הוועדה המיוחדת למיגור הפשיעה בחברה הערבית, כנסת 23, פרוטוקול מספר 11, 2020-08-18 10:14

יוסף ג'בארין: בוקר טוב.

יוסף ג'בארין: אני פותח את הישיבה המשותפת של הוועדה לזכויות הילד והוועדה הפרלמנטרית למיגור הפשיעה בחבה הערבית.

יוסף ג'בארין: היום יום שלישי, 18 באוגוסט 2020.

יוסף ג'בארין: כפי שאתם יודעים, בכנסת הנוכחית הוקמה ועדה מיוחדת לפי דרישת אנשי הרשימה המשותפת, חבריי ברשימה המשותפת, כדי לעקוב אחר ההתמודדות עם תופעת האלימות והפשיעה, תופעה מאוד קשה ומאוד כואבת, בחברה הערבית, תופעה שהולכת ומחריפה בשנים האחרונות.

יוסף ג'בארין: הקמת הוועדה עבורנו סימלה את הצורך למעקב מתמיד בעבודתנו הפרלמנטרית אחרי התוכניות השונות להתמודדות עם התופעה, תוכניות של משרדי הממשלה השונים וכן יוזמות של החברה האזרחית.

יוסף ג'בארין: בישיבה היום אנחנו מתמקדים בעיקר בתופעת האלימות בקרב בני נוער וילדים.

יוסף ג'בארין: , בעיקר עד גיל 18 שאלה גילי בתי הספר אבל אני מניח שהנושא יהיה רחב יותר יכול להקיף גם נוער עד גיל 24 ו-25, כפי שתכף נשמע את העולה מהמסמך שהוכן במרכז המחקר והמידע של הכנסת.

יוסף ג'בארין: לפני שאנחנו נכנסים לדיון, אני מעביר את רשות הדיבור לחברי דוקטור מנסור עבאס, יושב ראש הוועדה המיוחדת למיגור הפשיעה בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: חברי, דוקטור עבאס, יישר כוח על העבודה שאתם עושים בוועדה.

יוסף ג'בארין: אני שמח שאנחנו משתפים פעולה כדי למקד את הזרקור בסוגיית האלימות והפשיעה בקרב צעירים ובקרב ילדים ובני נוער.

יוסף ג'בארין: כמובן נשמח כמובן להמשיך את שיתוף הפעולה הזה בתחומי עבודת שתי הוועדות.

מנסור עבאס: בוקר טוב לכולם.

מנסור עבאס: בוקר טוב לחברי דוקטור יוסף ג'בארין.

מנסור עבאס: אני כמובן מברך אותך על היוזמה הזאת.

מנסור עבאס: פנית ונעניתי כדי שנוכל לקיים את הדיון הזה במשותף.

מנסור עבאס: לדעתי הנושא של פשיעה ואלימות באופן כללי, לא רק חוצה מפלגות וחברות אלא גם חוצה את ועדות הכנסת והיוזמה הזו אולי תהיה פתח לעוד שיתופי פעולה עם ועדות נוספות בכנסת כדי שנוכל לגייס את כולם לטובת העניין בו אנחנו מטפלים.

מנסור עבאס: אנחנו נמצאים בשלב מתקדם בהכנת תוכנית שכל כך ייחלנו לה או דרשנו שהיא תוכן ואחר כך תהפוך להחלטת ממשלה ומזה שמונה חודשים אנחנו עוקבים ביחד עם ראשי הרשויות ועובדים מול הוועדה הבין-משרדית, ועדת המנכ"לים הבין-משרדית, כדי שנוכל גם לקדם את התוכנית בהתאם לצרכים של החברה הערבית ולקחת בחשבון את הסיבות השונות לגל הפשיעה והאלימות בחברה הערבית.

מנסור עבאס: בינתיים קיבלנו את מסמך המדיניות שהוא שלב אחרון לפני הפיכת המסמך הזה להחלטת ממשלה.

מנסור עבאס: לשמחתי, המסמך הזה, אם נשווה אותו להחלטת הממשלה הקודמת 1402 שהתקבלה בשנת 2016 והתייחסה רק לנושא של תפקוד המשטרה, מה שהתבטא בפתיחת תחנות משטרה וצירוף כוח אדם למשטרה, המסמך הזה מפרט את תוכנית העבודה ביחס לכל הגורמים שמביאים את הפשיעה בחברה הערבית להתפשט בצורה מאוד מחרידה או מדאיגה.

מנסור עבאס: גם בנושא של הגיל הצעיר, והיום אנחנו ממקדים את הדיון בגיל הזה, הייתה לנו חפיפה יחד עם משרד החינוך כאשר פעמיים הם הוזמנו לישיבות והם שמו דגש על הנושא של בתי הספר, גם היסודיים וגם חטיבות הביניים והחטיבות העליונות.

מנסור עבאס: יש להם תוכנית אותה הציגו בפנינו כאשר בעצם מדובר בשלוש תוכניות - לחברה הערבית באופן כללי, למגזר הדרוזי, ליישובים הדרוזיים וליישובים הבדואים בדרום.

מנסור עבאס: התוכניות די דומות.

מנסור עבאס: הדיון שאנחנו מקיימים היום וננסה למקד את אור הזרקורים על שכבת הגיל הזאת - ועוד מעט נשמע את התוצאות – אמנם תמונת המצב שקיימת היום בשכבת הגיל של המתבגרים ושל הצעירים, חורגת מהאחוז שיש בחברה הערבית.

מנסור עבאס: אנחנו כמעט 20 אחוזים אבל אחוז הפשיעה או המעורבים באלימות יותר גבוה.

מנסור עבאס: אין ספק שהוא משמעותית פחות מהאחוזים כאשר אנחנו מדברים על מבוגרים.

מנסור עבאס: ניצני הפשיעה או האלימות בחברה הערבית מתחילים מגיל צעיר ולכן שם צריך למקד את הטיפול וטוב עשינו כאשר כינסנו יחד את שתי הוועדות כדי למקד את המאמץ בנושא הזה.

מנסור עבאס: אני שוב מודה לחברי הכנסת ולצוות שתי הוועדות.

מנסור עבאס: נמשיך לשתף פעולה ביחד.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: נמצאות בדיון שתי חברות כנסת, ע'דיר כמאל מריח ותהלה פרידמן.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להדגיש שבדיון הזה אנחנו רוצים למקד בסוגיית המענים, המענים שנותן משרד החינוך או צריך לתת בכל מה שקשור לטיפול בנערים ותלמידים במצוקה, גם מה שמשרד העבודה והרווחה אמור לספק או מספק בתחומים הללו וגם במשרדי הממשלה האחרים כאשר מטבע הדברים אולי מוקד הדיון הוא מענים לנוער בסיכון, נוער במצוקה, כאשר קיים סיכון שהוא יידרדר אולי לאלימות ופשיעה כתוצאה ממצב סוציו אקונומי של הילדים ושל משפחות שלהם.

יוסף ג'בארין: לכן חשוב לנו למקד את הדיון בסוגיות הללו.

יוסף ג'בארין: לקראת הדיון הזה ביקשנו ממרכז אמאן - שמלווה את הסוגיה הזו בכל השנים האחרונות ומלווה גם את עבודת הוועדה למיגור הפשיעה בחברה הערבית - קצת נתונים לגבי הגילים הרלוונטיים.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר לכם שלפי הנתונים שנמסרו לנו, ככל שזה נוגע לקורבנות מגילי לידה עד גיל 17, בשמונה השנים האחרונות, מאז 2012, אנחנו מדברים על 40 הרוגים בגילים הללו.

יוסף ג'בארין: זה מזוויע לחשוב על נתון כזה.

יוסף ג'בארין: זה כמו מחיקת שתי כיתות לימוד בטווח זמן של שמונה שנים.

יוסף ג'בארין: כשזה נוגע לגילים המבוגרים יותר, מגיל 18 עד 24, אנחנו מדברים על כ-150 הרוגים באותן שמונה שנים, מאז 2012.

יוסף ג'בארין: על זה יש להוסיף את הפצועים והשלכות בנוגע לאשמים, מורשעים ונער שמעורב בפלילים.

יוסף ג'בארין: נפתח את הדיון בדברי חברי הכנסת הנוכחים כאן.

יוסף ג'בארין: חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח, בבקשה.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני כבוד יושב ראש הוועדה, אני שוב מברכת על קיום הדיון החשוב הזה אבל יחד עם זאת אני תוהה מתי נפסיק לקיים את הדיונים האלו ומתי יהיו פתרונות אמיתיים מיושמים בשטח שיחלחלו למטה ויביאו תוצאות.

ע'דיר כמאל מריח: כמגישת חדשות אני יכולה לספר לך שדיברנו רבות ודנו רבות מדי שני וחמישי על מקרה כזה או אחר, על רצח ועל פשיעה במגזר הערבי והבנו שיש תחושה גואה של אלימות במגזר הערבי יחד עם תחושה שצונחת, תחושת המוגנות, תחושת הביטחון האישי שהיא במגמת ירידה מדי שנה.

ע'דיר כמאל מריח: כשאני מסתכלת על הנתונים, גם של מרכז המחקר וגם נתונים עליהם אנחנו למדים על כך שאחוז התיקים הנפתחים בכלל בסקטור הכללי של הערבים, של נערים ערבים, עומד על 35 אחוזים מה שגבוה בהרבה מאחוזם בציבור.

ע'דיר כמאל מריח: 95 אחוזים מהתיקים הם למעשה של נערים גברים ולא של נשים.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו מבינים שהמורשעים הערביים הם פי שניים בהשוואה ליהודים ואנחנו מבינים שמשהו לא טוב בשיטה והשיטה לקויה.

ע'דיר כמאל מריח: יש המון תוכניות בהכנה, בגיבוש כזה או אחר, ואנחנו למדים שהסטטוס שלהן במגמה קרובה של יישום בשטח.

ע'דיר כמאל מריח: יחד עם זאת אני תוהה, כאשר מדברים על הסקטור הערבי והדרוזי – ותאמינו לי, בסופו של יום אנחנו צריכים לדבר במקרו.

ע'דיר כמאל מריח: תפיסתית נושא החינוך במדינת ישראל, אם משווים אותו למדינות ה-OECD הוא בפיגור רב.

ע'דיר כמאל מריח: כאשר מדברים על חינוך – אני לא הלכת על היסודי וחטיבות הביניים אלא על הגיל הרך – כאשר משקיעים בגיל הרך, מגיל לידה ועד שלוש, שם מתחיל החינוך.

ע'דיר כמאל מריח: אני יכולה לשתף אתכם בתחושה אישית, בחוויה אישית שחוויתי בשבת.

ע'דיר כמאל מריח: הייתי עם בן זוגי בבית קפה בדלית אל כרמל, שעה 8:00 בערב, בית קפה בחוץ, מרוץ מכוניות, אופנועים, טרקטורונים, סכנת נפשות, ילדים, משפחות בחוץ.

ע'דיר כמאל מריח: התקשרתי למשטרה, למספר חירום בשבת, השעה היא 8:09 בערב, ונחשו מה?

ע'דיר כמאל מריח: כלום.

ע'דיר כמאל מריח: שעה 8:20 – כנ"ל.

ע'דיר כמאל מריח: שעה 8:25, אמרתי להם שיש סכנת נפשות.

ע'דיר כמאל מריח: רק כאשר התקשרתי לאופיר ברקוביץ, מפקד התחנה בכרמל, והצגתי את עצמי כחברת כנסת, רק אז הואילו בטובם לשלוח ניידת שעצרה במקום, ישבה על הכיכר ועשתה סדר.

ע'דיר כמאל מריח: אם זו השיטה, לשלוח ניידת כשחבר כנסת מתערב ומטפל באירוע, זה לא עובד כך בשטח.

ע'דיר כמאל מריח: מדברים על מרוץ מכוניות בלב הכפר, בשעה 8:00 בערב, כשהילדים בחוץ וזאת סכנת נפשות.

ע'דיר כמאל מריח: האמינו לי, מדברים על נערים.

ע'דיר כמאל מריח: כולם היו מתחת לגיל 18, כולם היו ללא רישיונות ואף אחד לא מטפל.

ע'דיר כמאל מריח: אמרתי לאופיר, מפקד התחנה, מה צריך לקרות כדי שתבינו שמשהו לקוי בהתנהלות שלכם.

ע'דיר כמאל מריח: אני לא מזלזלת וגם אנחנו צריכים לעשות בדק בית, כל אחד בביתו, בכפר שלו, בקהילה שלו, ואני כנבחרת ציבור עושה זאת יופי, ואני בטוחה שגם אתם, אבל יש כמה מעגלים שצריכים לעבוד בשיתוף פעולה, אם זאת קהילה, אם אלה הורים, אם אלה גורמי אכיפה ואם זאת מערכת חינוך.

ע'דיר כמאל מריח: אני יכולה לומר לכם בבירור שעדיין אנחנו לא שם.

ע'דיר כמאל מריח: כל המרכיבים האלו עדיין לא למדו לעבוד יחד בשיתוף פעולה.

ע'דיר כמאל מריח: אני תמיד בוחנת במבחן התוצאה ובשטח התמונה לא עובדת ולא משנה כמה תוכניות יש על נייר וכמה אנחנו מנסים לגבש אותן.

ע'דיר כמאל מריח: משהו לא תקין.

ע'דיר כמאל מריח: זה צריך להיות משולב, משרד חינוך, גורמי אכיפה, הנהגה כזו או אחרת, קהילה, הורים, גם בתי הספר.

ע'דיר כמאל מריח: חשוב לי שנמשיך לעקוב ונמשיך לפקח ולא נרפה כי זו סוגיה שהיא סכנה מבית, סכנה מבפנים, עלינו, על המרקם שלנו, על התרבות שלנו ועל אורח החיים שלנו לדורות הבאים.

ע'דיר כמאל מריח: אני מחזקת את ידיכם, אני אתכם במאבק הזה וחשוב לי שנעקוב אפילו מדי שבוע.

ע'דיר כמאל מריח: אם זה יצריך מאתנו לקיים דיונים מדי שבוע כדי לעקוב היכן זה עומד, בסדר.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו יודעים שהתקציבים הם לא בשמיים.

ע'דיר כמאל מריח: זה לא דבר שישבור את התקציב.

ע'דיר כמאל מריח: אם המדינה רוצה לטפל באלימות במגזר הערבי, היא תדע לעשות זאת אבל בינתיים עושה רושם שלא.

ע'דיר כמאל מריח: אני אתכם ואני אשמח לעקוב.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: בדיוק על הנושאים הללו אנחנו מצפים לשמוע תשובות, מה עושה משרד החינוך, מה עושה משרד הרווחה לגבי אותו נוער שמתנהג באופן הזה ומה עושות רשויות אכיפת החוק.

יוסף ג'בארין: זה בהחלט מוקד הדיון.

יוסף ג'בארין: חברת הכנסת תהלה פרידמן.

יוסף ג'בארין: ואחר כך, לפני שנמשיך בדיון, נשמע את מרכז המחקר והמידע של הכנסת, מאורלי אלמגור לוטן, כמה נתונים שנוגעים לציבור בו אנחנו מתמקדים, ציבור בני נוער ערבי.

תהלה פרידמן: שלום.

תהלה פרידמן: נראה לי שמטבע הדברים אני קצת פחות בקיאה בנושא.

תהלה פרידמן: אני רוצה לומר שני דברים.

