להבין את ההבנה של מה שקורה בתוך החברה הערבית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מקווה שאולי מהדיון הזה אנחנו נצליח לגלגל קצת יותר חיבורים בין משרד החינוך ופעילים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, חבר הכנסת עסאקלה.

ג'אבר עסאקלה: בוקר טוב לכולם, תודה גבירתי היושבת-ראש, תודה סונדוס שיזמת את הדיון הזה.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה להסתכל במבט היסטורי ומה קרה בחברה הערבית.

ג'אבר עסאקלה: עד לפני כ-40 שנה כל בית בחברה הערבית, היה בתוכו גם חיות, חיות עבודה בדרך כלל או צאן.

ג'אבר עסאקלה: כשההכלאות נעלמו מהחברה הערבית, גם נעלמו החיות מחצרות הבתים ומהבתים עצמם.

ג'אבר עסאקלה: בשורש אפשר לבנות על זה שהחברה הערבית תמיד התייחסה או נזקקה לחיות עם חיות.

ג'אבר עסאקלה: בעת שלי היה לנו חמור, היו לנו פרות.

ג'אבר עסאקלה: לפני כ-40 או 50 שנה נעלם הדבר הזה מהבתים ומשהו קרה כאן.

ע'דיר כמאל מריח: למה אתה חושב שזה קרה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': היום קונים בשר בסופר ולא מגדלים את הכבשה.

ג'אבר עסאקלה: גם חלב קונים בסופר.

ג'אבר עסאקלה: גם הפלחה נעלמה, כלומר הסוס או הפרד לעבודה.

ג'אבר עסאקלה: כל זה נעלם.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שאחד האתגרים הכי גדולים שלנו זה בעניין של הדת במיוחד כשאנחנו מדברים על כלבים.

ג'אבר עסאקלה: כלבים היו חיים מחוץ לבית והיום יש תופעה חוזרת לדעתי של בתוך הבית, אבל כשהכלב נחשב לטמא, אז זו בעיה באמת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אגב, תלמד אותי, למה?

ג'אבר עסאקלה: הכלב נחשב לטמא, כלומר הוא לא דבר שכדאי או נכון להחזיק אותו קרוב לאיפה שחיים אנשים.

ג'אבר עסאקלה: אני שם לב שבתקופה האחרונה, יכול להיות שזה בגלל הפייסבוק, יש תופעה חדשה שכלבים חזרו לנוף של היישובים שלנו.

ג'אבר עסאקלה: אני מסתכל סביבי, אולי 50% מהבתים, יש להם חיות מחמד.

ג'אבר עסאקלה: התהליך הזה מעניין.

ג'אבר עסאקלה: אני מסכים עם כל מה שנאמר.

ג'אבר עסאקלה: החינוך הוא הדבר המשמעותי ביותר.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהחינוך בגיל הרך הוא הדבר המשמעותי.

ג'אבר עסאקלה: היום כלבים וחתולים משמשים גם לטיפול ואני חושב שאם מתחילים בגילאים מאוד מאוד צעירים, מרגילים את הילדים למשש ולראות כלבים, לראות חתולים וכו', זה יכול מאוד לעזור.

ג'אבר עסאקלה: מערכת החינוך, אין שום דבר בעניין הזה.

ג'אבר עסאקלה: לפעמים מגיעים מעמותה פה ושם, אבל באמת מערכת החינוך לא עושה את מה שצריך לעשות בקטע הזה.

ג'אבר עסאקלה: אין לי הסברים אבל יכול להיות שזה סדר עדיפויות של החברה ושל מערכת החינוך וכו', לכן אנחנו צריכים לדחוף שכן מערכת החינוך מהגיל הצעיר ביותר תכניס את העניין של החיות ובכלל את נושא הסביבה לתוך בתי הספר ולתוך גני הילדים.

טל גלבוע: אני רק מצטערת, אני הולכת.

טל גלבוע: תודה רבה.

טל גלבוע: הייתי שמחה להישאר, יש לי פגישה.

טל גלבוע: אין לי ספק שאנחנו נוכל לעשות דברים מדהימים ביחד.

טל גלבוע: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

ע'דיר כמאל מריח: זו בדיוק הנקודה שרציתי להדגיש.

ע'דיר כמאל מריח: מה שג'אבר התחיל להגיד, שזה אכן כפי שהוזכר גם מקודם, זה משהו תרבותי/דתי.

ע'דיר כמאל מריח: זו נקודה, אני שמחה שאנחנו מעלים ומדגישים אותה גם לנו כאופן טיפול, כמודעות שתמיד נתפסה, יש לך פרות, אז זה חלב/בשר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ג'אבר, מה שאתה אמרת זה סוג של מערכת היחסים שהייתה של ניצול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הם היו משאב, הם לא היו אף פעם בעל חיים שאוהבים.

ג'אבר עסאקלה: לא רק כניצול.

ג'אבר עסאקלה: ברגע שיש חיה שחיה בבית, היא משרתת.

ג'אבר עסאקלה: היחסים הם לא רק של ניצול.

ע'דיר כמאל מריח: הכוונה, יש לך חיה כי יש לך צורך בה, כי היא נותנת לך משהו.

ע'דיר כמאל מריח: ככל שאנחנו מדברים על זה, פתאום יש את ההבנה הזו שאולי כאן מתפספסת הנקודה.

ע'דיר כמאל מריח: אסף, העוזר שלי, אימא שלו פסיכולוגית, בין היתר בטיפול בכלבים.

ע'דיר כמאל מריח: כל הבנפיטים פחות מודגשים ופחות מובנים.

ע'דיר כמאל מריח: תוסיפי על כך שתרבותית הבתים של הערבים בכלל הם מצוחצחים ונקיים והכנסת אורחים.

ע'דיר כמאל מריח: רק מלחשוב על הטמא, להכניס כלב הביתה, זה משהו שפחות מקובל היה תרבותית.

ע'דיר כמאל מריח: גם הפתרון צריך להיות פתרון ייחודי שמדגיש את ההבנות, איפה לגעת מבחינת טיפול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רצית להגיד על זה משהו, סונדוס?

סונדוס סאלח: לגבי הניצול, גם מי שמחזיק כלב בבית להרגיש יותר טוב, גם הטיפולי הוא ניצול.

סונדוס סאלח: לפחות אם היחסים בין האדם לשאר בעלי החיים נבנה בכוח איזון מופר, לפחות צריך למזער את הנזקים על ידי חינוך.

סונדוס סאלח: גם אם יש ניצול מסוים, בין אם זה רגשי או לעבודה, צריך לחנך גם איך להתייחס לשאר בעלי החיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': העניין הוא שמה שפחות מבינים, בגלל שאין את מערכת היחסים הזאת של לחיות מגיל צעיר, לא מבינים מה זה נותן לילד, כמה ביטחון, כמה אהבה, כמה זה מתרגל גם אצלו את החמלה ואת הנתינה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ילד שאחראי לכלב ודואג שהוא יאכל, זה משהו שגם מלמד אותו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה משהו שצריך להבין כמה זה נותן לילדים.

ע'דיר כמאל מריח: אני שמחה שאנחנו מבינים שיש כאן פתרון והוא ישים.

ע'דיר כמאל מריח: אם נתחיל חינוך מהגיל הרך, זה יכול להיות נהדר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון, אם כי זה מטריד מה שהיא אמרה, למשל הדוגמא הזאת של הילד עם החתול והסבא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה נורא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': צריך גם לחנך את ההורים.