תהלה פרידמן: הראשון, סתם משהו אישי.

תהלה פרידמן: הצטרפתי השבוע לצעדה של האימהות שהילדים שלהן נרצחו.

תהלה פרידמן: הולך אתי משפט שאמרה לי אחת מהן: הרוצחים שלו היו ילדים.

תהלה פרידמן: הם היו אנשים צעירים, אלה שרצחו את הבן שלה.

תהלה פרידמן: אנחנו מסתכלים הרבה על הצד של הנפגעים ואני חושבת שנכון אתה עושה שהדיון מתמקד בצד של הפוגעים.

תהלה פרידמן: גם הדברים שאת, ע'דיר, אמרת.

תהלה פרידמן: יש לנו משפט במסורת היהודית האומר שהבטלה מביאה לידי שעמום ושעמום מביא לידי חטא.

תהלה פרידמן: אני חושבת שהרבה פעמים אותם אלה שהופכים אחר כך לרוצחים, הם לא נולדו רוצחים אלא יש כאן שאלה של מסגרות, מענים ואלטרנטיבות והרבה פעמים שעמום ממאיר.

תהלה פרידמן: בזה אני רוצה לגעת כי דיברתם על משרד החינוך ודיברתם על משרד הרווחה ואני רוצה לשים את האצבע על הנושא של חינוך בלתי פורמלי שכרגע לצערנו נמצא במשרד נפרד, שזה אבסורד, חלק מהאבסורדים אבל זה המצב.

תהלה פרידמן: כל הנושא של החברה למתנ"סים, תנועות נוער, מסגרות משלימות שאני חושבת שהן מאוד מאוד קריטיות בנושא הזה ואני יודעת שיש בעיה של היעדר מספיק מענים במגזר הערבי בחינוך המשלים.

תהלה פרידמן: אני רוצה לומר דבר אחד שאני חושבת שהוא יהיה קונטרוברסיאלי כאן בחדר אבל אני בכל זאת רוצה להניח אותו.

תהלה פרידמן: הייתה לי פגישה עם מנכ"ל השירות האזרחי והוא אמר שהם מאוד מאוד היו רוצים להפעיל במגזר הערבי בני ובנות שירות בהפעלה של מתנ"סים ועבודה עם נוער בסיכון בשעות אחר הצוהריים והם מחפשים שותפים לדבר הזה.

תהלה פרידמן: אני חושבת שזה דבר שצריך לשקול אותו, אם זה יכול לתת מסה של כוח אדם שממוקדת במענים בלתי פורמליים לנוער על הרצף.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: אני רק אומר, בעקבות ההערה שלך לגבי השירות האזרחי, שאני חושב שתוכנית מוצלחת היא תוכנית שהציבור רוצה בה, משתף פעולה אתה ומקדם אותה.

יוסף ג'בארין: לכן הייתי רוצה להתמקד דווקא במענים של משרד החינוך ושל משרד הרווחה.

ע'דיר כמאל מריח: מה שתהלה אומרת כמשולב, כמשהו נוסף, זה יכול להיות מצוין.

יוסף ג'בארין: באמת להתמקד בתוכניות שהציבור בעצמו רוצה לקדם.

תהלה פרידמן: על החינוך והרווחה תוסיף חינוך משלים.

תהלה פרידמן: היום מדובר בשני משרדים שונים.

יוסף ג'בארין: ודאי.

יוסף ג'בארין: חינוך כולל את החינוך המשלים, החינוך הבלתי פורמלי.

יוסף ג'בארין: בינתיים הצטרפו אלינו חבר הכנסת אחמד טיבי וחברת הכנסת היבה יזבק.

יוסף ג'בארין: ברשותכם, נשמע את הנתונים ממרכז המחקר של הכנסת.

אורלי אלמגור לוטן: בוקר טוב.

אורלי אלמגור לוטן: אני ראש צוות במרכז המחקר והמידע.

אורלי אלמגור לוטן: אני אומר בקצרה כמה נתונים מתוך המסמך שכתבה ג'רי אלמו.

אורלי אלמגור לוטן: יש כאן כמה נתונים ובגלל לוח הזמנים אלה מעט נתונים, רק לתת איזשהו רקע להיקף.

אורלי אלמגור לוטן: אנחנו הלכנו על הצד של החשודים ולא של הקורבנות, כמו שהוזכר כאן קודם.

אורלי אלמגור לוטן: יש כאן שלושה סטים של נתונים וכל אחד מהם מתייחס למשהו אחר.

אורלי אלמגור לוטן: יש כאן תיקים שנפתחו במשטרה לקטינים מאז שנת 2015 ורואים ששיעור האוכלוסייה הלא יהודית – אני חוזרת שוב שהטרמינולוגיה אוכלוסייה לא יהודית לא שלנו אלא של המשטרה שמבחינה בין יהודית ללא יהודית ולכן גם אנחנו מתייחסים לזה כך, כך שהטענות לא אלינו.

יוסף ג'בארין: נראה לי שבעיית האלימות לא תיפתר עד שיאמרו האוכלוסייה הערבית.

אורלי אלמגור לוטן: אם זה מפריע לחברי הכנסת, אני רק אומרת שזאת לא טרמינולוגיה שלנו.

אורלי אלמגור לוטן: אפשר לראות בעמוד 2 במסמך שמשנת 2015 שיעור האוכלוסייה הלא יהודית מבין התיקים שנפתחו לקטינים, פלוס-מינוס הוא דומה, הוא נע בין 35 ל-37 אחוזים מבין התיקים שנפתחו בשנים האלה.

אורלי אלמגור לוטן: אלה קטינים מתחת לגיל 18, בין גיל 12 ל-18, כאשר שיעור האוכלוסייה הלא יהודית לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בקבוצת הגילים האלה הוא 28 אחוזים.

אורלי אלמגור לוטן: זאת אומרת, יש כאן פער.

אורלי אלמגור לוטן: מנתוני המשטרה רואים – ממש רואים את זה עם העלייה בשנתון – שמגיל 12 עד גיל 18, ככל שעולים בגיל, קודם כל מספר התיקים עולה אבל עולה גם השיעור של התיקים שנפתחים לקטינים הלא יהודים.

אורלי אלמגור לוטן: רואים שהפער מתחיל כבר מגיל צעיר אבל הוא הולך וממשיך.

יוסף ג'בארין: הפער מראה על ייצוג מוגבר.

אורלי אלמגור לוטן: לאוכלוסייה הלא יהודית.

יוסף ג'בארין: לאוכלוסייה הערבית.

אורלי אלמגור לוטן: לאוכלוסייה הלא יהודית.

אורלי אלמגור לוטן: אגב, הנתונים של המשטרה בדרך כלל לא כוללים – ועל זה כל הזמן נחזור ונגיד – לרוב רק את תושבי ישראל, שזה גם משהו שצריך לקחת בחשבון כאשר מדברים על לא יהודים ועל האחוזים.

יוסף ג'בארין: אפשר לומר שהצעירים הלא יהודים ולא ערבים.

יוסף ג'בארין: כשהם נכנסים לסטטיסטיקה הם לא עושים שינוי משמעותי כל כך.

אורלי אלמגור לוטן: אני לא יכולה לומר את זה.

אורלי אלמגור לוטן: בכל מקרה, גם אם האחוז שלהם נשאר דומה, רואים לאורך הגילים שהאחוז של הלא יהודים עולה עם העלייה בגיל.

אורלי אלמגור לוטן: כאשר אנחנו מגיעים לקבוצה הבוגרת יותר, גיל 17 עד 18, 40 אחוזים מהתיקים הם מהאוכלוסייה הלא יהודית.

אורלי אלמגור לוטן: זה כבר מתכתב עם אחוז האוכלוסייה שחבר הכנסת עבאס מכיר היטב, אחוז של האוכלוסייה הלא יהודית מבין התיקים הפליליים שנפתחים בכלל במשטרה, שהם 41 אחוזים.

אורלי אלמגור לוטן: רואים כבר שהולך ונפער הפער בגילים האלה.

אורלי אלמגור לוטן: כמו שנאמר כאן באוכלוסייה הלא יהודית בנות הן המיעוט.

אורלי אלמגור לוטן: בעצם מדברים כאן כמעט רק על בנים באוכלוסייה הלא יהודית.

אורלי אלמגור לוטן: זה לגבי המשטרה.

אורלי אלמגור לוטן: יש כאן נתונים שהפיקו לנו בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אורלי אלמגור לוטן: כאן הזמנו עיבוד מיוחד שכולל רק את תושבי ישראל ואז אנחנו מנטרלים כאן פשיעה שמגיעה מחוץ לישראל.

אורלי אלמגור לוטן: שוב, כאשר מדובר על האוכלוסייה הערבית, היא כן "מלכלכת" את הנתונים כי יש כאן אוכלוסייה שנכנסת מהשטחים.

אורלי אלמגור לוטן: כאן רואים כמה דברים מעניינים.

אורלי אלמגור לוטן: בלי להיכנס ליותר מדי מספרים, כשמסתכלים על אחוזים ביחס לאוכלוסייה, כאן יש נתונים על קטינים שהועמדו לדין.

אורלי אלמגור לוטן: זאת אומרת, עלינו שלב אחד למעלה במערכת ההיררכית.

אורלי אלמגור לוטן: כשמסתכלים על הנתונים האחרונים שיש כרגע של שנת 2017, בקרב האוכלוסייה היהודית, לכל 1,000 אנשים יש 1.8 אחוז קטינים בגיל הרלוונטי שהועמדו לדין באותה שנה, ב-2017, ובאוכלוסייה הערבית זה 2.4 אחוזים.

אורלי אלמגור לוטן: אני רוצה לתת גם את הנתון בקרב האוכלוסייה הבגירה לחזור למה שאמרתי על המשטרה קודם לכן.

אורלי אלמגור לוטן: באוכלוסייה הבגירה היהודית האחוז הוא 3.8 אחוז ל-1,000 אנשים שעמדו לדין בשנת 2017 ובאוכלוסייה הערבית זה כמעט כפול, זה 7.7 אחוזים ל-1,000 אנשים.

אורלי אלמגור לוטן: שוב רואים כאן את אותו הדבר כאשר אנחנו עולים בגיל, רואים את הגידול בפער בין האוכלוסייה היהודית לאוכלוסייה הערבית.

אורלי אלמגור לוטן: גם כאן בקרב העומדים לדין, רוב כמעט מוחלט של גברים, מה שלא מפתיע.

אורלי אלמגור לוטן: אני רוצה להתעכב כאן על משהו שאמרה חברת הכנסת מריח וזה על הכרעות הדין.

אורלי אלמגור לוטן: כאן יש בעיניי משהו שהוא מאוד מעניין.

אורלי אלמגור לוטן: שיעור ההרשעות אצל הקטינים היהודים היה כ-36 אחוזים, זאת אומרת, מי שהועמדו לדין והורשעו, ושיעור ההרשעות של המועמדים לדין הערבים היה 59 אחוזים.

אורלי אלמגור לוטן: יש כאן פער מאוד משמעותי בשיעורי ההרשעות.

אורלי אלמגור לוטן: אין לנו הסברים אלא אלה רק נתונים שהפיקו עבורנו בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אורלי אלמגור לוטן: אני חושבת שזה משהו שכן צריך להתייחס אליו והנקודה היא מה גורם לפערים האלה בשיעורי ההרשעות.

יוסף ג'בארין: שיעורי הרשעות כלליים או בגילים צעירים?

אורלי אלמגור לוטן: הקטינים שהועמדו לדין.

אורלי אלמגור לוטן: אלה רק קטינים שהועמדו לדין.

אורלי אלמגור לוטן: יש כאן פער מאוד גדול בשיעורי ההרשעות ולדעתי חייבים לשים אותם על השולחן ולראות מאיפה זה מגיע.

אורלי אלמגור לוטן: מעט מאוד נתונים על מערכת החינוך.

אורלי אלמגור לוטן: בתוך המיצ"ב יש גם סקר שבודק את האקלים ואת תחושת המוגנות.

אורלי אלמגור לוטן: רואים שברוב הפרמטרים – אנחנו הסתכלנו על חטיבות הביניים והחטיבות העליונות ולא על בתי הספר היסודיים כי דיברנו על בני נוער – תחושת המוגנות של התלמידים הערבים, לפי הדיווחים, נמוכה מזאת של התלמידים היהודים.

אורלי אלמגור לוטן: לרוב סוגי האלימות, שיעורי החשיפה של התלמידים הערבים בחטיבות הביניים ובתיכונים היו יותר גבוהים מאשר של התלמידים היהודים כולל אלימות ברשתות החברתיות כאשר גם כאן זה יותר בולט אצל האוכלוסייה היהודית.

אורלי אלמגור לוטן: ונדליזם, היו יותר דיווחים על כך בחינוך העברי מאשר בחינוך הערבי.

ע'דיר כמאל מריח: מעניין למה.

ע'דיר כמאל מריח: זה נתון שלא הבנתי אותו.

אורלי אלמגור לוטן: אולי המשרד יוכל להתייחס.

יוסף ג'בארין: את מתכוונת לעבירות נגד רכוש.

אורלי אלמגור לוטן: כן.

תהלה פרידמן: אצל היהודים יש יותר עבירות כאלה.

אורלי אלמגור לוטן: לא.

אורלי אלמגור לוטן: זה לא בא על חשבון, אלה לא אחוזים מתוך העבירות.

אורלי אלמגור לוטן: השאלה לתלמידים היא איזה אחוז מבינם נחשפו להתנהגות כזאת בבית הספר בחודש שקדם לסקר.

אורלי אלמגור לוטן: זה לא בא זה על חשבון זה.

אורלי אלמגור לוטן: אני רוצה להרחיב קצת בנושא של עבירות אלימות בבתי הספר.

אורלי אלמגור לוטן: בעיניי זה מעניין.

אורלי אלמגור לוטן: למעשה קוראים שגם בחטיבות הביניים וגם בחטיבות העליונות, שיעור התלמידים בחינוך הערבי שדיווחו שהיו חבורות תלמידים אלימים שמאיימים לפגוע בתלמידים אחרים – זה גבוה בצורה ניכרת בחינוך הערבי.

אורלי אלמגור לוטן: אלה היו 26 אחוזים לעומת 13 אחוזים.

אורלי אלמגור לוטן: זאת אומרת, כפול.

אורלי אלמגור לוטן: רבע מהתלמידים בחינוך הערבי שענו בחטיבות העליונות שנחשפו לחבורות אלימות כאלה בבית הספר בחודש שקדם לסקר.

אורלי אלמגור לוטן: בחטיבות הביניים זה היה 35 אחוזים בחינוך הערבי ו-21 אחוזים בחינוך העברי.

יוסף ג'בארין: רואים שהפער הולך ומתעצם.

היבה יזבק: איזה סוגי אלימות?

אורלי אלמגור לוטן: הם בדקו שלושה סוגים של אלימות – דחיפות, מכות, בעיטות או אגרופים.

אורלי אלמגור לוטן: זה היה הפרמטר היחיד שאי אפשר היה לומר שזה יותר גבוה בחינוך הערבי.

אורלי אלמגור לוטן: אלימות חמורה, שזה מכות חזקות או מכות באמצעות חפץ, איומים או סחיטה.

אורלי אלמגור לוטן: אלימות עקיפה שהיא חרם והפצת שמועות.