ג'אבר עסאקלה: אני מהדור שלא גידלנו.

ג'אבר עסאקלה: הייתי ילד, היו לנו חיות בבית, אבל איזה 40 שנה לא היו חיות.

ג'אבר עסאקלה: עכשיו אני מסתכל, יש לי שלושה בנים, שני כלבים לכל אחד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יפה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ע'דיר, לך עוד אין.

ע'דיר כמאל מריח: תתפלאי, לי יש כלבה שאימצנו דווקא בקורונה, ואני מתחרטת על כך שרק עכשיו הכנסנו כלבה הביתה.

ע'דיר כמאל מריח: אפרופו הילדים לקחת אחריות, זה מדהים, ואני מעודדת ומדברת ואני אשמח לשיתוף פעולה כדי להטמיע ולהנחיל את זה, כי תמיד גדלנו בסביבה שהבית מצוחצח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': איזה יופי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': איך קוראים לה?

ע'דיר כמאל מריח: תותי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז היום באינסטגרם תמונה עם תותי לקדם את הדבר הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מהא איתנו?

מהא רוחאנא: כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה שלומך?

מהא רוחאנא: בסדר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מאיפה את?

מהא רוחאנא: אני מעוספיא.

מהא רוחאנא: אני פעילה באזור עוספיא ודלית אל כרמל כבר כמה שנים.

מהא רוחאנא: האמת, שיש מלא נקודות אבל אתייחס לשתי נקודות שהן חשובות.

מהא רוחאנא: אני חושבת ששתי הבעיות המרכזיות אצלנו זה באמת הבעיה במודעות, שזה מתחיל בחינוך, והבעיה באכיפה.

מהא רוחאנא: כמו שטל ציינה קודם, אנחנו עשינו פרויקט בבתי ספר בשיתוף פעולה עם המשטרה.

מהא רוחאנא: נכנסנו לבתי ספר, הסברנו, הבאנו מצגות על המצב בכפרים, היחס כלפי בעלי חיים.

מהא רוחאנא: מעבר לכל ההזנחה והקרבות וההתעללות שאנחנו כן פוגשים כאן, יש את חוסר המודעות וחוסר הבנה בסיסי לגבי מה זה לגדל כלב ואיזה תנאים בכלל צריכים להיות לכלב.

מהא רוחאנא: אנשים אצלנו חושבים שאם יש לכלב בחוץ מלונה וקערת אוכל וקערת מים, הכלב חי כמו מלך.

מהא רוחאנא: זה המשפט שאנחנו תמיד שומעים, הכלב חי יותר טוב ממני וממך.

מהא רוחאנא: זה מתחיל באמת מחוסר הבנה של הצרכים הבסיסיים של הכלב, גם הקרבה לבעלים, היחס שהוא צריך לקבל, הטיולים, הסירוס, העיקור.

מהא רוחאנא: הרבה פעמים פונים אלינו ואומרים, הכלב שלי חולה, אני לא יכול לטפל בו, בואו תיקחו אותו, או הכלב שלי נובח יותר מדי או הכלב שלי עושה צרכים.

מהא רוחאנא: מביאים כלב ולא מבינים בכלל למה הם נכנסים.

מהא רוחאנא: כשנכנסנו לבית ספר וכן התחלנו להסביר לילדים, באמת ראינו שזה עושה שינוי.

מהא רוחאנא: זה הגיע אפילו לרמה שילדים לפעמים מתקשרים אלי ואומרים לי, מצאתי כלב פצוע, בואי תעזרי לו, מצאתי חתול פצוע, בואי תעזרי לו.

מהא רוחאנא: פתאום הם מגלים בתוכם את החמלה שהיא קיימת אבל המודעות שהם צריכים לעשות עם זה משהו, לא קיימת.

מהא רוחאנא: בגלל זה אני גם חושבת שהכניסה לבתי הספר ולהסביר לילדים מגילאי 5–6, אפילו בגילאים יותר מוקדמים עד י"ב זה משהו שיכול לעשות שינוי מדהים.

מהא רוחאנא: אני באמת כבר רואה את זה.

מהא רוחאנא: גם העניין של האכיפה.

מהא רוחאנא: כמו שעפיפה ציינה, אנחנו פונים למשטרה ובסוף אנחנו חווים את האיומים.

מהא רוחאנא: מגיעים אלינו הביתה ומאיימים על ההורים שלי, מאיימים על אח שלי, מאיימים עלי.

מהא רוחאנא: זה מתחיל כי אין אכיפה, כי אנשים לא מפחדים מהמשטרה והמשטרה מפחדת מהאנשים.

מהא רוחאנא: אנחנו מתלוננים על כלב שקשור בשרשרת ברזל של חצי מטר, שאין לו מלונה, הוא חשוף לשמש.

מהא רוחאנא: זה לא מתוך מקום של רוע, לא מתוך מקום של התאכזרות לפעמים, אלא מתוך מקום של מה שהכלב צריך מבחינתם.

מהא רוחאנא: שמתי לו אוכל, שמתי לו מים פעם ביום, עשיתי את שלי.

מהא רוחאנא: אני חושבת שברגע שאנשים יתחילו גם להפנים את החוקים שיש במדינה לגבי מה זה בכלל החזקת כלבים ומה זה טיפול נכון בבעלי חיים, מה זה כשאתה לוקח כלב ואתה מתחייב עכשיו ל-16 או 20 שנה קדימה לטפל בו גם כשהוא חולה, גם כשהוא פצוע, גם כשהוא דרוס, גם כשהוא קשיש.

מהא רוחאנא: מחר אני מוציאה כלבה בת 12 שחיה 12 שנים בתוך בית ועכשיו בגלל שהיא בגיל 12, בואו תיקחו אותה, תמצאו לה בית אחר.

מהא רוחאנא: זה דברים שאנחנו חווים על בסיס יום-יומי.

מהא רוחאנא: אני חושבת שברגע שבאמת בגיל הזה יתחילו להפנים שאם אני מביא כלב, אני מביא אותו מ-א' ונשאר איתו באמת עד הסוף עם כל הצרכים שלו, אני חושבת שזה יעשה שינוי אדיר בחברה שלנו, כי אנשים רוצים.

מהא רוחאנא: יש את החמלה, יש את הרצון.

מהא רוחאנא: כמו שאמרו, היום זה יותר מ-50% שמחזיקים כלבים, אבל להגיד לך שיותר מ-20% שמחזיקים אצלנו בתנאים טובים, 20% זה גם בהגזמה לצערי.

מהא רוחאנא: תעשו סיור בעוספיא ודליה ואתם לא תמצאו בית שאין בו כלב קשור בחוץ.

מהא רוחאנא: הם מביאים כמה עצים, מאלתרים מלונה שבחורף הם לא יכולים להיכנס אליה כי היא מלאה במים, ובקיץ הם לא יכולים להיכנס אליה כי חם מדי.

מהא רוחאנא: היחס פה לבעלי חיים הוא קשה.

ע'דיר כמאל מריח: אפשר לשאול אותך מתי את מקבלת שיחות בדרך כלל?

ע'דיר כמאל מריח: את מרגישה שכן יש מודעות שגוברת?

ע'דיר כמאל מריח: מי פונה אליך בדרך כלל?

ע'דיר כמאל מריח: תוך כמה זמן את מגיעה?

ע'דיר כמאל מריח: איך זה עובד?

מהא רוחאנא: אנחנו כבר מוכרים בכפרים וגם לא רק בדליה ועוספיא.

מהא רוחאנא: פונים אלינו מחוץ לכפרים אבל בעיקר הפעילות שלנו כאן.

מהא רוחאנא: אני יכולה להגיד לך שהשבוע הוצאנו 28 כלבים שחלקם זה כלבים של בית וחלקם זה כלבים משוטטים.

מהא רוחאנא: זה אימהות עם גורים.

מהא רוחאנא: יש דף אינסטגרם לקבוצת המתנדבים שלנו.

מהא רוחאנא: אותי כבר מכירים.

מהא רוחאנא: לפעמים זה מגיע לרמה שהווטרינר הרשותי או המשטרה נותנים את הטלפון שלי ואומרים לאנשים לפנות אלי כי אנחנו יכולים לתת את המענה, אנחנו יכולים למצוא לכלב פתרון, חסות.

ע'דיר כמאל מריח: את מחלצת ולאן את מפנה, לחיפה, למחוזי?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': את לוקחת לכלבייה של תנו לחיות לחיות?

מהא רוחאנא: כן, אנחנו עובדים עם כמה עמותות ותנו לחיות לחיות מאוד נותנים לנו מענה, אם בטיפול, אם בקליטה.

מהא רוחאנא: אנחנו עושים את ההסעות.

מהא רוחאנא: אני מקבלת את הטלפון, אנחנו מבקשים סרטון, תמונה, מיקום.

מהא רוחאנא: אנחנו פונים לשם.

מהא רוחאנא: אם צריך לכידה, אז אנחנו לוכדים.

מהא רוחאנא: לפעמים צריך לדבר עם אנשים ובאמת גם לפעמים לשכנע אותם למסור את הכלב.

מהא רוחאנא: להיכנס לבתים ולהסביר להם, תקשיבו, הכלב חי בתנאים ככה וככה, או שתשפרו לו או שתמסרו אותו.

מהא רוחאנא: היו כמה מצבים שאנחנו קנינו לאנשים מלונות רק שיהיה בתוך מלונה, רק שיחיה בתוך משהו סביר מבחינתי.

מהא רוחאנא: אנחנו פונים לעמותות לבקש מקום פנוי ולהסיע.

מהא רוחאנא: אנחנו עושים את זה ממש מהתחלה עד הסוף, מלווים את הכלב מהשלב שאנחנו מקבלים את הטלפון עד שהוא מגיע למקום שהוא צריך להגיע אליו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ג'אבר, רצית לשאול משהו?

ג'אבר עסאקלה: אני מתנצל שצריך לעבור לוועדת חוקה, אבל אני רוצה להדגיש דבר אחד.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו יודעים שהחינוך זה אחת הדרכים לפתור את הסוגיה.

ג'אבר עסאקלה: אני לא כל כך מאמין בפרונטלי, כלומר שיבואו ויספרו ויציגו תמונות וכו'.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שבגיל הרך צריך להיות ניסיון חווייתי עם חיות.

ג'אבר עסאקלה: אם זה יהיה חווייתי, למשש, לשבת, ללכת עם, זה הדרך שהילד יכול להתגבר אם יש לו - - -

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רק לא כאלה ליטוף ארנבות, שאני רואה את הדברים האלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה לא פתרון.

ג'אבר עסאקלה: לא, לא, זה סיפור אחר.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהרצאות לילדים יכולות לעזור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מסכימה איתך מאוד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לקחת אותם לסיורים בכלביות למשל או לעשות חיבור של להוציא כלבים לטיולים ודברים מהסוג הזה.

ע'דיר כמאל מריח: את ודאי זוכרת את המקרה המזעזע שהיה בחורף האחרון בכפר ירכא, של הכלב שנכבל לשרשראות בנחל - - -

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון, וטבע שם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מזעזע.

ע'דיר כמאל מריח: כשמדברים על חינוך, האנטי שזה יצר, נפתחו דפים של "ירכא אוהבת חיות".

ע'דיר כמאל מריח: הרבה אנשים התנערו וגינו והסבירו.

ע'דיר כמאל מריח: הגל הזה של האנטי מכניס בי תקווה שאם נעזור וננחיל תרבות נכונה, אז כן יש בשלות מבחינת האוכלוסייה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גלי דוידסון, המשרד להגנת הסביבה, ראש אגף הגנה על בעלי חיים.

גלי דוידסון: שלום, קודם כל אני מברכת על הקיום של הדיון הזה.

גלי דוידסון: אני חושבת שנושא של חינוך הוא נושא מאוד חשוב וגם המשרד להגנת הסביבה מתעדף אותו בצורה מאוד גבוהה ורואה המון חשיבות לנושא של חינוך בתחום של רווחת בעלי חיים.

גלי דוידסון: במסגרת המשרד אנחנו מבצעים כמה פעולות במקביל כדי לקדם את התחום של החינוך ואת נושא רווחת בעלי חיים.

גלי דוידסון: דיברו כאן עמותות ופעילים בצורה מאוד יפה על הקידום שלהם של הנושאים של חינוך, אם זה אנימלס ואם זה תנו לחיות לחיות ואם זה צער בעלי חיים רמת גן, ומונא, פעילה מדהימה בחברה הערבית.

גלי דוידסון: הפעילות הזאת היא פעילות מאוד חשובה שמתבצעת גם במסגרת החינוך הפורמלי וגם במסגרת החינוך הא-פורמלי.

גלי דוידסון: בנוסף לזה יש לנו פעילות משותפת שפותחה ביחד עם S.O.S לחיות ומשרד החינוך, שורד גיל פה וליאת הן השותפות שלנו.

גלי דוידסון: במסגרת הפעילות הזאת אנחנו נכנסים גם לבתי ספר במסגרת תוכנית שנקראת "הרוח החיה שבחבורה", וגם אנחנו נכנסים למסגרות של גני ילדים שבמסגרתם עוברים תכנים של רווחת בעלי חיים, ערכים של בעלי חיים, חינוך לחמלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': האם את יכולה לתת לנו קצת נתונים לגבי כמה בתי ספר נכנסתם, כמה כיתות, גילאים?

גלי דוידסון: קודם כל, בטח.

גלי דוידסון: אני גם אתן לורד בהמשך לפרט בדיוק איך הפעילות הזאת עובדת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סעיף 14 בחוק צער בעלי חיים קובע שמוקמת קרן למען בעלי חיים במסגרת המשרד להגנת הסביבה, שמטרת הקרן לרכז אמצעים כספיים שישמשו לחינוך, להסברה, להדרכה, לסיוע לארגונים למען בעלי חיים ולקידום מטרותיו של חוק זה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כספי הקרן יבואו מתקציב המדינה, מתרומות ומקנסות לפי סעיף 17.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מעניין אותי מאוד לדעת כמה כסף יש בקרן הזאת למען בעלי החיים?

גלי דוידסון: אז קודם כל אני רוצה לציין במסגרת הזאת שהקרן מוזנת בסופו של דבר מכספים של המשרד להגנת הסביבה, מתקציב של המשרד להגנת הסביבה.

גלי דוידסון: התקציב שנכנס מאכיפה של חוק צער בעלי חיים הוא שולי וזניח.

גלי דוידסון: כמעט ואין הכנסות מאכיפה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון, כי אין אכיפה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אין אכיפה, אז אין הכנסות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ככה זה עובד למרבה הצער.

גלי דוידסון: נכון.