אורלי אלמגור לוטן: שני האחרונים, חמורה ועקיפה, ראינו גם בחטיבות הביניים וגם בחטיבות העליונות שהיו יותר גבוהות במגזר הערבי וגם בסך הכול היה יותר גבוה בחינוך הערבי.

יוסף ג'בארין: בחטיבה העליונה, את מדברת על 25 אחוזים שנחשפו לאלימות של חבורות.

אורלי אלמגור לוטן: חבורות אלימות בחטיבה העליונה, 26 אחוזים בחודש שקדם לסקר.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת יזבק, את רוצה להתייחס עכשיו?

היבה יזבק: כן.

היבה יזבק: תודה.

היבה יזבק: חבריי, חבר הכנסת ג'בארין וחבר הכנסת מנסור, תודה על קיום הדיון החשוב הזה.

היבה יזבק: הנתונים שאנחנו מקבלים ואנחנו שומעים, הם נתונים מאוד קשים, נתונים שבעיקר מראים עד כמה הנוער, בני הנוער והצעירים הערבים מאבדים את תחושת הביטחון, אם זה ברחוב, אם זה בחברה ואם זה בקהילה, בקבוצת הקהילה הקרובה, החבורה.

היבה יזבק: אנחנו רואים שזו חוויה וזו הרגשה ותחושה שהם מסתובבים אתה בכל מקום והיא מלווה אותם בכל מקום.

היבה יזבק: בו זמנית אנחנו רואים שהם נתקלים גם במערכת משפט, וזה דבר שאנחנו צריכים לבדוק לעומק, אבל אנחנו יודעים ממקרים קודמים ומניסיונות קודמים, ובראייה השוואתית, שהרבה פעמים ההחלטות בבתי המשפט וההרשעות נלקחות על רקע לאומי.

היבה יזבק: אין מה לעשות.

היבה יזבק: עצם השיוך העדתי, השיוך החברתי, השיוך הלאומי, גם הוא משפיע הרבה פעמים על ההחלטות.

היבה יזבק: עצם זה שאנחנו רואים שאחוז כמעט כפול, כ-60 אחוזים, מהקטינים הערבים מורשעים לעומת כ-37, 35 אחוזים בחברה היהודית, זה מספר עצום וזה משהו שמצריך למידה, ללמוד את זה בכובד ראש.

היבה יזבק: אני רוצה להתייחס לשני דברים מרכזיים.

היבה יזבק: כבר משנת 2000 עד היום איבדנו כ-1,500 צעירים בחברה הערבית באירועי פשיעה ובאירועי אלימות.

היבה יזבק: בו זמנית אנחנו רואים שהפתיחה של תחנות משטרה בישובים הערבים לא מניבה תוצאות אלא להיפך, אנחנו בהרבה מקרים ובהרבה מקומות דווקא רואים שיש עלייה בפשיעה ובאלימות, היכן שיש תחנת משטרה.

היבה יזבק: זה אומר שהמודל הזה לא קיים את ההבטחות שלו ועל זה בדיוק התרענו מהתחלה.

היבה יזבק: אני חושבת שאחד הדברים שאנחנו כן רוצים ומבקשים זה שתהיה השקעה מותאמת לצרכים של החברה.

היבה יזבק: אנחנו מדברים על העלאת מודעות, אנחנו מדברים על השקעה בחינוך אבל אנחנו גם מדברים על השקעה במשאבים בתוך הישובים הערביים, כך שהצעירים הערבים לא ימצאו את עצמם בסוף היום ברחוב.

היבה יזבק: אנחנו גם מדברים על כך שאין משאבים בישובים הערביים, אין לצעירים הערבים להיכן ללכת וזה בדוק מחקרית.

היבה יזבק: אם לא משקיעים בפיתוח חיים קהילתיים, חברתיים לבני הנוער, זה בדוק שהם ילכו לאלימות.

היבה יזבק: אנחנו רואים שיש כאן מדיניות שהיא מכוונת והיא לא להשקיע בחברה הערבית בכלל אבל עכשיו אנחנו רואים שזה מגיע לבני הנוער וזה צריך להדליק אור אדום כי עוד כמה שנים אנחנו נראה שבני הנוער האלה מידרדרים עוד יותר לפשיעה ולאלימות.

היבה יזבק: אני כן רוצה לשמוע את התייחסות משרד החינוך ומשרד הרווחה.

יוסף ג'בארין: הם אתנו.

יוסף ג'בארין: חברת הכנסת מריח התייחסה קודם לסוגיית התכנים, התוכניות המהותיות והערכים, בנוסף למענים הטיפוליים.

היבה יזבק: כבוד היושב, אנחנו לא רוצים לשמוע בדיון הזה שזה עניין משטרתי כי אנחנו רואים שזה לא עובד.

היבה יזבק: יש מענים מסוגים אחרים, במיוחד השקעה חינוכית קהילתית וחברתית בבני הנוער בחברה הערבית, שזה הדבר שאנחנו צריכים במיידי.

היבה יזבק: תודה.

יוסף ג'בארין: בהחלט.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת דוקטור אחמד טיבי.

אחמד טיבי: שאלה.

אחמד טיבי: האם נבדקה, לגבי ההרשעה של ילדים, חומרת ההרשעה באופן השוואתי?

אחמד טיבי: כלומר, אותה עבירה אצל נער יהודי ואותה עבירה אצל נער ערבי, מה פסק הדין בשני המקרים?

אחמד טיבי: במקרה של בוגרים יש עבודה באוניברסיטת חיפה, של פרופסור רטנר, שמדברת על ההשוואה הזאת.

אחמד טיבי: השאלה אם זה נעשה כאן.

אחמד טיבי: אני מנסה לדלות סיבות ולראות למה השיעור הוא 60 אחוזים מול 30 אחוזים.

אורלי אלמגור לוטן: לא.

אורלי אלמגור לוטן: יש כאן נתונים שקיבלנו מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אורלי אלמגור לוטן: מה שאתה רוצה, אני חושבת שצריך לעשות בדיקה יותר פרטנית של הדברים ואם אני לא טועה זה כרוך גם בפתיחת תיקים כדי לראות את זה.

אורלי אלמגור לוטן: כן יש לנו את הפרופיל של העבירות, התפלגות העבירות של מי שהורשעו ושל מי שלא הורשעו אבל זה לא ייתן את מה שאתה מבקש.

אורלי אלמגור לוטן: לכן אמרתי שאין לי את ההסבר.

מנסור עבאס: אני חושב שבמסמך המדיניות החדש יש התייחסות לנושא הזה.

מנסור עבאס: אני חושב שקיימים שני מסלולים ברשויות אכיפת החוק.

מנסור עבאס: יש מסלול אחד, מסלול רגיל, שמסתיים בהרשעה בעבירה פלילית וכולי, ויש מסלול אחר שהוא מסלול יותר אזרחי שמביא את העבריינים, במיוחד כשהם מעורבים פעם ראשונה בעבירות על החוק, או למשפט קהילתי ואז שם הטיפול הוא אחר לגמרי, או למסלול טיפולי אחר.

מנסור עבאס: יש התייחסות במסמך המדיניות החדש לגבי מיגור הפשיעה והאלימות בחברה הערבית ואני חושב שאם נמצאת אתנו עביר ממשרד המשפטים, היא תוכל להתייחס לכך.

מנסור עבאס: שם יש כוונות לפתח את המסלול האזרחי ולחסוך תיקים פליליים לצעירים שמעורבים באלימות או בפשיעה, בוא נקרא לה קלה, ואז במקום לקיים את הדיון במסגרת בית משפט רגיל, לעשות את זה בבית משפט קהילתי, מה שיחסוך פתיחת תיק פלילי אבל יכניס אותם למסלול שיקומי.

מנסור עבאס: אני חושב שזאת גישה נכונה.

מנסור עבאס: נראה לי שבחברה היהודית המסלול האזרחי הזה מפותח יותר ולכן אנחנו רואים אחוז הרשעה נמוך יותר.

מנסור עבאס: אני כמובן לא מתחייב לכך שזה ההסבר, אבל חשוב מאוד לציין שבמסמך החדש או בגישה החדשה שאנחנו מנסים לקדם גם בנושא של פשיעה ואלימות בחברה הערבית, יש מעין פתרון לסוגיה הזאת אבל מצער שיש.

אורלי אלמגור לוטן: הסיפור של בתי המשפט הקהילתיים, לא התייחסנו כאן אבל במסמך אחר ראינו נתונים ואכן האחוז של הערבים מבין אלה שהופנו לבית משפט קהילתי היה 17 אחוזים.

אורלי אלמגור לוטן: לא נכון להשוות את זה לאחוז באוכלוסייה אלא נכון להשוות את זה לאחוז בקרב מי שנכנסים למערכת והוא נמוך משמעותית.

מנסור עבאס: נכון.

אורלי אלמגור לוטן: כאן רואים שהייתה עלייה מאוד מאוד קטנה.

אורלי אלמגור לוטן: אני יכולה לומר שכאשר כתבנו את המסמך שאלנו על כך ונענינו שזה בגלל שבתי המשפט הקהילתיים לא נמצאים במקומות בהם יש אוכלוסייה ערבית.

אורלי אלמגור לוטן: אני חייבת לומר שאני לא בטוחה שהשתכנעתי בגלל שיש בית משפט קהילתי בנצרת ואם אני לא טועה יש גם ברמלה או בלוד.

ע'דיר כמאל מריח: כמה בתי משפט קהילתיים?

אורלי אלמגור לוטן: אם אני לא טועה, נדמה לי שיש שישה עת כתבנו את זה.

ע'דיר כמאל מריח: ובנצרת רק אחד בודד נותן מענה לאוכלוסייה הערבית?

אורלי אלמגור לוטן: אם יש לך שישה, אני לא יודעת אם זה נכון לומר שיש רק אחד בנצרת.

אורלי אלמגור לוטן: רמלה או לוד, אלה ערים מעורבות.

עידו בן יצחק: ברמלה וגם בבאר שבע.

עידו בן יצחק: יש בכל מחוז.

אורלי אלמגור לוטן: לכן אני אומרת שאני לא משוכנעת שהטיעון שנאמר שאין בית משפט קהילתי בפריסה טובה הוא בהכרח נכון.

יוסף ג'בארין: בהפניה לבית משפט קהילתי אתה מאשר שלא תהיה הרשעה.

אורלי אלמגור לוטן: אתה הולך למסלול של שיקום, שזה לא רק העניין הזה אלא זה גם העניין שנכנס לכל הסיפור של ההליך השיקומי וההליך השיקומי מן הסתם חשוב כדי למנוע פשיעה חוזרת לאחר מכן.

אחמד טיבי: אולי צריך לבקש מהפרקליטות את הנתון שאני ביקשתי.

יוסף ג'בארין: יש לנו את נציגי משרד המשפטים והפרקליטות וחשוב גם לשמוע את התייחסותם לנתונים האלה וגם לעניין בית המשפט הקהילתי.

מנסור עבאס: אני חושב שכדאי שנתחיל לשמוע גם את נציגי המשרדים השונים.

מנסור עבאס: נתחיל עם משרד החינוך.

מנסור עבאס: אני חושב שיש להם אחריות מורחבת על הגיל הצעיר מאחר שהם בעצם הבית השני לצעירים, בנים ובנות.

מנסור עבאס: מי נמצא אתנו ממשרד החינוך?

מנסור עבאס: מר עבדאללה חטיב נמצא אתנו?

בת שבע פנחסוב: עבדאללה חטיב אמור להיות.

בת שבע פנחסוב: אילן שמש.

ורד גיל: תודה שהכנסתם אותנו לדיון.

מנסור עבאס: תציגי את עצמך.

ורד גיל: אני הנציגה של משרד החינוך.

ורד גיל: אני ממונה על אקלים חינוכי מיטבי ומניעת אלימות בשפ"י, שירות פסיכולוגי ייעוצי.

ורד גיל: אני שמחה להיות בדיון.

ורד גיל: אני חייבת לומר אני מסכימה עם הדברים שנאמרו כאן.

ורד גיל: אני מסכימה שהחינוך אכן מתחיל בגיל הרך ולא רק בבתי הספר היסודיים ובחטיבות העל יסודי.

ורד גיל: התוכניות שלנו הן תוכניות שמתחילות בגיל הרך.

ורד גיל: אני אשתף, וגם שיתפנו בוועדות הקודמות, שיש לנו מהלך שהתחלנו השנה ב-70 בתי ספר בחברה הערבית לקידום תהליכי אקלים ומניעת אלימות.

ורד גיל: 70 בתי ספר שמתמקדים בחיפה ובצפון כאשר בעצם יש ממש הידוק של מדריכת אקלים שנכנסת לתוך בתי ספר, עוזרת למנהל, ליועצת ולצוות למפות דרך שאלוני מיצ"ב ונתונים כמו שהציגה כאן אחת הדוברות קודם לכן.

ורד גיל: אנחנו בונים לכל בית ספר את התוכנית שמתאימה לו, כאשר הדגש הוא על מוגנות ומניעת אלימות בשלב הראשון.

ורד גיל: השלב השני שיהיה בשנה הבאה הוא המשך הרחבת תוכנית, אנחנו מקווים, לעוד בתי ספר גם בחברה הבדואית בדרום כאשר המטרה שלנו היא להכניס את התוכניות של שפ"י ולהרחיב אותן לכל בתי הספר כדי למגר את האלימות.

ורד גיל: אני רוצה להתייחס לנתוני המיצ"ב שנמסרו כאן.

יוסף ג'בארין: את מדברת על 70 בתי ספר כיום.

יוסף ג'בארין: באיזה גילים?

ורד גיל: אנחנו נכנסנו השנה ל-70 בתי ספר כשאנחנו התמקדנו ביסודי ובחטיבה.

ורד גיל: יש לנו למעלה מ-80 מדריכי אח"מ שנכנסים לכלל החברה הערבית.

ע'דיר כמאל מריח: מה זה מדריכי אח"מ?

ורד גיל: מדריכי אח"מ, אקלים חינוכי מיטבי.

ורד גיל: אלה מדריכים שהם יועצים חינוכיים בפועל ויש להם היום הדרכה לקידום תהליכי אקלים בבתי ספר נוספים על בתי הספר שלהם.

יוסף ג'בארין: את מדברת על 80 מדריכי אח"מ, כולם ערבים בבתי ספר ערבים?

ורד גיל: רוב המדריכים בחברה הערבית הם מדריכים שהם יועצים ערבים אבל יש לנו מקומות, למשל ביפו, שם יש לנו מדריכה יהודייה שמובילה תהליכים בבתי הספר ביפו.

יוסף ג'בארין: המדריכים עצמם הם היועצים החינוכיים?

יוסף ג'בארין: האם יש התמודדות מיוחדת על ידי מדריכי אח"מ או שאלה יועצים שמקבלים הכשרה?

ורד גיל: לא.

ורד גיל: אלה יועצים חינוכיים שמקבלים הכשרה מעבירים תהליכי אקלים בבתי הספר נוספים, לא בבתי הספר שלהם.

ורד גיל: הם מובילים תהליכים עם היועצות בבית הספר ועם הפסיכולוגים.

ע'דיר כמאל מריח: איך אתם בוחרים את בית הספר?

ע'דיר כמאל מריח: איך אתם בוחרים לאן להיכנס?

ע'דיר כמאל מריח: איך בחרתם את אותם 70 בתי ספר?

ורד גיל: 70 בתי הספר נבחרו מתוך נתוני המיצ"ב.