גלי דוידסון: התקציב הוא תקציב בעצם של המשרד להגנת הסביבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש קרן אבל בקרן אין כסף.

גלי דוידסון: יש כסף בקרן.

גלי דוידסון: התקציב של הקרן הוא סדר גודל שנע בין 4.5 מיליון ל-6 מיליון, תלוי בשנה, תקציב טרי של כל שנה.

גלי דוידסון: בנוסף, בגלל שזה קרן אז התקציב חוזר, זאת אומרת יש פעולות מסוימות שההתחייבות היא יותר מחד-שנתי, למשל התמיכה בשיפוץ והקמה של מתקני רשות, זה תמיכה שתוקפה היא לשנתיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כמה מתוך התקציב הזה מוקדש לחינוך והסברה?

גלי דוידסון: 740,000 שקל בשנה מוקצה לתוכנית החינוכית ביחד עם משרד החינוך.

סונדוס סאלח: מתוך ה-6 מיליון?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מתוך כל כספי הקרן זה הסכום שמוקדש לחינוך בכל החברה הישראלית?

גלי דוידסון: לא, זה התחום שמוקדש לתוכנית החינוכית שמתקיימת עם משרד החינוך.

גלי דוידסון: בנוסף לזה, מרבית כספי הקרן מוקצים לתמיכה בעמותות, כשחלק משמעותי מהתמיכה בעמותות הולך - - -

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הולך לפרויקטים של חינוך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הבנתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': האם יש בתקציב הזה חלוקה בין כספים שמיועדים לחברה הערבית והחברה היהודית?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש חלוקה או שזה סכום אחד?

גלי דוידסון: קודם כל אני רוצה להגיד שגם החברה הערבית היא לא מקשה אחת.

גלי דוידסון: יש בתוך החברה הערבית צרכים שונים, אם מדובר על המגזר הכפרי, אם מדובר על המגזר העירוני.

גלי דוידסון: יש בתוך החברה הערבית צרכים חינוכיים שונים במקומות שונים, והתוכנית החינוכית שמתקיימת ביחד עם משרד החינוך נותנת את הדעת על הצרכים השונים.

סונדוס סאלח: אפשר לדעת במספרים, כמה?

גלי דוידסון: אני חושבת שיותר נכון יהיה שורד תדבר על המספרים של כמה הדרכות בחברה הערבית עוברות בדרום, כמה עוברות בצפון.

גלי דוידסון: אני כן יכולה להגיד שהקצנו לזה תקציב ייעודי.

גלי דוידסון: הגדלנו את התקציב.

גלי דוידסון: התוכנית הספציפית הזאת עמדה על 700,000 והיא הוגדלה בעוד 40,000, בעוד יום הדרכה בעצם כדי לעבות את הצרכים של התוכנית החינוכית בחברה הערבית.

גלי דוידסון: זה תהליך שהתבצע לפני שנתיים.

סונדוס סאלח: האם התוכנית חובה לכל בית ספר?

גלי דוידסון: התוכנית לצערי הרב היא לא חובה.

גלי דוידסון: היא תוכנית שהיא עוברת במסגרת השירות הפסיכולוגי הייעוצי והיא תוכנית שעוברת גם בצורה שונה בהתאמות לכל בית ספר בהתאם לצרכים שלו.

סונדוס סאלח: אתם קובעים את הצרכים של בית הספר או ההנהלה פונה אליכם?

גלי דוידסון: אנחנו מעניינים את בתי הספר לאמץ את התוכנית הזאת ובאמצעות היועצות של שירות פסיכולוגי ייעוצי מלווים אותם בתוך התהליך של הטמעת התוכנית בתוך בית הספר.

גלי דוידסון: כל בית ספר מבצע את אותה הטמעה בהתאם ליכולות של אותו בית ספר והצרכים שלו.

ע'דיר כמאל מריח: זה בדיוק הסוויץ' שאנחנו מאמינים שנכון לעשות, להפוך את זה מוולונטרי לחובה.

גלי דוידסון: אני מסכימה איתך לחלוטין.

גלי דוידסון: אני מאוד הייתי רוצה לראות את התוכנית הזאת, דרך אגב, עוברת בתוך משרד החינוך לא רק דרך שירות פסיכולוגי ייעוצי אלא גם דרך חטיבת מדעים, להטמיע את התכנים ואת הערכים האלה בכל מקום שאפשר, משום שבעלי החיים זה אמצעי מעולה להעביר מגוון רחב של מסרים, אם זה מהתחום של האווירה הבית-ספרית ואם זה מהכיוון של לימודי מדעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ויחס לאחר ויחס לחלש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש פה הרבה ערכים שהם מעבר רק לנושא של בעלי חיים.

גלי דוידסון: נכון.

גלי דוידסון: אפשר להטמיע את אותם ערכים בצורה מאוד יפה אם מצליחים לגעת בזה מכוח תחום, להגיע לנושא הזה של רווחת בעלי חיים ופיתוח של חמלה כלפי בעלי חיים.

גלי דוידסון: עצם אפילו ההכרה של בעלי חיים כדי לדעת את כל הצרכים שלהם, כי צורך של חיית בר זה לא צורך של חיית מחמד וזה לא צורך של חיית משק, וגם בתוך הקטגוריות האלה לכל אחד יש את הצרכים שלו ומה הפרמטרים שגורמים לרווחה לכל קטגוריה ולכל בעל חיים בפני עצמו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ברור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ורד גיל, לפי מה שכתוב לי כאן, התואר שלך זה ממונה אקלים חינוכי מיטבי ומניעת אלימות במשרד החינוך, נכון?

ורד גיל: נכון, בשירות פסיכולוגי ייעוצי של משרד החינוך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לך יש נתונים לגבי חלוקת המשאבים מבחינת כמה בתי ספר?

ורד גיל: כן, אז קודם כל שאלתם איפה ליאת.

ורד גיל: ליאת נמצאת בצוות שלי אבל היא לא יכלה להצטרף לפגישה שלנו.

ורד גיל: היא בעצם מקדמת את תחום האקלים חינוכי מיטבי דרך בעלי החיים ואני כרגע מייצגת.

ורד גיל: יחד איתי נמצאת גברת סנא ג'אברין שהיא מפקחת על הייעוץ במחוז דרום, בחברה הבדואית.

ורד גיל: אחריי, אני אשמח שניתן לה כמה דקות, שסנא תציג בעצם תוכנית כוללנית שאנחנו מובילים כבר שנים יחד עם המשרד להגנת הסביבה, במחוז.

ורד גיל: אתן לרגע תמונה כללית.

ורד גיל: שיתוף הפעולה שלנו עם המשרד להגנת הסביבה, עם גלי, הוא לאורך שנים רבות.

ורד גיל: אנחנו מקבלים תקצוב ומימון ממשרד להגנת הסביבה.

ורד גיל: בעצם - - - מממן 16 ימי הדרכה עם מדריכים שלנו, מדריכי אקלים חינוכי מיטבי שנכנסים לתוך מוסדות חינוך שכוללים גם גני ילדים, גם בתי ספר יסודיים וגם על-יסודיים לקידום התוכנית המופלאה שמדברת על חינוך לזכויות בעלי חיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה 16 ימים בשנה?

ורד גיל: סך הכול, ואני לא מדברת על החברה הערבית.

ורד גיל: לגבי החברה הערבית, מתוך הימים האלה יש לנו ארבעה וחצי ימים שמוקדשים לקידום - - -

ע'דיר כמאל מריח: כשאת אומרת ארבעה וחצי ימים, פר שנה, פר בית ספר?

ורד גיל: יום הדרכה בשירות פסיכולוגי ייעוצי זה יום שמדריכה מלווה בין ארבעה לחמישה בתי ספר.

ורד גיל: בנוסף היא עורכת צוותים יישוביים והיא מעבירה את התורה שלנו לקבוצות של גנות, לקבוצות של - - -

ע'דיר כמאל מריח: כשאת אומרת לי ארבעה, כל יום מבחינתך אותה מדריכה תהיה בארבעה בתי ספר, אז בשנה יש לך 16 בתי ספר בסך הכול בחישוב גס, שנכנסת אליהם.

ע'דיר כמאל מריח: את מסכימה איתי שזה נתון מגוחך.

ורד גיל: אני לא מסכימה שזה נתון מגוחך כי אני לרגע אומרת שיש לנו 16 בתי ספר, אבל אמרתי שאותה מדריכה גם מגיעה למכלול רחב יותר של יועצות, לא פעם בשבוע אלא פעם בחודש, לפעמים חודש וחצי, ומעבירה את התורה שלנו.

ורד גיל: אני מסכימה שזה מעט מאוד והיינו רוצים לראות בהרבה יותר בתי ספר ובמוסדות חינוך בכלל את התוכנית שלנו.

ורד גיל: יחד עם זאת חשוב לי לציין שהתוכנית היא לא רק ימי הדרכה שקיימים, אלא יש לנו את תוכנית כישורי חיים שכולכם מכירים אותה, ובתוך תוכנית כישורי חיים שהיא על כל רצפי הגיל, מגני ילדים עד על-יסודי יש לנו את התוכנית של חמלה דרך בעלי חיים.

ורד גיל: זה לא תוכנית שפעם בשבוע היועצת מעבירה בכיתות אלא בדרך כלל סביב יום זכויות בעלי החיים ועוד נקודות לאורך השנה אנחנו מעבירים את התוכנית הזו.

ורד גיל: אני רק אציין שדווקא בשנתיים האחרונות פיתחנו תוכנית ייחודית של כישורי חיים לחברה הערבית, שזו עוד התקדמות.

ע'דיר כמאל מריח: כן, אבל כישורי חיים זה יותר רחב מספציפית הנושא שלנו.

ע'דיר כמאל מריח: ורד, באמת כולנו מסכימים שזה נתון לא טוב.

ע'דיר כמאל מריח: אין ספק שאתם עושים מאמצים טובים אבל זה לא מספיק, ועובדה, במבחן התוצאה בשטח המצב עדיין בעייתי.

ע'דיר כמאל מריח: השאלה מה החזון שלכם?

ע'דיר כמאל מריח: מה התוכנית הרב-שנתית שלכם כמשרד חינוך?

ע'דיר כמאל מריח: תפרסי את המשנה שלכם, איך אתם רוצים שהנושא יטופל בעוד כמה שנים?

ע'דיר כמאל מריח: מה אתם מתכננים לעשות?

ע'דיר כמאל מריח: כי זה לא מספיק מה שאתם עושים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': האם את שמעת פה את הדברים שנאמרו על ידי הפעילים?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': קודם כל, זה לא צריך להיות וולונטרי, זה צריך להיכנס למערכת החינוך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה צריך להיכנס למערכת הלימודים באופן קבוע, להחליט באיזה גיל זה הדבר הנכון ביותר לעשות אותו, וזה צריך להיות שם לכולם בלי יוצא מן הכלל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': דבר שני, זה צריך להיכנס לטרמינולוגיה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ברגע שהטרמינולוגיה היא נצלנית, היא מתייחסת בשאלות במתמטיקה ובאנגלית, אין טקסטים שהם מתייחסים לבעלי חיים בצורה כמו שצריך להתייחס אליהם, אז כל מה שאתם עושים לא שווה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה צריך להיות ראיה גם כוללת וגם להכניס לאיזושהי מערכת שהיא קבועה ולכולם.

ורד גיל: אני מסכימה מאוד, אני רק חייבת לומר שאנחנו מדברים כאן על המשאב שיש לנו על ימי הדרכה.

ורד גיל: מעבר לימי הדרכה יש לנו את תוכנית כישורי חיים.

ורד גיל: כשאני מדברת על התוכנית הזו, אני מדברת על השירות הפסיכולוגי ייעוצי שאנחנו חלק ממשרד החינוך.

סונדוס סאלח: אתמול אני יזמתי דיון על פגיעה מינית בקטינות, בילדות וילדים.

סונדוס סאלח: שאלתי איפה זה במערכת החינוך.

סונדוס סאלח: אמרו לי, בכישורי חיים.

סונדוס סאלח: לפני שבועיים שאלתי על אלימות בכלל.

סונדוס סאלח: אמרו, בכישורי חיים.

סונדוס סאלח: שם מרוב עצים מאבדים את היער.

סונדוס סאלח: אין מערכי שיעור מובנים למה שנקרא כישורי חיים.

סונדוס סאלח: איך זה שם מובנה בתוך תוכנית על צער בעלי חיים או זכויות בעלי חיים?

סונדוס סאלח: זה לא רק להגיד תכנית.

סונדוס סאלח: כמה שעות מוקדשות לזכויות בעלי חיים?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': היא אמרה 16 שעות בשנה, זה ארבעה ימים וחצי.

ורד גיל: בואו נחלק את זה.

ורד גיל: קודם כל, תוכנית כישורי חיים היא תוכנית מקיפה שתלמידים בגני ילדים ובבתי הספר היסודיים עוברים פעם בשבוע.

ורד גיל: התוכנית היא תוכנית כוללנית שעוסקת בסוגיות רגשיות וחברתיות רחבות, בתוכם יש גם את החלק של פיתוח חמלה ואמפתיה וכבוד דרך בעלי חיים.

ורד גיל: התוכנית רחבה ועקיפה ויש בה מערכי שיעור סדורים.

ורד גיל: זה חשוב לי מאוד לומר.

ורד גיל: לגבי הטיפול הספציפי בדיון שאנחנו כרגע בו, לגבי פיתוח חמלה ואמפתיה לבעלי חיים, אני מסכימה שאנחנו צריכים להרחיב את התוכנית, אבל כדי להרחיב את התוכנית אנחנו מאוד מאוד נשמח שיהיו לנו יותר מדריכים שיובילו את זה בתוך בתי הספר.

ע'דיר כמאל מריח: אבל זה מעבר לנשמח.

ע'דיר כמאל מריח: את חוזרת על המנטרה הזו של כישורי חיים ושיעורים וימים.

ע'דיר כמאל מריח: כולנו מבינים שזה לא מספיק.

ע'דיר כמאל מריח: עלו פה כל כך הרבה רעיונות.

ע'דיר כמאל מריח: שמענו את השטח ואת הפעילות ואת הארגונים.

ע'דיר כמאל מריח: זה הרבה מעבר.

ע'דיר כמאל מריח: זה לעשות רפורמה בכל מה שקשור לתפיסה שלנו בטיפול ובקשר שלנו לבעלי חיים.

ע'דיר כמאל מריח: מה אתם עושים בנושא הזה?

ע'דיר כמאל מריח: דיברנו על הכנסה מגיל צעיר, על חשיפה חווייתית, על לצאת באופן יצירתי מחוץ לקופסה.

ע'דיר כמאל מריח: איפה אתם בכל הדבר הזה?