ורד גיל: בתי ספר שהוגדרו כבתי ספר במיקוד ואני אומר שבתי ספר שמוכרים במיקוד על ידי ראמ"ה, הם בתי הספר שיש בהם אלימות ישירה וגבוהה, בגובה 10 אחוזים, מתוך כלל בתי הספר שנבדקו באותה השנה.

ורד גיל: יש לנו כמובן יותר מ-70 בתי ספר אבל מבחינת תקציב המדינה, זה מה שניתן לנו לשנה הזאת.

ורד גיל: בשנה הבאה, תשפ"א, כנראה שהתוכנית תורחב.

ורד גיל: אנחנו נערים לזה.

ורד גיל: כרגע, בגלל שיש בעיה עם התקציב, אנחנו עדיין לא יודעים מה יהיה אבל אנחנו בשפ"י, בשיתוף עם עבדאללה חטיב, נערכים לזה.

יוסף ג'בארין: יש תוכנית ברורה וסדורה לגבי הרחבת התוכנית, תוך שלוש-ארבע שנים?

ורד גיל: התוכנית היא תוכנית לשלוש שנים.

ורד גיל: המטרה היא להרחיב את התוכנית מ-70 ל-170 בתי ספר, אבל שוב, זה בסימן שאלה כי זאת תוכנית בין-משרדית.

יוסף ג'בארין: למה סימן שאלה?

ורד גיל: בגלל התקציב.

ע'דיר כמאל מריח: כמה בתי ספר ערביים מוגדרים במיקוד, כפי שקראת לזה?

ורד גיל: כרגע אין לי את הנתונים אבל כשיסתיים הדיון אני אבדוק ואני אשלח.

ורד גיל: יש לא מעט.

תמי ברנע: איך נקראת התוכנית?

יוסף ג'בארין: כן, מה שם התוכנית?

יוסף ג'בארין: השם הפורמלי של התוכנית.

ורד גיל: התוכנית היא אקלים חינוכי מיטבי ומניעת אלימות בבתי הספר.

יוסף ג'בארין: אני שואל כי מנהלת הוועדה תפנה אליכם כדי לבקש נתונים לגבי אותם בתי ספר ולגבי סוגיית הרחבת התוכנית.

יוסף ג'בארין: התייחסת למשהו קצת מדאיג, לגבי תקציבים.

יוסף ג'בארין: בינתיים יש תוכנית אבל התקציבים לא מובטחים?

ורד גיל: אם עבדאללה היה אתי, הוא היה יכול להתייחס אבל אני אתן את התשובה בהמשך, כשיפנו אלינו.

ורד גיל: המטרה היא להרחיב את התוכנית כבר בשנה הבאה.

ורד גיל: כרגע המיקוד שלנו הוא ב-70 בתי ספר אבל המטרה היא להרחיב את התוכנית.

ורד גיל: אני יכולה לומר מה המטרות שלנו בבתי הספר הזה.

ורד גיל: הגברת המוגנות בקרב תלמידים במרחבים השונים.

ורד גיל: אנחנו מדברים על המרחבים הפיזיים והווירטואליים.

ורד גיל: הגברת מודעות צוות ההוראה.

ורד גיל: קידום אקלים חינוכי מיטבי ופיתוח רווחה נפשית בקרב התלמידים.

ורד גיל: חיזוק יחסי קירבה ואכפתיות בין המורים לתלמידים והגברת הפנייה לעזרה של התלמידים למורים.

ורד גיל: חיזוק היחסים בקרב התלמידים והגברת האחריות האישית והחברתית שלהם.

ורד גיל: אנחנו מודדים את זה דרך שני מדדים מרכזיים של הצלחה ואחד מהם הוא העלאת תחושת המוגנות של התלמידים והשני הוא הפחתת מעורבות התלמידים באירועי אלימות.

ע'דיר כמאל מריח: איך בחרתם את בתי הספר?

ע'דיר כמאל מריח: מה הפילוח?

ע'דיר כמאל מריח: האם לקחתם בחשבון גם את הסקטור הדרוזי, הבדואי, צפון, דרום?

ע'דיר כמאל מריח: מה הפילוח?

ורד גיל: תודה על השאלה.

ורד גיל: הפילוח של 70 בתי הספר שנבחר לשנה הנוכחית, אלה היו בתי ספר בחברה הערבית, לא הדרוזית, לא הצ'רקסית ולא הבדואית שהם ייכנסו בשלב הבא שאני מקווה שיהיה בשנה הבאה.

ורד גיל: הם נבחרו לפי נתוני המיצ"ב, בתי ספר במיקוד.

ורד גיל: בתי ספר שהם יסודיים או חטיבה ובתי ספר שהמפקחים הכוללים והמפקחים על הייעוץ ידעו שיש שם שיתוף פעולה של מנהל בית הספר שיעזור להוביל את התהליך.

יוסף ג'בארין: אם כן, אין לך בכלל בתי ספר ערבים בנגב?

ורד גיל: השנה לא.

ורד גיל: בשנה הבאה אנחנו מקווים שנרחיב את התוכנית ל-30 בתי ספר בחברה הבדואית בדרום.

ע'דיר כמאל מריח: איך מתבצעת העבודה של יועץ אח"מ?

ורד גיל: מדריך אח"מ.

ורד גיל: הוא מגיע אחת לשבוע והוא נמצא עם צוות אקלים שנבנה בתוך בית הספר.

ורד גיל: מתמודדים עם סוגיות אקלימיות תוך כדי בניית אקלים בית ספרי שמבוססת נתונים.

ורד גיל: כאני אומרת מבוססת נתונים, אלה נתוני מיצ"ב ושאלוני אח"מ של שפ"י.

ורד גיל: בשפ"י יש שאלון שנפתח שלוש פעמים בשנה שהוא די מקביל בשאלות שלו לשאלות המיצ"ב.

ורד גיל: זה שאלון וולנטרי אבל אנחנו מעודדים מנהלי בתי ספר לקיים את השאלון הזה אצלם בבית הספר בשנה שאין מיצ"ב ואז הם יכולים לראות את ההתקדמות.

ורד גיל: המטרה של המדריך היא להוביל את התהליכים הפרו אקטיביים לצד תהליכים רה-אקטיביים שהם אירועי אלימות שמתרחשים בבית הספר או מחוץ לכותלי בית הספר וכאן יש לנו את חוזר מנכ"ל שנכתב לפני חמש שנים.

יוסף ג'בארין: בעבר הלא רחוק קיבלתי תלונות על כך שחומרים פדגוגיים, לרבות חוזרי מנכ"ל, שעוסקים בסוגיות הללו של נוער בסיכון ונוער במצוקה ואלימות, לא תמיד מתורגמים לשפה הערבית ואם הם מתורגמים, לפעמים עוברות שנתיים-שלוש.

יוסף ג'בארין: אני חייב לומר לך שאני מכיר מקרה שהמשרד או נציגי המשרד פשוט ביקשו מהיועצות החינוכיות לתרגם עמודים מסוימים ולאסוף את כל החומר.

יוסף ג'בארין: ברור שזה לא מקצועי וכמובן גם לא הוגן כלפי היועצות וכלפי התלמידים.

יוסף ג'בארין: מה התגובה שלך לעניין הזה?

יוסף ג'בארין: כמובן הדרישה שלנו שכל חומר מקצועי, במיוחד בתחומים האלה שהם מאוד חשובים וקריטיים בבתי הספר הערביים, יופיעו גם בשפה הערבית באופן מיידי במקביל להוצאה בשפה העברית.

ורד גיל: חד משמעית אני מסכימה אתך ואני אעביר את זה הלאה.

ורד גיל: אני יכולה לומר שבשנתיים האחרונות, לפחות בשפ"י, בעזרתו הגדולה של עבדאללה ומשרדו, אנחנו מכוונים תרגומים של חומרים שיוצאים, למשל בכל תקופת הקורונה, חומרים שיצאו בעברית.

ורד גיל: אני לא אומר שבמאה אחוזים אבל רובם יצאו גם בערבית.

ורד גיל: אנחנו עובדים על תוכנית קישורי חיים ספציפית לחברה הערבית סביב 70 בתי הספר בהם אנחנו מובילים את התוכנית.

ורד גיל: כמובן שגם בתי ספר אחרים יזכו להעביר את תוכנית קישורי חיים בכיתות שלהם.

ורד גיל: כל התוכנית נכתבת בערבית.

ורד גיל: יש לנו מדריכות אקלים וקישורי חיים שהן גם כותבות את התוכנית וגם מתרגמות חלק מהחומרים שיש לנו בעברית.

ורד גיל: לגבי תוכנית קישורי חיים, ממש עכשיו, בסוף אוגוסט, התוכנית כתובה.

ורד גיל: מסתיימת.

ורד גיל: יהיו לנו למעלה מ-50, אם אני לא טועה, מערכי שיעור מכיתה א' עד כיתה י"ב שמותאמים לחברה הערבית וכמובן שהם מתורגמים לערבית.

יוסף ג'בארין: זו התוכנית שאתם רואים בה מענה ברמה החינוכית המהותית של סוגיית האלימות ואת אומרת שהיא תהיה מוכנה בקרוב.

ורד גיל: התוכנית של קישורי חיים תהיה מוכנה בסוף אוגוסט.

ורד גיל: בטח.

ורד גיל: אני אקח את זה לתשומת לבי כי כל החלק של התרגומים הוא מאוד מאוד חשוב.

ורד גיל: אתמול יצא מסמך ממשרד החינוך, בטח אתם יודעים, לקראת החזרה ללימודים.

ורד גיל: יצאה איגרת שלנו עם הרבה מאוד חומרים, חלקם מתורגמים וחלקם יתורגמו.

ורד גיל: אנחנו יודעים ואנחנו עסוקים בסוגיה הזאת אבל זה לא פשוט.

יוסף ג'בארין: תרשי לי להמשיך בקטע הזה.

יוסף ג'בארין: זה נושא ששיתפתי בו את מר עבדאללה חטיב.

יוסף ג'בארין: האיטיות בתרגום, כשזה מהלך מאוחר יותר, תרשי לי לומר שזה באמת בעייתי.

יוסף ג'בארין: המשרד אמור להיות ערוך לכך שיש מחלקה שמתרגמת, עורכת ומתאימה את התכנים בצורה כזאת שתלמידים ערבים יקבלו את החומרים במקביל לעמיתיהם היהודים.

יוסף ג'בארין: הגיע הזמן לפתור את הסוגיה הזאת.

יוסף ג'בארין: הבטיחו לנו לפני שנה וחצי בוועדת החינוך שהדברים יתנהלו כך אבל אני מבין שעדיין יש בעיות בנושא.

ורד גיל: אתה צודק אבל אני חייבת לומר שלמשל תוכנית קישורי חיים היא תוכנית שמתורגמת לערבית.

ורד גיל: בתקופת הקורונה היו הרבה מאוד חומרים שתורגמו לערבית, גם על ידי המשרד של עבדאללה וגם אצלנו בשפ"י.

ורד גיל: הרבה מאוד אנשים מהחבר הערבית עסקו בכך.

מנסור עבאס: ורד, ברשותך, אם תוכלי להתייחס.

מנסור עבאס: אנחנו מדברים כאן על מעורבות תלמידים או צעירים באלימות הבית ספרית ובפשיעה בכלל בחברה.

מנסור עבאס: מבחינתי אני מגדיר אתם כקורבן אקטיבי.

מנסור עבאס: הם מעורבים בפשיעה אבל מצב שני הם קורבן.

מנסור עבאס: אבל יש קורבן פסיבי או קורבנות פסיביים שהם אותם תלמידים צעירים שנפל בחלקם להיות במשפחה שיש בה אלימות או משפחה שסבלה מאלימות או פשיעה.

מנסור עבאס: אנחנו מדברים על אלפי תלמידים, על אלפי צעירים שההורה, האח שלהם, נרצח.

מנסור עבאס: נהרג.

מנסור עבאס: האם יש טיפול ספציפי לאוכלוסייה הזאת?

מנסור עבאס: אם נחבר את הנושא הזה לנושא של תחושות נקם, מה ששכיח בחברה הערבית, אצלנו, אם לא נטפל בפצעים שיש לקבוצה הזאת, אנחנו לצערי נזכה לראות אותם בעתיד מעורבים יותר בפשיעה בחברה הערבית או מתוך תחושת נקם או מתדרדרים לתהום הזאת.

מנסור עבאס: אחר כך אני אעיר עוד הערה באשר לחלוקה למגזרים בחברה הערבית כי כבר קיימנו דיון על הנושא הזה.

מנסור עבאס: לשמחתי הנתונים בחברה הערבית לא שווים ולא אחידים ומחייבים התייחסות בנושא הזה.

מנסור עבאס: השאלה שלי היא האם יש התייחסות לקבוצת התלמידים שהם קורבן פסיבי.

מנסור עבאס: הם לא מעורבים בפשיעה אבל הם כן קורבן לפשיעה במשפחות או בסביבה שלהם.

יוסף ג'בארין: והאם יש גם רגישות מגדרית בחומר שאתם מכינים?

יוסף ג'בארין: אנחנו רואים פערים בין בנים ובנות, בין תלמידים לתלמידות מבחינת סוגיית האלימות והשאלה היא האם זה בא בחשבון בחומר שאתם מכינים.

ורד גיל: לגבי שאלה הראשונה.

ורד גיל: ברגע שצוות בית הספר בראשותו של מנהל בית הספר, יועצת ופסיכולוגית בית ספר יודעים שהמשפחה של התלמיד עברה איזשהו מקרה קשה, יש כמובן התייחסות אישית ופרטנית בתוך בית הספר והרבה פעמים בשיתוף עם הקהילה, עם הרווחה, עם השירות הפסיכולוגי וכולי.

ורד גיל: יש פעמים שמעורב יותר מילד אחד ואז אנחנו עושים תהליכים יותר רחבים או כיתתיים או בית ספריים, שזה חלק מתוכניות של קישורי חיים.

ורד גיל: כמובן שאם יש ילד שהוא נפגע, הוא מקבל מענה בתוך בית הספר, אם בית הספר יודע על כך.

ורד גיל: בנוסף לכך יש לנו מדריכי חירום שגם הם יכולים לבוא ולתת מענה אם מדובר חלילה על חמולות או על פגיעה יותר רצינית.

מנסור עבאס: אני אומר לך למה השאלה שלי.

מנסור עבאס: אני לא מדבר על טיפול נקודתי.

מנסור עבאס: קרה אירוע מסוים בישוב מסוים במשפחה מסוימת ואז אכן היועצת החינוכית מתערבת.

מנסור עבאס: אני מדבר על משנה סדורה במשרד החינוך לאתר את התלמידים האלה ולעקוב במשך שנים כי זה לא יתבטא מיידי אלא זה יתבטא בעוד כמה שנים.

מנסור עבאס: אנחנו רואים את זה.

מנסור עבאס: אני מעלה את הנקודה הזאת מידיעה ולא ממחשבה.

יוסף ג'בארין: אם לחדד, לפי הנתונים ששמענו ממרכז המחקר קיימת הסלמה במעורבות באלימות ככל שאנחנו עולים בגיל.

יוסף ג'בארין: אנחנו יודעים שכיום אין חובת יועץ חינוכי בחטיבות העליונות וזה אומר שדווקא בחטיבה שמתעצמת בה האלימות, יכול להיות מצב שאין בכלל יועצים חינוכיים שימלאו את התפקיד הכי קריטי בהתמודדות עם הנושא הזה, לרבות עם הסוגיות שהעלה חברי דוקטור מנסור עבאס לעניין כל הנוער שנחשף לאלימות, הקורבן הפסיבי וכדומה.

יוסף ג'בארין: אם אין את אנשי המקצוע, מי יעשה את העבודה?

ע'דיר כמאל מריח: גם בתיכון.

ע'דיר כמאל מריח: זה בדיוק כמו שאתה אומר כי המגמה חיובית ועולה עם הגיל אבל בתיכון הם נוטשים אותם.

יוסף ג'בארין: זה מה שאני אומר.

יוסף ג'בארין: בעצם את הפונקציה החינוכית הטיפולית שאמורה לספק את המענים הללו.

מנסור עבאס: זו נקודה מאוד חשובה כי אנחנו רואים בסטטיסטיקה שהוצגה בפנינו, וגם בישיבות שהיו לנו עם משרד החינוך, שיש עלייה במעורבות תלמידים בחטיבה העליונה.

מנסור עבאס: אני רוצה להוסיף – ע'דיר, חשוב שתדעי את זה – שלשמחתי בנתונים שהוצגו בפנינו בקשר לתוצאות המיצ"ב, לפיו הם מחלקים את בתי הספר, בישובים הדרוזיים הנתונים הם טובים.

מנסור עבאס: יחסית, אם אנחנו משווים לאוכלוסייה הכללית, הנתונים הם טובים מבחינה, פחות מהממוצע הארצי.

מנסור עבאס: לצערי בישובים בנגב התמונה היא אפילו יותר קשה מאשר בחברה הערבית באופן כללי.

מנסור עבאס: נגדיר את זה המגזר הערבי הכללי.

מנסור עבאס: חשוב לציין שגם כאשר מדברים על ישובים דרוזים, אנחנו לא מדברים על העדה הדרוזית כי העדה הדרוזית נמצאת בישובים הדרוזים ובישובים לא דרוזים אבל יש גם עדות אחרות, מוסלמים ונוצרים, בישובים הדרוזים.

מנסור עבאס: אין ספק שתמונת המצב שם היא טובה והיא נותנת לנו כיוון שלשם אנחנו צריכים לשאוף ואפשר להגיע.

ע'דיר כמאל מריח: אני מסכימה חלקית עם מה שאתה אומר.

ע'דיר כמאל מריח: לשמחתנו אצלנו, אצל הדרוזים, ואני מתנצלת שאני עושה את החלוקה, המצב אכן הרבה יותר טוב.

ע'דיר כמאל מריח: יחד עם זאת כולנו שואפים לטייב ולייעל את המערכת.

מנסור עבאס: אין ספק.

ע'דיר כמאל מריח: אם אתה משווה לדרוזים, אני שואפת לסקטורים אחרים שהם טובים יותר.

ע'דיר כמאל מריח: לפני שבועיים היה על כך דיון בוועדה אחרת וכן הוצגו נתונים יותר מעודדים.

ע'דיר כמאל מריח: יחד עם זאת, כולנו צריכים לטייב, כל אחד בסקאלה הזאת.

מנסור עבאס: נכון.

מנסור עבאס: חשוב גם לציין שאנחנו תמיד משווים את עצמנו או משווים לאוכלוסייה היהודית אבל מי אמר שהנתונים שם הם הנתונים המיטביים?

ע'דיר כמאל מריח: הם לא מיטביים אבל הם יותר טובים.

מנסור עבאס: יכול להיות שצריכים לעבוד ולשאוף ליותר טוב.

ע'דיר כמאל מריח: נכון.

ע'דיר כמאל מריח: הם יותר טובים בהשוואה.

ע'דיר כמאל מריח: הכול יחסי.

יוסף ג'בארין: ורד, התייחסותך לסוגיית אנשי המקצוע, בעיקר היועצות החינוכיות.

ורד גיל: אני רושמת את זה ואני אעביר את זה.

ורד גיל: אני חייבת לומר שכאשר מדברים על איוש של משרות של יועצים ויועצות, זה כלל ארצי מבחינת כן בחטיבה, כן בתיכון או לא.

ורד גיל: זה לא רק בחברה הערבית.

ורד גיל: אנחנו מודעים לזה ואני מקווה שזה ישתנה.

ורד גיל: אני יכולה לומר שבשנים האחרונות יש יותר יועצים ויועצות בחברה הערבית מאשר היה לפני כמה שנים.

ע'דיר כמאל מריח: כמה בתי ספר תיכונים יש לך מתוך ה-70?

ורד גיל: אמרתי.

ורד גיל: התוכנית שלנו היא תוכנית לבתי ספר יסודיים וחטיבות.

ורד גיל: היא לא לתיכון.

ע'דיר כמאל מריח: אין לך אף בית ספר תיכון.

ורד גיל: אין.

ורד גיל: זו גם הייתה המטרה של התוכנית.

ע'דיר כמאל מריח: השאיפה היא לשנות את זה ולהוסיף בתי ספר תיכונים.

ורד גיל: הרציונל היה לבחור בתי ספר יסודיים וחטיבות.

ורד גיל: בחטיבה, אם נסתכל על נתוני מיצ"ב, אנחנו נראה שהאלימות שם גבוהה יותר, אצל התלמידים בחטיבה.

ורד גיל: אנחנו אומרים שאנחנו רוצים לבסס את התוכניות, את החלקים הפרו-אקטיביים דווקא ביסודי ובהמשך בחטיבה כדי לתת את האחיזה הטובה יותר, את המיומנויות, את הכישורים לתלמידים כדי שכאשר הם יגיעו לתיכון, הם יגיעו מוכנים.

ע'דיר כמאל מריח: תסכימי אתי שבשם הרצף החינוכי והתקינות של ההתנהלות שלכם, אתם לא יכולים לנטוש אותם דווקא בתיכון בצל הנתונים עליהם אנחנו מדברים.

ע'דיר כמאל מריח: השאלה היא האם העליתם דרישות בתוכניות הבאות שאתם שואפים ליישם, האם אתם תבחרו לקחת דווקא בתי ספר תיכונים ולהמשיך ללוות את אותם הילדים גם בתיכון באותם כפרים.

ורד גיל: ברגע שאנחנו נרחיב את התוכנית, אני מניחה שנרחיב - גם לאור הדיונים שיש לנו בשבועות האחרונים בכנסת – גם לגבי התיכונים.

ע'דיר כמאל מריח: זה מתבקש.

יוסף ג'בארין: ודאי.

יוסף ג'בארין: זה מתבקש.

יוסף ג'בארין: ברשותך, הוועדה תפנה אליך לגבי נתונים בקשר לגורמי המקצוע בבתי הספר, בעיקר היועצים החינוכיים ובאיזה היקף מתקיים זה מתקיים ביסודי ובחטיבה ואני מניח שיש לכם נתונים גם לגבי החטיבה העליונה.

יוסף ג'בארין: אני יוצא מנקודת הנחה שלהתמודד עם אלימות, זה בעיקר על ידי גורמי המקצוע ואנשי המקצוע כאשר היועצים החינוכיים, אני מניח שהם העיקר בפונקציה הזאת.

ורד גיל: גם היועצים החינוכיים אבל לא רק.

ורד גיל: בכל בית ספר אנחנו מבקשים שייבנה צוות אקלים שמובל על ידי מנהל בית הספר.

ורד גיל: כמובן שכשיש יועצת, מקצועיות שלה מאוד מאוד משפיעה, כלל פסיכולוגית בית ספר או פסיכולוג בית ספר.

ורד גיל: אין בעיה, אני אעשה את המיפוי הזה ונעביר אותו אליכם.

אורלי אלמגור לוטן: זה לא נושא הדיון אבל זה עלה בדיונים אחרים גם של הוועדה המיוחדת.

אורלי אלמגור לוטן: כשאת מדברת על היועצים החינוכיים, נכון שהמיצ"ב התמקד בנושא של אלימות בתוך בתי הספר, אבל בגילים של התיכוניים מתחילה זוגיות ואני חושבת שאי אפשר להתייחס לתוכניות למניעת אלימות בכלל מבלי לתת את הדעת לכך שזה הגיל בו מתחילים לנהל זוגיות ולנושא של אלימות זוגית.

אורלי אלמגור לוטן: לכן רק להעלות נקודה.

אורלי אלמגור לוטן: כאשר מדברים על התיכוניים, גם את זה אולי צריך לקחת בחשבון, את הסיפור שזה עוד משהו להתייחס אליו חוץ מהתוכניות שיש של האגף לשוויון מגדרי במשרד החינוך.

ורד גיל: בתוכנית קישורי חיים שלנו, גם המחודשת ספציפית לחברה הערבית וגם התוכנית הכללית היא תכנית שיש בה חלקים פרו-אקטיביים וגם חלקים שעוסקים בנושא זוגיות.

יוסף ג'בארין: האם עד סוף החודש נוכל לקבל העתק של תוכנית קישורי חיים בשפה הערבית?

ורד גיל: כן.

ורד גיל: כן.

יוסף ג'בארין: נשמח לקבל את זה.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שנוכל לקיים על זה דיון.

ע'דיר כמאל מריח: על המהות של התוכנית.

ע'דיר כמאל מריח: אני אשמח לדעת כשאת אומרת קישורי חיים, למה את מתכוונת.

ורד גיל: אני אומר בכלליות.

ורד גיל: אם תרצו שנרחיב, נוכל לעשות זאת.

ע'דיר כמאל מריח: האם היא כן נותנת דגש לייחודיות של הסקטור, למורכבות שבו.

ורד גיל: כן.

ורד גיל: זו המטרה.

יוסף ג'בארין: הבנתי ממך שהיא נכתבה על ידי אנשי מקצוע ערבים.

יוסף ג'בארין: היא לא רק תרגום.

ורד גיל: ממש.

ורד גיל: היא ייחודית לחברה הערבית מכיתה א' ועד כיתה י"ב, חמישה מערכי שיעור לכל כיתה שעוסקים בנושא של מניעת אלימות אבל כשאני מדברת על מניעת אלימות, אני מדברת גם על נושאים של זוגיות, על נושא של אלימות מילולית, על אלימות ברשתות החברתיות, על חלקים חברתיים, רגשיים.

ורד גיל: כל זה נכנס לתוך התוכנית הזאת.

ורד גיל: היא אמורה להסתיים בסוף אוגוסט.

יוסף ג'בארין: נשמח לקבל עותק.

יוסף ג'בארין: אנחנו כמובן נשקול בשמחה גם לקיים דיון על התוכנית ולא רק בכמה של התכנים שלה אלא גם ברמה של היישום בשטח וגורמי המקצוע שילוו אותה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לך ורד.

יוסף ג'בארין: בינתיים הצטרף אלינו חבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

יוסף ג'בארין: אתה רוצה לדבר עכשיו או אחר כך?

יואב סגלוביץ': אחר כך.

יוסף ג'בארין: חשוב להשלים את תמונת המענים שח משרד העבודה והרווחה.

יוסף ג'בארין: בטי חנן אתנו?

בטי חנן: כן.

בטי חנן: אני מנהלת שירות המבחן לנוער ואני מייצגת היום את משרד העבודה והרווחה.

בטי חנן: אני רוצה להבהיר לגבי בית המשפט הקהילתי.

בטי חנן: בתי המשפט קהילתיים נותנים מענה לבגירים.

בטי חנן: לגבי נוער אין לנו בית משפט קהילתי אלא יש לנו בתי משפט לנוער.

בטי חנן: בעיקרון חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) מכתיב מדיניות ותפיסה שיפוטית של שיקום ודרכי טיפול על פני ענישה.

בטי חנן: לפי הנתונים שלנו, יותר מלמעלה מ-70 אחוזים מבני הנוער שעומדים לדין כקטינים, נשפטים לדרכי טיפול ולא לענישה או הרשעות.

יוסף ג'בארין: זה הנתון הכללי?

יוסף ג'בארין: 70 אחוזים הוא הנתון הכללי בחברה?

בטי חנן: הכללי.

בטי חנן: 70 אחוזים מכל בני הנוער שעומדים לדין מכל המגזרים.

יוסף ג'בארין: יש לך פילוח מגזרי?

יוסף ג'בארין: ערבים ויהודים.

בטי חנן: מסך כל המופנים לשירות המבחן לנוער, 35 אחוזים מהם מהמגזר הערבי.

בטי חנן: כאשר אנחנו מדברים על עבירות אלימות, אנחנו רואים שהאחוז הכללי מכל המופנים לשירות המבחן לנוער עומד על 38 אחוזים של עבירות אלימות אבל כאשר נכנסים למגזר הערבי, אנחנו רואים ש-52 אחוזים מסך העבירות של קטינים הן עבירות אלימות.

בטי חנן: ככל שאנחנו הולכים לעבירות יותר חמורות, האחוז עולה כך שעבירות הריגה ורצח – שהן לא מאוד רבות – הן כאלה שבשנת 2019 היו לנו כ-40 ובשנת 2020 אנחנו עומדים על 16 עבירות של הריגה ורצח, מתוכם 75 אחוזים בוצעו על ידי קטינים ערבים.

בטי חנן: זה מבחינת הנתונים.

בטי חנן: מבחינת התוכניות של משרד הרווחה.

בטי חנן: למשרד הרווחה יש הרבה תוכניות.

מנסור עבאס: משהו כאן לא מסתדר.

מנסור עבאס: את אומרת 75 אחוזים מבצעי פשיעה בעבירות רצח הם קטינים?

מנסור עבאס: לא יכול להיות.

בטי חנן: לא.

בטי חנן: אני אומרת שמבחינת כל העבירות, 35 אחוזים בוצעו על ידי קטינים מהמגזר הערבי.

בטי חנן: מבחינת עבירות אלימות, יש כאן עלייה ל-52 אחוזים שבוצעו על ידי נערים קטינים מהמגזר הערבי.

בטי חנן: כשאנחנו מדברים על עבירות מאוד חמורות של רצח והריגה, מתוך כל העבירות שמופנות אלינו בגין רצח והריגה, 75 אחוזים בוצעו על ידי קטינים מהמגזר הערבי.

בטי חנן: אלה הנתונים שלי בשירות המבחן לנוער.

יוסף ג'בארין: מה המענים שאתם מספקים?

בטי חנן: הרבה מענים והרבה תוכניות ממעונות של חסות הנוער, מעון נעול לנערים, מעון נעול לנערות מהמגזר הערבי, מסגרות פתוחות, הוסטלים ועד למענים בקהילה.

ע'דיר כמאל מריח: מה זה מעון נעול?

בטי חנן: מעון נעול הוא לנערים שביצעו עבירות ברף חומרה מאוד גבוה ובית המשפט עלול לשלוח אותם למאסר או נערים שנמצאים בקשיי התנהגות חמורים.

ע'דיר כמאל מריח: כאילו נשמע שהערבים יותר מורשעים, פחות נשלחים לבית משפט קהילתי ויותר למעון נעול.

ע'דיר כמאל מריח: מה זה מעון נעול?

ע'דיר כמאל מריח: זאת פעם ראשונה שאני שומעת על כך.

בטי חנן: אני אסביר.

בטי חנן: ראשית, אין בית משפט קהילתי לקטינים.

ע'דיר כמאל מריח: במקום בית משפט קהילתי כאשר אנחנו מדברים על שיקום.

בטי חנן: זה לא במקום.

בטי חנן: יש לנו בית משפט לנוער כבר הרבה מאוד שנים.