ע'דיר כמאל מריח: אל תגידי לי כישורי חיים.

ורד גיל: אני לא אומרת עוד כישורי חיים אבל אני אומרת שזה חלק מתוכנית מערכתית.

ורד גיל: אני אשמח להעביר את רשות הדיבור לסנא, למפקחת על החברה הבדואית במחוז דרום שהיא תציג בכמה דקות את התוכנית המובנית שלנו שם, ואני אשמח אחר כך לסכם.

ורד גיל: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סנא ג'בארין, בבבקשה.

סנא ג'בארין אגבאריה: שלום לכולם, אני מפקחת על היועצים החברה הערבית הבדואית בדרום, כבר כמה שנים.

סנא ג'בארין אגבאריה: הקשבתי בשקט רב לכל מה שנאמר לאורך כל הוועדה.

סנא ג'בארין אגבאריה: עם חלקם אני מסכימה, עם חלקם אני מערערת.

סנא ג'בארין אגבאריה: אני אציין בהמשך למה שאמרה ורד, שבמחוז דרום זיהינו את הצורך לפני כמה שנים והחלטנו לתת לו ביטוי במגוון התוכניות של האקלים בבתי הספר.

סנא ג'בארין אגבאריה: זה יכול לענות על מה שעלה קודם עם ורד בהקשר של כישורי חיים.

סנא ג'בארין אגבאריה: זאת תוכנית שבמהותה התחברה גם לתחומי הדעת הרגילים וגם לכישורי חיים.

סנא ג'בארין אגבאריה: התוצר שלה זה פיתוח.

סנא ג'בארין אגבאריה: כשאני אומרת פיתוח תוכנית, קראנו לה "למען החיים".

סנא ג'בארין אגבאריה: היא תוכנית על הנייר אבל גם תוכנית אופרטיבית שביצענו בפועל, שהיא מתמקדת בעיקר דרך קידום ערך החיים, קדושת החיים.

סנא ג'בארין אגבאריה: דיברו קודם הנציגים בוועדה על התפיסה ועל הצחוק ועל האיום.

סנא ג'בארין אגבאריה: כשהתחלתי כצוות חינוכי לדבר על התוכנית או על בעלי חיים, צחקו איתנו ואמרו, אתם בימים כאלה של רצח בחברה הערבית באים לדבר איתנו על חיות ועל בעלי חיים?

סנא ג'בארין אגבאריה: אז כן, המחקרים, וידענו לשכנע את כל העולם, גם מנהלים, כי זאת הפכה להיות תוכנית מערכתית שהילד שמסוגל לרצוח בעל חיים, הוא מפתח תסמינים של עבריינות.

סנא ג'בארין אגבאריה: אותו ילד שיהפוך להיות עבריין, ייקח אקדח ויירה.

סנא ג'בארין אגבאריה: זה גם עוזר לנו בטיפול במקרי הרצח ששוררים בחברה הערבית לצערנו בתקופה האחרונה, אז אנחנו מחברים אותה בכל שיח ובכל הקשר ובכל פלטפורמה.

סנא ג'בארין אגבאריה: מילה אחת אגיד על כישורי חיים.

סנא ג'בארין אגבאריה: מה שאמרה חברת הכנסת הוא מאוד נכון, אבל כישורי חיים היא פלטפורמה, ושירות פסיכולוגי ייעוצי בנושאים שלו מטפל במגוון רחב, איך שאמרה ורד.

סנא ג'בארין אגבאריה: חלק מההכשרה שאנחנו נותנים ליועצים בבתי הספר זה באמת איך לייצר את החיבורים ואת הדינמיקה בין הנושאים, לכן זה לא היום דיברנו על נושא ומחר נושא, למרות שאנחנו כאן נותנים ביטוי בכל מיני פלטפורמות שונות.

סנא ג'בארין אגבאריה: התוכנית במהותה מתמקדת סביב ערך קדושת החיים אבל מחברת בתוכה את כל היעדים והמטרות של משרד החינוך, אם זה טיפוח אקלים חינוכי מיטבי, אם זה פיתוח מנהיגות, כי אנחנו בחלק מהעניין מכשירים גם את התלמידים בלהיות מנהיגים בתוך הקהילה, פיתוח החמלה וההכלה.

סנא ג'בארין אגבאריה: היא מתחברת במהותה גם למגוון הרחב לכל מה שקשור לתוכניות האקלים בבית הספר.

סנא ג'בארין אגבאריה: על מנת שאני לא אשאר בגדר של התיאוריות, אני גם אשתף אתכם בחוויה שלנו בפועל בתוך הביקורים בחברה הבדואית.

סנא ג'בארין אגבאריה: היה לנו חשוב לשבת, צוותים מהחברה הערבית הבדואית.

סנא ג'בארין אגבאריה: שותפים לה גם אנשי דת ואנשים מומחים בכל מיני תחומי דעת, וכן יצרו את ההתאמה.

סנא ג'בארין אגבאריה: בתוך התוכניות נעזרנו באנשי דת מומחים שהם דוקטורים בדת, וכן חילצו לנו פסוקים מהקוראן ולא רק מהקוראן, מכל הדתות שדוגלים בערך קדושת החיים.

סנא ג'בארין אגבאריה: היה לנו חשוב לדבר באותה שפה של החברה ובאמת אכן זה מה שעובד בתוך השיח, הכי מדבר לאוכלוסייה.

סנא ג'בארין אגבאריה: עוד משהו שאני לא כל כך הסכמתי איתו, מישהו תיאר את הכלב הטמא.

סנא ג'בארין אגבאריה: נכון, זה סוג של אמונה דתית אבל חלק מהתכנים שאנחנו מביאים לשיעורים ולשיח עם התלמידים, יש לנו פסוקים מהקוראן, יש לנו אפילו סיפור מהדת שאנחנו משתמשים בו, שבו אישה נכנסה לגן עדן בגלל שהצילה חתולה רעבה.

סנא ג'בארין אגבאריה: שפה כזו ופסוקים כאלה מדברים מאוד בכלל לאוכלוסייה.

סנא ג'בארין אגבאריה: הדבר השני שהוזכר בוועדה זה שהאנשים רחוקים מהחיות.

סנא ג'בארין אגבאריה: אני מאמינה שזה ככה בחברה הערבית בכלל, אבל בחברה הבדואית הן עדיין נמצאות כחלק מהנוף ומאורח החיים, אם זה הגמל ליד הבית ואם זה העיזים וכו', לכן אנחנו דווקא רואים בזה כלי או דרך שדרכו אנחנו מפתחים את השיח.

סנא ג'בארין אגבאריה: מישהו שהתייחס לגיל הרך.

סנא ג'בארין אגבאריה: התכנים, התחלנו אותם בפיילוט שמתרחב משנה לשנה ומגיע לכל כך הרבה.

סנא ג'בארין אגבאריה: הופעלו גם בגיל הרך.

סנא ג'בארין אגבאריה: על מנת לא להישאר בגדר של תיאוריה, אשתף אתכם בביקור כי היה לנו חשוב לבוא לבקר, לשמוע מהילדים עצמם, כי זו הדרך הכי נכונה לראות עד כמה מסר מוטמע עמוק בקרב הילדים.

סנא ג'בארין אגבאריה: אגב, זה לא רק בגיל הרך אלא ביסודי ובעל-יסודי.

סנא ג'בארין אגבאריה: כל שכבת גיל, יש לה את הדרך הייחודית שלה.

סנא ג'בארין אגבאריה: אני זוכרת שבאנו במסגרת יום שיא שעליו דיברה ורד, במגזר אנחנו מרחיבים לשבוע שיא, מבקרים, אני וצוות מדריכות ששירות פסיכולוגי ייעוצי מספק את התמיכה בתוכנית.

סנא ג'בארין אגבאריה: מעבר לדברים הפיזיים שאנחנו נחשפים במסגרת התוכנית, הגננות הוכשרו, ידעו לתת ביטוי בתוך הקירות של הגן.

סנא ג'בארין אגבאריה: נחשפנו למעגל השיח שהוא גם שיח של כישורי חיים, דרך היועצות והגננות שמדברים על החמלה, על איך דברים מרגשים.

סנא ג'בארין אגבאריה: על מנת לחזק את חשיבות הטמעת הפיילוט שהוא אכן קיים, נשמח עם הזמן והמשאבים להרחיב אותו בכל הארץ, אבל הוא כן קיים ואי אפשר להתעלם.

סנא ג'בארין אגבאריה: אני זוכרת שהגננת עשתה סוג של סימולציה להראות לנו, ניסתה להגיד שאני הולכת לגרש את החתולה וכל ילדי הגן אמרו, לא, לא, חראם.

סנא ג'בארין אגבאריה: חראם זה כאילו תרחמי על החיה, אסור לעשות את זה.

סנא ג'בארין אגבאריה: אני בכוונה מביאה דברים מהשטח על מנת להגיד שכן יש עשייה וכן יש תוצאות וכברת דרך ארוכה.

סנא ג'בארין אגבאריה: מילה לגבי התהליך, מה אנחנו עושים.

סנא ג'בארין אגבאריה: אנחנו מכשירים את היועצות.

סנא ג'בארין אגבאריה: שירות פסיכולוגי ייעוצי נותן לנו ימי הדרכה מרוב שהוא מאמין בחשיבות העניין.

סנא ג'בארין אגבאריה: יש לנו לגיל הרך וגם לבתי הספר היסודיים והעל-יסודיים.

סנא ג'בארין אגבאריה: אנחנו מכשירים את היועצים.

סנא ג'בארין אגבאריה: המנהלים והמפקחים שותפים לתוכנית הזו.

סנא ג'בארין אגבאריה: אנחנו עושים את זה בשותפות עם מינהל חברה ונוער ורכזי המעורבות בבתי הספר העל-יסודיים.

סנא ג'בארין אגבאריה: מפקחות על הגיל הרך שותפות לחשיפה וללמידה להכשרה.

סנא ג'בארין אגבאריה: המדריכות מכשירות את היועצות, היועצות מכשירות את העמיתים בתוך בית הספר ואת המחנכים עד שזה מחלחל לשיח בתוך שיעורי החינוך ושיעורי כישורי חיים.

סנא ג'בארין אגבאריה: זה על רגל אחת.

סנא ג'בארין אגבאריה: הלוואי שהייתי יכולה לפרט לעומק יותר.

סנא ג'בארין אגבאריה: אשמח אם יש שאלות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סנא, אנחנו נסתפק בזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רוצה מאוד להודות לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נראה שהנושא חשוב לך ושאת משקיעה בו, אבל יש לכם עוד המון עבודה בחברה הבדואית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מצב הכלבים שם בכי רע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני כבר לא מדברת גם על הגמלים והחמורים והכבשים שבחצר שלא נמצאים במצבים הכי טובים.

סונדוס סאלח: גם אנשים שם לא במצב טוב.

סנא ג'בארין אגבאריה: אין ספק, זה תהליך ובגלל זה אנחנו מתחילים מהגיל הרך.

סנא ג'בארין אגבאריה: זה עניין של הרבה שנים קדימה בעזרת השם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון מאוד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ד"ר בוריס יעקובסון, מנהל המכון הווטרינרי, אם אתה יכול בשתי דקות לתת לנו קצת מהתובנות שלך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני יודעת שהנושא הזה גם חשוב לך, של החינוך.

בוריס יעקובסון: זה מאוד מעניין מה שראיתי היום.

בוריס יעקובסון: לא הייתי מודע לכל הפעילות.

בוריס יעקובסון: אפשר להסכים עם כל הדברים.

בוריס יעקובסון: אני חושב שאף אחד לא אמר משהו שאי אפשר להסכים איתו.

בוריס יעקובסון: אני רציתי להעלות שתי נקודות.

בוריס יעקובסון: נקודה אחת שאני חושב שהיא מאוד חשובה, היא גם עלתה אבל רק לחדד אותה, זה בניית תשתיות בשירותים הווטרינרים המוניציפאליים ביישובים ערבים.

בוריס יעקובסון: אנחנו יכולים לחנך ולהתחיל עם הילדים הקטנים, אבל אני חושב שבהחלט צריך למצוא דרך לחנך את המנהיגים והאחראים לנושא וגם כמובן שיקצו את המשאבים וגם יבינו את החשיבות של המחלקות הווטרינריות כי בסופו של דבר הם צריכים לתת את המענה, אם יש לדבר הזה, וזה גם עלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': איך זה עובד שם?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אין כלביות, אין וטרינרים.

בוריס יעקובסון: על פי משרד הפנים בכל ישוב צריך להיות רופא וטרינר בהיקף כזה או אחר של משרה, אבל ברור שאם ראש הרשות לא נותן את המשאבים וגם לא רואה את החשיבות של הפעילות, ורופא יחד עם הפעילים צריך לפעול כנגד הרשות.

בוריס יעקובסון: אנחנו רואים שבאמת היה מהפך ברשויות במרכז הארץ, שהיה קונפליקט בין המחלקות הווטרינריות והעמותות בשיתוף הפעולה.

בוריס יעקובסון: אני חושב שגם במסגרת התמיכות של משרד החקלאות בנושא צמצום התרבות הכלבים אנחנו עשינו הכול כדי לייצר את שיתוף הפעולה המלא בין העמותות, בין המחלקה הווטרינרית המקומית וכמובן בכמה משאבים הרשות נותנת מבחינת הלוכדים, מבחינת הטיפול, מבחינת המשרה וכך הלאה.

בוריס יעקובסון: זה נקודה מאוד חשובה.

בוריס יעקובסון: דברים מדהימים אנשים עושים בבתי ספר.

בוריס יעקובסון: מה ששמעתי, אני חושב שזה מכל הבחינות זה מאוד מכובד אבל הדבר הזה דורש תשתיות.

בוריס יעקובסון: משרד החקלאות מטפל בקולות קוראים לאימוץ כלבים.

בוריס יעקובסון: אנחנו חושבים שעיקור וסירוס זה לא מטרה.

בוריס יעקובסון: המטרה זה הבעלות האחראית ואנחנו משקיעים בתוך הדבר הזה ובהטמעה של הבעלות האחראית עם מסירת הכלב, עם הסברה.

בוריס יעקובסון: אנחנו עושים מאמצים גדולים שזה יקרה.

בוריס יעקובסון: מאוד חשוב, וזה גם עלה על ידי מנכ"ל העמותה שהסכמתי איתו, שהמדידה של האפקטיביות היא הדבר החשוב ביותר, כי בלי למדוד אם הפעילות או התערבויות שעושים, מה האפקטיביות שלהם, אני חושב שבכל ההתערבות צריך לשים 10%–15% למדידה של האפקטיביות הזאת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ד"ר ליאת מורגן, אם את יכולה בשתי דקות להסביר לנו, מהעולם, מה ידוע על תוכניות שהן אפקטיביות בכל מה שקשור בחינוך לחמלה.