בטי חנן: בית משפט קהילתי, אני חושבת שהוא קיים בחמש השנים האחרונות.

בטי חנן: בית המשפט לנוער פועל די בדומה לבית המשפט הקהילתי.

בטי חנן: התפיסה היא שיקומית.

בטי חנן: קצין המבחן נדרש להגיש תזכיר עם חקירה פסיכו-סוציאלית והמלצות.

בטי חנן: מעון נעול נועד לנערים עם בעיות התנהגות או עבירות מאוד חמורות כאשר גם במגזר היהודי יש לנו מעון נעול לנערים ומעון נעול לנערות.

בטי חנן: עכשיו פתחו עוד מעון נעול לנערים יהודים אבל זמן ארוך היה לנו רק מעון נעול אחד.

בטי חנן: גם במגזר הערבי יש מעון נעול אחד לנערים ומעון נעול אחד לנערות.

יוסף ג'בארין: שני המעונות הללו, אחד לבנים ואחד לבנות, מספקים את כל הצרכים של החברה הערבית?

בטי חנן: כמעט.

בטי חנן: דווקא מבחינת המתנות למעונות הנעולים, אנחנו רואים הרבה יותר המתנות במגזר היהודי מאשר במגזר הערבי אבל יש המתנות ואני לא יכולה לומר שאין.

יוסף ג'בארין: זה נושא כאוב בוועדה הזאת.

יוסף ג'בארין: אנחנו לא יכולים להבין מצב בו נערים ממתינים חודשים, לפי מבקר המדינה.

בטי חנן: אני מסכימה אתך.

יוסף ג'בארין: אני מניח שזה בטח גם פוגע בנערים הערבים שבתקופה הזו אולי נשארים ללא מענה, מה שיכול להחמיר את הסיטואציה.

בטי חנן: אני מסכימה.

בטי חנן: יש הרבה עבודה סביב העניין הזה, גם של הכנסת.

בטי חנן: אני חלק מהעבודה הזאת ואני מודעת לה.

בטי חנן: יש התקדמות ואני מקווה שנראה התקדמות גדולה.

יואב סגלוביץ': אם אפשר, שתי שאלות אינפורמטיביות.

יואב סגלוביץ': כמה קציני מבחן לנוער דוברי ערבית יש מסך כל קציני המבחן ומה האחוז שלהם?

יואב סגלוביץ': השאלה השנייה היא כמה זמן ממתינים היום לתסקיר קצין מבחן?

בטי חנן: מבחינת מספר קציני המבחן דוברי ערבית – ואני מדברת על 35 אחוזים מהמופנים שהם מהמגזר הערבי – יש לי פחות, יש לי 28 אחוזים.

בטי חנן: חלק מהבעיה בגיוס.

בטי חנן: אנחנו מאוד רוצים לגייס עובדים דוברי ערבית בל מאוד מתקשים.

בטי חנן: אני חושבת שברמת מדינה אנחנו צריכים לתת את הדעת שמאוד קשה לגייס עובדים סוציאליים ערבים דוברי ערבית.

בטי חנן: יש מיעוט של מסיימי עבודה סוציאלית ועוד יותר מיעוט שרוצים לעבוד בעבודה סוציאלית.

בטי חנן: בכל המשרדים של משרד הרווחה, לפעמים אני מרגישה שממש מושכים את החבל ומנסים לפתות את אותו עובד להגיע למשרדים שונים.

בטי חנן: מאוד קשה לאתר בדרום, שם יש לנו אוכלוסייה בדואית.

מנסור עבאס: בדרום וגם בירושלים.

בטי חנן: בירושלים דווקא יש לי יותר עובדים.

בטי חנן: יש לי ממש יחידה, משרד במזרח ירושלים ויש לי יותר עובדים.

בטי חנן: בדרום בכלל לא.

בטי חנן: בצפון הכי קל לי.

יוסף ג'בארין: לפי תלונות שמגיעות אלינו, יש עשרות מסיימי באוניברסיטאות הפלסטיניות, בעיקר בית לחם ואולי גם בחברון.

יוסף ג'בארין: הם סיימו לימודים וממתינים אולי למעלה משנה לרישום בפנקס העובדים הסוציאליים.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שאם הבעיה הזאת תיפתר, ואני מקווה שהיא תיפתר ובעניין הזה פנינו לשר, זה יכול אולי להרחיב את כוח האדם הקיים.

בטי חנן: אני מאוד מקווה.

בטי חנן: אנחנו צמאים לכוח אדם דובר ערבית.

מנסור עבאס: בנקודה הזאת, כי זו נקודה מאוד קריטית.

מנסור עבאס: בכל דיון בו מעורבים במתן הטיפול עובדים סוציאליים, אנחנו מגלים שיש חוסר בתקנים לעובדים סוציאליים.

מנסור עבאס: גם חוסר בתקנים אבל גם מתקשים לגייס עובדים ולכן כמה פעמים דרשנו ואמרנו שהמשרד חייב לצאת ביוזמה, להוביל תוכנית להסבת אקדמאים וברוך השם יש אלפי אקדמאים שלא עובדים בתחום אותו למדו או לתת מסלול צוערים לבודה סוציאלית, כפי שיש מסלול צוערים לשלטון המקומי, ולשפר את תנאי העבודה של העובדים הסוציאליים כדי שנזכה שלתחום הזה ייכנס כוח אדם איכותי ומיומן.

מנסור עבאס: אין ספק שגם היום יש מלאי מסוים של אקדמאים שהם עובדים סוציאליים אבל מחכים לאישור המתאים ממשרד העבודה והרווחה.

מנסור עבאס: זה יכול לתת מענה חלקי לצרכים השונים.

ע'דיר כמאל מריח: אולי כי המקצוע כמקצוע, אם נבחן אותו, עובדים סוציאליים, הוא מקצוע שסובל מאי תגמול.

מנסור עבאס: נכון.

ע'דיר כמאל מריח: זו סוגיה שונה לגמרי שאולי משליכה על הקושי שלה לגייס כוח אדם.

יואב סגלוביץ': בטי, לגבי השאלה השנייה, כמה זמן ממתינים לתסקיר קצין מבחן.

יואב סגלוביץ': אני דווקא לא שואל על המקרים הקיצוניים והחמורים אלא אני דווקא מחפש את המקרים שהם יחסית יותר מינוריים.

יואב סגלוביץ': כמה זמן ממתינים לתסקיר שהוא לא תסקיר של מעצר אלא דווקא בסיפורים היותר שגרתיים, שם אפשר לעשות הרבה על מנת למנוע הידרדרות.

בטי חנן: אני שמחה מאוד לספר שאין אצלנו המתנה לתסקירים.

בטי חנן: אנחנו מגישים תסקירים למועד דיון, לכל מועד דיון, כנ"ל תסקירי מעצר.

בטי חנן: נערים מכל המגזרים לא ממתינים אצלנו לתסקירים.

בטי חנן: דווקא התקנים אצלנו מאוישים ואם אין לי איוש ברמה של עובד דובר ערבית, יש לי מתורגמן.

בטי חנן: נערים לא ממתינים לתסקירים.

בטי חנן: אני רוצה לומר לגבי התוכניות.

בטי חנן: אני לא רוצה לפרט את כל התוכניות שיש בקהילה למיגור אלימות לאוכלוסייה הערבית.

בטי חנן: יש לנו המון תוכניות.

יוסף ג'בארין: מהי תוכנית הדגל שלכם?

יוסף ג'בארין: ספינת הדגל.

יוסף ג'בארין: מה התוכנית העיקרית?

בטי חנן: תוכנית דגל של משרד הרווחה?

יוסף ג'בארין: כן, בתחום הזה של התמודדות עם האלימות בחברה הערבית בקרב צעירים.

בטי חנן: בקרב נוער.

בטי חנן: היות ואני מטפלת בנערים שעברו עבירות אלימות, יש לנו מספר תוכניות.

בטי חנן: אני לא יכולה להגיד על תוכנית אחת שהיא יותר טובה מהשנייה, כולן טובות.

בטי חנן: יש לנו תוכנית מעטפת שיש בה תקצוב די טוב והיא נותנת לנער מענים מכל תחומי החיים שלו ובכל מישור החיים שלו כולל מענים למשפחה כדי לאפשר לו סביבה ואקלים טוב להתפתחות.

בטי חנן: יש לנו תוכניות תעסוקה, הכוונה תעסוקתית, דווקא לבני נוער בגיל 17-16 וגם 18 בהן גם מלמדים וגם מאפשרים חונכות פרטנית של ליווי פרטני, שגם מאפשרים קורסים של הכוונה או הכשרה לתעסוקה וגם קורסים של הכשרה מקצועית ובסוף הדרך גם ליווי לשיבוץ מקצועי תעסוקתי בחברות שונות וכולי.

בטי חנן: זאת תוכנית נפלאה.

בטי חנן: יש לנו תוכנית סיכויים שהיא תוכנית לשעות הפנאי כאר גם שם יש חונכות פרטנית ויש קבוצות תהליכיות נערים נפגשים פעמיים בשבוע עם החונכים שלהם ועם המרכזי ומביאים להם כל מיני תוכניות.

בטי חנן: כל התוכניות שלנו מלוות במחקרים והאפקטיביות היא ממש ממש טובה.

בטי חנן: אני חושבת שתוכניות יפות לא מספיקות וכאן משרד הרווחה הכין תוכנית מאוד מקיפה שהעלות הכללית שלה עומדת על 172 מיליון שקלים מתוכם חלק נכבד, למעלה ממחצית, מיועד לבני נוער וצעירים.

בטי חנן: אנחנו מדברים גם על ההוסטלים לשיקום של צעירים מהמגזר הערבי, אנחנו מדברים על מענים כמו עבירות תנועה בנהיגה.

בטי חנן: יש לנו מענים מאוד טובים אבל כדי להרחיב אותם, יש לנו תוכניות מגירה טובות מאוד, אנחנו צריכים תקציבים.

בטי חנן: בסמגרת כל ה-172 מיליון שקלים, גם אנחנו ערוכים לתעדוף ולסדרי עדיפויות.

יוסף ג'בארין: במסגרת התוכנית הבין-משרדית הקציתם 172 מיליון שקלים לתוכנית רווחה.

מנסור עבאס: זאת התוספת.

בטי חנן: אני לא חושבת שהקצינו.

בטי חנן: אני חושבת שאנחנו מבקשים.

מנסור עבאס: הם מבקשים תוספת.

בטי חנן: מבקשים.

מנסור עבאס: אנחנו מקווים הממשלה תאשר את התוכנית הכללית ואז בתוכה יש תקציבים עודפים למשרד לביטחון פנים, למשרד החינוך, למשרד הרווחה וכולי וכולי.

מנסור עבאס: מבחינת המספר הזה שהוצג בפנינו, מבחינת משרד העבודה והרווחה, אכן יש להם תוכניות מאוד מגוונות.

מנסור עבאס: תוכנית יתד ועוד כל מיני תוכניות שהן ממש נותנות מענה.

יוסף ג'בארין: מה-172 מיליון, יש לכם סכום כלשהו?

בטי חנן: לשירות המבחן לנוער?

יוסף ג'בארין: או למשרד הרווחה.

בטי חנן: 172 מיליון שקלים, משרד הרווחה מבקש כדי ליישם את כל התוכניות.

בטי חנן: לשירות המבחן לנוער יש גם נתח.

יוסף ג'בארין: בתוך כל מה שמבקש משרד העבודה והרווחה לטיפול בסוגיית האלימות בחברה הערבית, את אומרת שהסכום הוא 172 מיליון שקלי.

יוסף ג'בארין: מהסכום הזה יש לכם משהו שאפשר להתחיל אתו או שבינתיים אין לכם כלום?

בטי חנן: מהסכום הזה אין לנו כלום אבל יש לנו סכומים מתוכם אנחנו כבר פועלים לא מעט למיגור האלימות בקרב קטינים וצעירים מהחברה הערבית.

בטי חנן: כמו שאמרתי, יש לנו גם את המעונות החוץ ביתיים אבל יש לנו גם תוכניות בקהילה, כפי שדיברתי על התוכניות לתעסוקה, תוכניות לשעת הפנאי, התוכניות לנהיגה זהירה, פוגעים מינית מקבלים אצלנו טיפול.

מנסור עבאס: אנחנו מודים לך.

מנסור עבאס: נמשיך בדיון ונעבור למשרד לביטחון פנים, אפרת אלטהולץ מרום.

אפרת אלטהולץ מרום: שלום לכולם.

אפרת אלטהולץ מרום: תודה על רשות הדיבור.

אפרת אלטהולץ מרום: כמה דברים שחשוב לי להדגיש.

אפרת אלטהולץ מרום: אני ראש אגף מדיניות במשרד לביטחון פנים.

אפרת אלטהולץ מרום: לגבי מיקוד הדיון, חינוך, רווחה וכמובן היבטים משלימים חשובים מאין כמותם למהלך הכולל להפחתת אלימות כאשר כל היבטי ביטחון הפנים, שזה בעיקר משטרה ושירות בתי הסוהר הם מרכיב משמעותי אבל הוא לא יכול להיות בלי המרכיבים האחרים והדברים מאוד חשובים בראייה כוללת.

אפרת אלטהולץ מרום: מבחינת סקרים ונתונים שיש לנו, הם לא שופכים אור נוסף על הדברים שנאמרו כאן אלא הם רק מחזקים.

אפרת אלטהולץ מרום: יש סקר שעתיד להתפרסם בקרוב שעשינו יחד עם משרד החינוך בשיתוף אוניברסיטת בר אילן.

אפרת אלטהולץ מרום: הסקר הזה מאפשר לא רק השוואה בין נוער יהודי לנוער ערבי לאורך שנים אלא גם השוואה בהסתכלות בין-לאומית.

אפרת אלטהולץ מרום: אגב, יש לנו גם חלוקה לבנים ובנות.

אפרת אלטהולץ מרום: הנתונים האלה יתפרסמו בסדר גודל של עוד שבוע, עשרה ימים, ונוכל להעביר אותם.

אפרת אלטהולץ מרום: בגדול אני יכולה לומר שהם לחלוטין תומכים בכל מה שנאמר כאן.

אפרת אלטהולץ מרום: אנחנו רואים שיעור גבוה מאוד גם של היפגעות וגם פגיעה של נוער ערבי, בעיקר בנים ויש דגש חזק יותר אצל הבנים.

אפרת אלטהולץ מרום: רואים גם יותר צריכה של סמים, אפילו היבטים של נשיאת נשק כמו סכין, אולר ואפילו נשק אחר.

אפרת אלטהולץ מרום: הנתונים קשים וכמו שאמרתי הם יתפרסמו וגם יאפשרו לנו להתבונן על זה בראייה בין-לאומית.

אפרת אלטהולץ מרום: לאורך השנים האחרונות שינו הרבה מאוד פעולות.

אפרת אלטהולץ מרום: בין היתר הוקמו מספר תחנות משטרה.

אפרת אלטהולץ מרום: נאמר כאן קודם לכן על ידי חברת הכנסת שהמודל של תחנת משטרה לא הוכיח את עצמו ולכן חשוב לי להדגיש שזו באמת סוגיה מורכבת.

אפרת אלטהולץ מרום: חבר הכנסת סגלוביץ' נמצא ויוכל להרחיב עוד בעניין הזה אבל כאשר נפתחת תחנת משטרה, בשלב הראשון אנחנו רואים הרבה פעמים דווקא עלייה בדיווח על עבירות כי יש למי לדווח, כי יש יותר מודעות, כי יש מי שיטפל, אבל לאורך זמן אנחנו נצפה לראות ירידה באותן עבירות.

אפרת אלטהולץ מרום: אנחנו גם דוגמים וסופרים את תחנות המשטרה שפתחנו, שבע במספר, לאחרונה שמונה כי פתחנו עוד אחת, ואנחנו רואים שדווקא תחושת הביטחון כן השתפרה שם.

אפרת אלטהולץ מרום: בפרמטרים אחדים אנחנו רואים שיפור ובפרמטרים אחרים פחות אבל אלה דברים שאנחנו כן מצפים לראות בתקופה הראשונה.

אפרת אלטהולץ מרום: התוכנית שלנו בהמשך שענת בחלק הארי שלה בהמשך תחנות משטרה כי אנחנו מבינים שאין פתרון יותר משמעותי מאשר נוכחות של שוטרים בישובים הערביים ועבודת משטרה.

אפרת אלטהולץ מרום: זה הפתרון הראשון והחשוב ביותר.

אפרת אלטהולץ מרום: מעבר לזה, אנחנו נמשיך במאמץ בכל מיני מסלולים, בפתיחת שיטור עירוני, בשירותים דיגיטליים לכלל האוכלוסייה וגם לציבור הערבי.

אפרת אלטהולץ מרום: נכון להיום אפשר להגיש תלונה מקוונת, תלונה באינטרנט, גם בערבית.

אפרת אלטהולץ מרום: יש לנו גם מאמצי שיקום של העצירים הערבים וגם אותם אנחנו נרצה לחזק בתוכנית הכוללת.

אפרת אלטהולץ מרום: כמו משרד החינוך ומשרד הרווחה, גם אנחנו תלויים באישור התקציב ובהזרמת התקציבים לתוכנית.

מנסור עבאס: כל מה שאמרת, אין ספק שזה מבורך וטוב.

מנסור עבאס: אנחנו רוצים התייחסות מיוחדת לנושא של צעירים בגילי בתי ספר.

מנסור עבאס: על הנושא הכללי כבר דיברנו כמה פעמים ויש לכם תוכניות, אבל השאלה היא איך המשטרה מתייחסת לפשיעה ולאלימות בקרב הצעירים, מה הכלים שיש בידה כדי לטפל שם ברגישות הראויה.

מנסור עבאס: דיברנו על תפקיד עובדים סוציאליים בתוך תחנות המשטרה והשאלה היא היכן זה עומד והאם זה מתקדם לקראת מילוי מצבת התקנים וכולי וכולי.

מנסור עבאס: אני חייב לומר עוד מילה.

מנסור עבאס: כאשר אנחנו מדברים על תחנת משטרה ואז שופטים האם תחנת המשטרה תפקדה או לא תפקדה, העניין הוא לא תחנת המשטרה, העניין הוא לא מבנה אלא העניין הוא מה הפונקציות המשטרתיות שנמצאות בתוך התחנה לכן אי אפשר לומר שכך מתפקדת תחנת המשטרה בישובים הערביים.

מנסור עבאס: אני מסכים אתך שמי שכאילו גוזר את גורלן של תחנות המשטרה בחברה הערבית ואומר שהאלימות עולה, אני לא מסכים לזה.

מנסור עבאס: בינתיים אין לנו נתונים אמיתיים ולפחות לא הוצגו בפנינו.

מנסור עבאס: יכול להיות שלמשטרה יש נתונים אבל לנו בינתיים אין נתונים אמיתיים שאנחנו יכולים לשפוט את תפקידן של תחנות המשטרה.

מנסור עבאס: אם כן רוצים להיכנס לרזולוציה, חייבים לבדוק שם מה יש בתוך תחנת המשטרה.

מנסור עבאס: גיליתי שכאשר אומרים שיש תחנת משטרה ושם יש 50 שוטרים במצבת שוטרים אבל בפועל אין 50 שוטרים.

מנסור עבאס: יש הרבה פרמטרים שצריך לקחת בחשבון.

מנסור עבאס: ברשותך, אם נוכל למקד את הנושא על הגיל הצעיר.

יוסף ג'בארין: בהחלט.

יוסף ג'בארין: על הצעירים והקטינים.

יוסף ג'בארין: בסוגיות הכלליות אולי תמשיכו לדון במסגרת הוועדה למיגור הפשיעה.

יוסף ג'בארין: היום רצינו למקד את המענים שהמשרד נותן לצעירים, גם בהקשר של החקירות, אולי גם בהקשר של תוכניות שיקום והאם הן קיימות, האם יש רגישות מיוחדת לשכבת הגיל הזו.

אפרת אלטהולץ מרום: שתי תשובות בקצרה.

אפרת אלטהולץ מרום: לגבי העובדים הסוציאליים, 16 עובדים סוציאליים שיהיו במחלקי משפחה בתחנות המשטרה.

אפרת אלטהולץ מרום: לגבי תחנות המשטרה, צריך להבחין בין נקודות משטרה לתחנות משטרה מלאה וזה כמובן משליך על הצעירים.

אפרת אלטהולץ מרום: תחנת משטרה מלאה מספקת את כל קשת השירותים לציבור הערבי לעומת נקודת משטרה בחלקן קמו ויקומו בהמשך והן מספקות מענה חלקי.

אפרת אלטהולץ מרום: לגבי הצעירים.

אפרת אלטהולץ מרום: בראייה הכוללת של המשרד לביטחון הפנים, עד לא מזמן כל הנושא של הרשות לביטחון קהילתי והתוכנית של עיר ללא אלימות היו תחת המשרד לביטחון הפנים ושם יש לנו מדריכי מוגנות בבתי ספר ותוכניות משלימות משמעותיות.

מנסור עבאס: זה עבר למשרד לחיזוק קהילתי.

מנסור עבאס: כן.

אפרת אלטהולץ מרום: נכון.

אפרת אלטהולץ מרום: שם נעשית פעילות מאוד משמעותית גם בשיתוף פעולה עם המשטרה.

אפרת אלטהולץ מרום: לגבי פגיעה ברשת, יש לנו את מוקד 105 שהחלק הבין-משרדי עבר למשרד החדש אבל המוקד עצמו של המשטרה, נשאר במשטרה והוא מטפל בצורה נרחבת בקרב צעירים קטינים שזו סוגיה משמעותית.

יוסף ג'בארין: קיבלנו תלונה בעניין הזה לפיה הקו לא תמיד זמין בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: לא תמיד יש מענה בשפה הערבית.

אפרת אלטהולץ מרום: זו סוגיה שאני צריכה לבדוק אותה כי על פניו, לפי מה שנמסר לנו ומה שידוע לי, יש תמיד או נוכחות או אפשרות לתרגום מיידי לשפה הערבית.

אפרת אלטהולץ מרום: זו סוגיה שאני אבדוק אותה.

אפרת אלטהולץ מרום: מעבר לזה, יש תוכניות שונות שמופעלות בתחנות המשטרה החל מתוכנית מיל"א שיש בה מרכיב שיקומי ותוכניות אחרות.

אפרת אלטהולץ מרום: יש גם הכוונה לייעוץ של קציני הנוער ואיתור ופעילות מניעתית בקרב בני נוער.

אפרת אלטהולץ מרום: בכלל, הדגש הוא להבין את המרכזיות של המניעה בקרב בני הנוער.

יוסף ג'בארין: מה לגבי תוכניות שיקום מיוחדות לבני נוער?

אפרת אלטהולץ מרום: בשירות בתי הסוהר יש תוכניות שיקום משמעותיות, בכלא עופר כמובן.

אפרת אלטהולץ מרום: מעבר לזה, לא לבני נוער יש תוכניות רחבות כמו למשל שיקום בנושא של אלימות במשטרה.

מנסור עבאס: אם תוכלי בבקשה להתייחס באשר לממשק העבודה עם משרד החינוך ועם לשכות הרווחה.

מנסור עבאס: האם יש ממשק עבודה סדור?

מנסור עבאס: משנה סדורה?

מנסור עבאס: איך מנהלים תיקים או מקרים שיש בהם פשע אקטיבי של צעירים, אלימות אקטיבית של צעירים, או פסיבית כשהם קורבנות בנושא הזה?

מנסור עבאס: אני יודע למשל שבהתאם לחוק למניעת אלימות בתוך המשפחה שיש ממשק עבודה ויש נוהל טיוב הקשר בין המשטרה לרווחה עצמה.

מנסור עבאס: האם יש מודל דומה או משופר בין המשרד לביטחון הפנים, בעיקר המשטרה, לרווחה ולחינוך?

אפרת אלטהולץ מרום: יש ממשקים רחבים ועמוקים.

אפרת אלטהולץ מרום: בהחלט בנושא של אלימות במשטרה, הונחו על שולחן הכנסת שתי הצעות חוק בעניין הממשקים.

אפרת אלטהולץ מרום: אני לא מספיק בקיאה בניין הזה ואני אצטרך לחזור לוועדה בעניין הזה.

בטי חנן: אני רוצה להוסיף שבקרב קטינים יש לנו את תוכנית הצדק המאחה שמהווה הליך חלופי להליך הפלילי.

בטי חנן: כמובן שקטינים מכל המגזרים משתתפים בהליך הזה בו יש גם סוגיה של גישור בין פוגע לנפגע, גם תוכנית טיפול לקטין וגם סוגיה של פיצוי וגם סוגיה של פיצוי מטעם הפוגע לנפגע.

בטי חנן: זו תוכנית שהיא בשיתוף עם המשטרה.

בטי חנן: המשטרה, התביעות, צריכים לאשר כל הפניה של נער לטיפול כזה.

מנסור עבאס: זה מאוד חשוב.

מנסור עבאס: ברגע שיש אירוע מסוים, מי שמגיע ראשון לפעמים זו המשטרה או לשכת הרווחה.

מנסור עבאס: כאשר אני מדבר על ממשק עבודה מסודר ועל נוהל מסוים, כדי שתהיה העברת מידע בין המשרדים השונים כאשר המטרה שלנו היא שאותו צעיר יקבל טיפול מגוון, לא רק שירות משטרתי ראוי אלא גם רווחה וגם חינוך.

מנסור עבאס: לכן צריך למצוא מודל להעברת מידע, לשיתוף פעולה בין המשרדים השונים ברגע שהמשטרה מודעת למקרה מסוים.

מנסור עבאס: המשך הטיפול צריך להיות למשל ברווחה, בחינוך, בבתי ספר.

מנסור עבאס: בלי שיהיה ממשק עבודה מסודר, העברת מידע ושיתוף פעולה, אנחנו לא נוכל לתת טיפול מיטבי לאותם צעירים.

מנסור עבאס: אמנם אנחנו מדברים על מעורבות של הצעירים האלו בפשיעה אבל בסופו של דבר הם קורבן, קורבן לכישלון שלנו כמבוגרים, כחברה וכמדינה.

מנסור עבאס: אנחנו כמובן נמשיך לעקוב אחר הנושא הזה אבל אני חושב שחייבים למצוא נוהל מסוים שכל הגופים שונים יחד.

מנסור עבאס: אמנם ראיתי שזה נמצא במסמך המדיניות הוגש לנו לפני שבוע בקשר לתכנית הכוללת אבל אני חושב שברמת הגיל הזה אנחנו חייבים מודל מפותח יותר כדי לטפל במקרים השונים.

אפרת אלטהולץ מרום: חשוב לי להדגיש שיש שיתוף פעולה הדוק ומלא ונהלים שעובדים בצורה טובה.

מנסור עבאס: תודה.

אהרון דגן: אני קצין בילוש נוער ארצי, מדור נוער של המשטרה.

אהרון דגן: בוקר טוב.

אהרון דגן: לגבי הנושא האחרון אליו התייחסת, נוהל סדור מבחינת העבודה של המשטרה עם הרשויות האחרות.

אהרון דגן: כל קטין שמגיע לחקירה כחשוד במשטרה, על פי נוהל יש חובת דיווח לשירות המבחן ולרווחה, תוך שלושה ימים לא יאוחר משלושה ימים.

אהרון דגן: כלומר, הוא סיים את החקירה שלו, הוא קם, הלך הביתה, אוטומטית אתו חוקר מדווח – יש טופס מובנה ומסודר עם כל פירוט האירוע – באותו רגע ליחידת שירות המבחן שקשורה למקום ביצוע העבירה אם הקטין הוא תושב הצפון וביצע את העבירה שלו באזור המרכז, אנחנו כמובן נפקסס את זה לאזור המרכז אבל אוטומטית שירות המבחן יודע להעביר את אותו טיפול באותו קטין למקום המגורים שלו.

אהרון דגן: זה מבחינת נוהל עבודה סדור.

אהרון דגן: שאל חבר הכנסת אחמד טיבי לגבי הטיפול המשטרתי.

אהרון דגן: באופן כללי מדיניות המשטרה לעניין הקטינים היא לא להכתים את אותו קטין, ולא משנה אם הוא יהודי או לא יהודי, השאיפה היא לא לפתוח תיק פלילי.

אהרון דגן: היכן שאפשר לא לפתוח תיק פלילי ואפשר לפתוח תיק אזהרה, המשטרה עושה את זה.

אהרון דגן: לפתוח תיק אזהרה, כמובן שאנחנו לא מדברים על העבירות החמורות, עבירות מין, עבירות רצח, אבל בעבירות הקלות יותר היכן שאפשר לפתוח תיק אזהרה, שזה נקרא תיק צ"מ, אנחנו מעדיפים לפתוח תיק צ"מ.

אהרון דגן: אנחנו מזהירים אותו פעם ראשונה, יש אפשרות גם לפתוח תיק אזהרה פעם שנייה בכפוף לכל מיני קריטריונים ואפילו גם פעם שלישית.

אהרון דגן: במידה ואותו קטין בפעמים האלה – פעם ראשונה מזהירים אותו, פותחים לו תיק אזהרה, פעם שנייה מזהירים אותו ואפילו פעם שלישית במקרים חריגים והוא עדיין כנראה לא מבין את המשמעות של מה שהוא עשה – אז אנחנו עוברים להליך הפלילי.

אהרון דגן: כמובן שיש מקרים, כמו שאמרתי, שאין בכלל שיקול דעת ואוטומטית אנחנו פותחים תיק פלילי.

אהרון דגן: ממש בסיום החקירה, ולא משנה באיזו עבירה, אנחנו מעבירים את הדיווח לשמ"ל.

אהרון דגן: בעבירות מסוג עוון אנחנו ממתינים לשמ"ל לתקופה של חודשיים עד לקבלת חוות דעת בעבירות אחרות אנחנו ממתינים גם עד שלושה חודשים.

אהרון דגן: כלומר, תיק החקירה לא יכול להתקדם בהליך שלו, אם צריך לסגור אותו או להעביר אותו לפרקליטות להגשת כתב אישום, בלי שאין לנו חוות דעת שמ"ל.

אהרון דגן: במידה ויש לנו את כל הראיות בתיק להגשת כתב אישום ועדיין אין לנו את חוות הדעת הסופית של השמ"ל, אנחנו עדיין מעבירים אותו לתביעות בפרקליטות ואז התביעות עובדים ישירות מול השמ"ל לזרז אותם כדי לקבל את חוות הדעת של השמ"ל.

תמי ברנע: מה זה שמ"ל?

אהרון דגן: שירות מבחן לנוער של משרד העבודה והרווחה.