ליאת מורגן: כן, אז אני אעשה את זה באמת בקצרה.

ליאת מורגן: קודם כל חשוב לזכור שמה שאנחנו יודעים מהעולם, יש מושג שנקרא one welfare, שאומר שברגע שאנחנו מקדמים רווחת בעלי חיים, אנחנו מקדמים באופן גם ישיר וגם עקיף גם את רווחת האדם וגם את הסביבה.

ליאת מורגן: זה לא שאנחנו כרגע מתעסקים בבעלי חיים.

ליאת מורגן: אנחנו מקדמים דרך בעלי חיים גם נושאים אחרים, אז צריך לזכור שזה הולך ביחד.

ליאת מורגן: כמובן שכמו שנאמר כבר לפניי, אפקטיביות זה משהו שהוא מאוד חשוב ואם אנחנו מסתכלים מהעולם, בעצם אפשר לחלק את זה באופן גס לשני כיוונים: כיוון אחד, הנושא של חינוך, זה לא משהו שאפשר לעשות רגע ולסיים איתו.

ליאת מורגן: זה צריך להיות תוכנית שמתחילים קודם כל בלראות מה המצב הקיים.

ליאת מורגן: זה בדרך כלל מתחיל בשאלון בלראות איפה פערי המידע.

ליאת מורגן: תוכנית חינוכית ארוכת טווח שנבנית בהתאם ולאחר מכן חוזרים שוב על המדידה ובודקים מה נלמד ובהתאם לזה מתאימים את התוכניות.

ליאת מורגן: תוכנית ארוכת טווח עם מדידה של לפני ואחרי זה דבר שעובד.

ליאת מורגן: הענף השני הוא בעצם כשאנחנו מדברים על משהו שהוא הנעה לפעולה של חברה מסוימת.

ליאת מורגן: אם לדוגמא אנחנו רוצים כרגע לקדם עיקור וסירוס של כלבים בחברה הבדואית, זה לא יעזור שניתן היום הרצאה על החשיבות של עיקור וסירוס ועוד חודש ניתן להם את האופציה לעשות את זה.

ליאת מורגן: אנחנו צריכים להביא משהו לשטח באותו רגע, שאנשים באותו רגע יגיעו להחלטה של אנחנו עושים או לא עושים.

ליאת מורגן: או חינוך בזמן אמת או שהוא חינוך ארוך טווח.

ליאת מורגן: זה מה שאנחנו יודעים ממחקרים בעולם ואני חושבת שאלה שני הכיוונים שצריכים ללכת עליהם כשהם כמובן במקביל בהתאם לפעולה ולנושא שאותו אנחנו רוצים לחנך.

ליאת מורגן: דבר אחרון שאני אגיד בקצרה, אנחנו צריכים לזכור שבחברות מסוימות אנחנו לא מדברים בכלל על חינוך, אנחנו מדברים יותר על חשיפה, ילדים שבכלל לא יודעים מה זה בעל חיים.

ליאת מורגן: אני עשיתי איזשהו פיילוט בשנת 2012 בבתי ספר.

ליאת מורגן: עשיתי שאלון לילדים לפני שנכנסתי לכיתה, בכלל מה זה כלב והאם הם חושבים שכלב, יש לו רגשות.

ליאת מורגן: היו בערך 50% מהתלמידים שבכלל ענו שכלב הוא לא בן אדם ולכן אין לו בכלל רגש.

ליאת מורגן: אנחנו מדברים פה על איזושהי הנחת בסיס שהיא הרבה יותר ראשונית מאשר זכויות ודברים כאלה של לבדוק איפה החסם הגדול מבחינת ההבנה הבסיסית ולקדם את זה בהתאם.

ליאת מורגן: שוב אני אגיד את המילה אפקטיביות כי זה הדבר הכי חשוב פה.

ליאת מורגן: לא משנה מה מחליטים לעשות ובאיזה היקף תקציב.

ליאת מורגן: אם לא מודדים אפקטיביות, אנחנו לא נקדם שום דבר ונזרוק כסף לפח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה ד"ר ליאת מורגן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סונדוס, מילות סיכום.

סונדוס סאלח: תודה רבה לך.

סונדוס סאלח: באמת למדנו היום הרבה.

סונדוס סאלח: ידענו שאפשר לעשות דברים בתוך מערכת החינוך כי לא נעשים שם מספיק דברים.

סונדוס סאלח: זה שהתוכניות לא ברמת החובה ומכניסים אותם בתוך תתי שיעורים בכמה שעות, זה לא מספיק וזה לא שינה את המצב.

סונדוס סאלח: אני גם קראתי על תלות במחקרים בין המצב הסוציו-אקונומי של אוכלוסיות לבין היחס של בעלי חיים.

סונדוס סאלח: אכן זה מחייב טיפול מערכתי באוכלוסיות שבני אדם שם סובלים מבעיות ביחס לבני אדם עצמם כמו בחברה הערבית, באופן ספציפי בחברה הבדואית, לכן השקעה בחברה הערבית אכן תשפיע על היחס גם לבעלי החיים.

סונדוס סאלח: זה בעיה כלל מערכתית, לכן אני מודאגת ברמה הכללית ובחברה הערבית בפרט, ואני כאן לעשות ולשנות כמה שאני יכולה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': איזה כייף.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה שיש לי אותך כפרטנרית לזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אין ספק שיש חשיבות מאוד גדולה לקידום של החינוך לחמלה ולרווחה של בעלי חיים באופן כללי ובמגזרים ספציפיים בפרט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בדרך זאת אני חושבת שאנחנו באמת גם נתרום לאנשים עצמם וגם לסביבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש מקום ליצור תוכנית סדורה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חושבת שזה מה שעולה פה ברור, של משרד החינוך בשיתוף גורמים אחרים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חשוב מאוד שכשמייעדים את זה לחברות ספציפיות, צריך להתאים את זה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': צריך לשתף אנשים שבאים מהחברה כדי שבאמת יהיו מוטמעים אפילו מבחינת טרמינולוגיה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גם כמו שהיא נתנה דוגמא את הפסוקים הנכונים, את הדוגמאות הנכונות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רק ככה זה באמת מדבר אל האנשים כי זה מחבר אותם לחיים שלהם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חושבת שזה מאוד חשוב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': צריך תוכנית וזה צריך להיכנס באופן לא וולונטרי אלא כחלק מתוכנית הלימודים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מבקשת ממשרד החינוך להקדיש לזה זמן, מחשבה, ולחזור לוועדה בתוך חודשיים כדי לעבור את ה-1 בספטמבר, את כל תחילת הלימודים, עם איזשהו מתווה איך הדבר הזה יכול להשתלב במערכת החינוך ומה הם החסמים על מנת שאנחנו נוכל לפתוח את החסמים האלה, אם זה תקציב, אם זה דברים אחרים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כמו שגם הזכירו כאן, ד"ר יעקובסון האחרון וליאת מורגן, כל תוכנית כזאת חייבת להיות באיזושהי יכולת למדוד את האפקטיביות שלה כדי שאנחנו נוכל אחרי זה גם להבין האם זה עוזר, לא עוזר, מה צריך לעשות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לנו כל כך הרבה עבודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה ויום כלב בין-לאומי שמח לכולם.