יוסף ג'בארין: השאלה התעוררה בעקבות הנתון שאמר ששיעורי הרשעה בקרב קטינים ערבים הם הרבה יותר גבוהים, כמעט כפליים.

מנסור עבאס: 58 אחוזים לעומת 36 אחוזים, אחוז ההרשעה לקטינים יהודים.

יוסף ג'בארין: זה נתון שמחייב התייחסות.

יוסף ג'בארין: מדוע יש את הפער המאוד משמעותי הזה, בהתחשב בפגיעה הקשה שכרוכה בהרשעת קטין.

אהרון דגן: אני לא יכול לתת התייחסות כי אין לי כאן את הנתונים.

אהרון דגן: אני לא יודע לפי איזו חלוקה ולפי סוג העבירות.

אהרון דגן: הציע חבר הכנסת טיבי לבדוק האם ההרעה מבחינת קטין יהודי או קטין שהוא לא יהודי, האם זאת אותה ענישה.

אהרון דגן: אין בפניי את הנתונים האלה.

אהרון דגן: אני חוזר למה שאמרתי קודם.

אהרון דגן: גם חברתי בטי דיברה על הנושא של קד"מ כאשר הליך הקד"מ הוא הליך חלופי של המשטרה ביחד עם הרווחה.

תמי ברנע: מה זה קד"מ?

אהרון דגן: קבוצת דיון משפחתית.

אהרון דגן: זו חלופה אפשרית להליך פלילי.

אהרון דגן: ברגע שיש לך תיק ראשון של קטין שאין לו עבר פלילי והתיק הזה מתאים עם ראיות לכתב אישום, הרעיון הכללי של הדבר הזה הוא להביא את אתו קורבן ואת אותו מבצע עבירה למפגש של הצדדים שינוהל על ידי המשטרה ועל ידי שירות המבחן, ובו אנחנו בסופו של דבר עושים העצמה גם לאותו קורבן וגם לאותו קטין שנאשם בפלילים, שהוא חשוד בביצוע עבירה.

אהרון דגן: קבוצת דיון כאשר בסופו של דבר אותו חשוד מביע חרטה והתנצלות על האירוע שהוא עשה ושירות המבחן בונה לו תוכנית טיפול ובסיום תוכנית הטיפול הזה, במידה והוא עומד בכל התוכנית – כמובן זה עם המשפחה שלו והאנשים שתומכים בו ביחד, כולם מגיעים לאותו דיון סופי – וסיים את ההליך הזה בהצלחה, אותו תיק שאמור להיות תיק פלילי עם כתב אישי, הופך להיות לתיק עבירה.

אהרון דגן: זה עוד אחד הדברים שאנחנו עושים.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: אני רוצה לעבור לפרקליטות המדינה, לעורכת הדין תמר פרוש.

מנסור עבאס: אם נוכל לקבל התייחסות שלך גם לנושא שעלה כמה פעמים במשך הדיון בקשר להבדל הזה בין אחוז ההרשעה בקרב הצעירים היהודים והערבים.

מנסור עבאס: אנחנו מדברים על מעל 58 אחוזים לעומת 36 אחוזים.

מנסור עבאס: האם אתם מתאמצים יותר או המשטרה מתאמצת יותר בניהול התיקים לצעירים ערבים או מתאמצים פחות בניהול התיקים לצעירים יהודים?

מנסור עבאס: למה יש הבדל בנושא הזה?

מנסור עבאס: או שהשופטים מתייחסים אחרת בנושא הזה?

 << אורח >> תמר פרוש: להבנתי הנתונים לגבי ההרשעות של קטינים, זאת הרשעה כעונש.

 << אורח >> תמר פרוש: זאת אומרת, כאשר מנהלים הליך נגד קטין, הליך פלילי בבית משפט, בשונה מאשר בגיר, בסופו של ההליך הכרעת הדין, לא הרשעה אלא קביעה שהקטין ביצע את מעשה העבירה ולאחר מכן, במסגרת גזר הדין, כחלק מהעונש, בית משפט מחליט האם להרשיע אותו או לא להרשיע אותו.

 << אורח >> תמר פרוש: אצל בגירים הכרעת הדין היא תמיד הרשעה ולאחר מכן במסגרת גזר הדין אפשר לדון האם אפשר להסתפק באי הרשעה, כלומר, לבטל את ההרשעה כחלק מהעונש או להשאיר את ההרשעה על כנה.

 << אורח >> תמר פרוש: זה קצת מבלבל.

יוסף ג'בארין: לדעתך הנתונים בעניין הקטינים מתייחסים לשלב של גזירת הדין?

 << אורח >> תמר פרוש: לא ראיתי את הנתונים אבל לדעתי כן.

 << אורח >> תמר פרוש: זה מה שההיגיון שלי אומר לגבי קטינים.

 << אורח >> תמר פרוש: אם זה כך, הנתון של סוג העבירה הוא נתון קריטי כדי להבין את הנתונים האלה מכיוון שהשיקולים של בית משפט במסגרת גזר הדין, האם להרשיע קטין או לא להרשיע קטין, בית המשפט שוקל מצד אחד את סיכויי השיקום והנזק שעלול להיגרם לקטין כתוצאה מההרשעה של, אבל מצד שני בית המשפט שוקל את חומרת העבירה, האם יש קורבן שנגרם לו נזק, מה הנזק שנגרם ומה האינטרס הציבורי.

יוסף ג'בארין: אם כך, זה יכול להעיד על כך שהעבירות בקרב הנוער הערבי הן יותר חמורות.

 << אורח >> תמר פרוש: זה אחד מהדברים שזה יכול להעיד עליהם, אבל שוב, בלי הנתונים זה קצת לקפוץ למסקנות.

יוסף ג'בארין: מה את יכולה לומר לגבי סוגיית האלטרנטיבות הקיימות בפני בני נוער ערבי?

יוסף ג'בארין: עלה הנושא של בתי משפט קהילתיים וכדומה.

יוסף ג'בארין: מה ההתייחסות שלך לנושא?

 << אורח >> תמר פרוש: בית משפט קהילתי הוא רק לבגירים מכיוון ענייני קטינים נדונים בבית משפט לנוער שהוא מראש מכוון לכיוון של דרכי טיפול והשגחה.

 << אורח >> תמר פרוש: אם תרצו, בית משפט קהילתי הוא סוג של בית משפט לנוער שמיועד לבגירים.

 << אורח >> תמר פרוש: בעניינם של קטינים, כמו שציינו כאן, החלופה להליך הפלילי, לאי הגשת כתב אישום, הוא באמת אותו הליך קד"מ של צדק מאחה שכבר תיארו אותו כאן בהרחבה.

 << אורח >> תמר פרוש: אם כן, בית משפט קהילתי הוא לבגירים.

 << אורח >> תמר פרוש: לגבי הנתונים הנמוכים שהוצגו, שוב, הם ביחס לבגירים ולהערכתנו הם נובעים משילוב בין סוג העבירה, כי לא כל סוגי העבירה מתאימים לבית משפט קהילתי, והפריסה של בתי המשפט הקהילתיים שהיא עדיין לא ארצית מכיוון שהדבר דורש חקיקה והסדרה מול הרשויות המקומיות והמועצות.

 << אורח >> תמר פרוש: הרחבת הכלי, חשוב לבין שמעבר לחקיקה הוא גם מחייב קשרים עם הקהילה כי בבתי משפט קהילתיים עושים שימוש בכלים קהילתיים כדי לטפל ולשקם את מי שמגיע לבית המשפט הקהילתי אבל כל הנושא של השירות הזה במגזר הערבי, הוא בהחלט מחייב חשיבה ופיתוח.

 << אורח >> תמר פרוש: זה משהו - שגם שמענו מיוזמות אברהם – שעלה בצוות ההיגוי של בתי המשפט הקהילתיים ובהחלט יש כוונה לבחון איך מרחיבים את השימוש בכלי הזה ביישובי המגזר הערבי.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: נמצאת אתנו עביר ממשרד המשפטים?

מנסור עבאס: לא נמצאת.

מנסור עבאס: נקבל התייחסות משרד האוצר.

מנסור עבאס: במיוחד כאשר הדיון מול משרד הרווחה עלו מספרים ואני מודע לכך שלכל משרד יש דרישות תקציביות עודפות, בנוסף למה שיש להם בקשר להפעלת התוכנית למיגור הפשיעה באופן כללי.

מנסור עבאס: מי נמצא אתנו ממשרד האוצר?

מנסור עבאס: יונתן?

יונתן פלורסהיים: כן.

יונתן פלורסהיים: אני כאן.

יונתן פלורסהיים: שלום לכולם.

יונתן פלורסהיים: לצערי אני אחראי על תחום ביטחון פנים ולכן לעניין מה שהעלה משרד הרווחה לגבי התוכנית שהוא הכין, אני לא יכול להרחיב הרבה.

יונתן פלורסהיים: אני יכול לומר שאנחנו באמת תומכים בפעילות שקשורה לחלופות ענישה, שאלה בתי המשפט הקהילתיים.

יונתן פלורסהיים: אין משהו שאני יכול לומר שהוא מיוחד לבני נוער במגזר הערבי.

יונתן פלורסהיים: זה נושא שלרוב משרד האוצר לא מגיע לעסוק בו.

יונתן פלורסהיים: בהחלט אנחנו תומכים בכל הנושאים שעלו כאן.

מנסור עבאס: הכנתם לדון באגף התקציבים לדון ולהיערך לקראת התוכנית למיגור הפשיעה בחברה הערבית?

מנסור עבאס: אתם כמובן מעורבים בעבודת הוועדה הבין-משרדית, ועדת המנכ"לים, והשאלה היא האם כבר התחלתם להכין את עצמכם לקראת מה אנחנו הולכים.

מנסור עבאס: ללא תקציב, ברור לך שכל ההשקעה של הוועדה תהיה על הנייר.

מנסור עבאס: לא עשינו כלום אם לא נצליח להשיג את התקציבים הנדרשים ולא חצאי תקציבים בנושא הזה.

מנסור עבאס: האם כבר קיימתם דיון בנושא הזה ואתם נערכים לקראת תקצוב התוכנית?

יוסף ג'בארין: אני אחדד.

יוסף ג'בארין: מדברים על תוכנית ממשלתית של כמה משרדי ממשלה ביחד.

יוסף ג'בארין: קודם כל, יש את השאלה האם יש מישהו בתוך משרד האוצר שמרכז את העבודה הזאת אל מול התוכנית.

יוסף ג'בארין: עלו גם סוגיות של נושאים ספציפיים כמו ברווחה שם מדברים על תוספת של 172 מיליון שקלים.

יוסף ג'בארין: כמובן שתחום הרווחה הוא מאוד משמעותי לנושא הזה.

יוסף ג'בארין: השאלה אם אתם מתכללים את הנושאים הללו בתוך משרד האוצר כדי אפשר יהיה להתקדם לפחות בתחומים בהם אנחנו דנים כיום שזה תחום הרווחה ותחום החינוך.

יונתן פלורסהיים: בוועדת המנכ"לים יש כמה המלצות שהן יותר נוגעות לתחום של ביטחון פנים ואולי יתקנו אותי אם אני לא אדייק.

יונתן פלורסהיים: אנחנו בשיתוף פעולה עם משרד ראש הממשלה וגם חברים בצוות, כך שאנחנו מלווים את התהליך במלואו.

יונתן פלורסהיים: לעניין התקציבים.

יונתן פלורסהיים: אתם מכירים את המצב הפוליטי בנושא אישור תקציב, בין אם הוא לשנת 2020 ובין אם הוא לשנת 2021.

יונתן פלורסהיים: זה לא סוד מדינה.

יונתן פלורסהיים: הנושא של תקציבים המיועדים לתוכנית נבנתה על ידי מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

יונתן פלורסהיים: נכון, זו תוכנית שנוגעת לכלל המשרדים ובאמת היא צריכה לקבל ביטוי, כל משרד בסדר העדיפויות שלו.

יונתן פלורסהיים: אנחנו כמשרד אוצר בהחלט תומכים בתוכנית.

יונתן פלורסהיים: זה מה שאני יכול לומר כרגע.

מנסור עבאס: בינתיים לא קיימתם דיון ברמת האגף עצמו במשרד האוצר בקשר לתקצוב עודף.

מנסור עבאס: אין ספק שהמשרדים צריכים לתעדף וכל משרד צריך לתרום מהתקציב הבסיסי שלו, אבל בלי תקציב עודף למימוש התוכניות, אנחנו נמצאים בבעיה בנושא הזה.

מנסור עבאס: נתנאל אשרי רוצה להתייחס?

מנסור עבאס: אתה אתנו?

יונתן פלורסהיים: אני חושב שנתנאל לא נמצא ב-זום.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: נעבור למשרד לשוויון חברתי, חגית כהן נמצאת אתנו?

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: משרד הפנים, בועז יוסף, נמצא אתנו?

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: נעבור למשרד השיכון, בני תמים אתנו?

חמאדה מלחם: אני לא בני.

חמאדה מלחם: אני חמאדה מלחם, קולגה של בני.

חמאדה מלחם: אני ממחוז חיפה ובני במחוז נצרת.

חמאדה מלחם: אנחנו בעיקרון מטפלים ביישובי שיקום שכונות.

חמאדה מלחם: לנו במחוז יש את ג'יסר א זרקא ואום אל פאחם כאר שם התוכניות שלנו מתרכזות בצעירים ולא בנוער.

חמאדה מלחם: יש לנו ג'דיידה מכר ועכו, ואת שלושת הישובים הדרוזים – בית ג'אן, סג'ור וירכא – שהם בשיקום שכונות ושם מתרכזת הפעילות שלנו בתחום הנוער.

מנסור עבאס: אני מבין ממשרד הבינוי והשיכון, ששיקום שכונות זה משהו תשתיתי.

מנסור עבאס: מה הקשר שלכם לנוער?

חמאדה מלחם: משרד השיכון, בתחום אחריותו, במסגרת פרויקט שיקום שכונות, לרכז איגום תקציבים ממשרדי הממשלה, כמו משרד החינוך, משרד הבריאות ומשרד הרווחה, ובישובים היהודים משרד העלייה והקליטה.

חמאדה מלחם: בתחום הנוער, אצלנו יש תכניות תלת שנתיות.

חמאדה מלחם: בג'דיידה מכר, מיליון שקלים תקציב שנתי ועוד מיליון שקלים לתוכנית תלת שנתית בעכו.

חמאדה מלחם: הקשיים בהם אנחנו נתקלים הם מחסור במבני ציבור שם נוכל להפעיל את התוכניות ולהשיב את הרכזים את פעילות התוכניות.

חמאדה מלחם: אם כבר יש מקום, המקום הוא לא מזמין את בני הנוער שיגיעו וייהנו מכל הפעילויות שאנחנו עושים שם.

חמאדה מלחם: עיקר הפעילות שלנו היא במניעה והיא יותר להעשרה.

יוסף ג'בארין: יש ישובים שאתם לא מצליחים לבצע את התוכנית בגלל בעיית המיקום?

חמאדה מלחם: נכון.

חמאדה מלחם: בג'דיידה מכר השקענו כבר מעל מיליון שקלים בשיפוץ מבנה ורק לאחרונה קיבלנו את ההיתר.

חמאדה מלחם: אנחנו אמורים תוך ימים ספורים לעשות את החניכה ולהיכנס לפעילות שם.

יוסף ג'בארין: מה לגבי ג'סר א זרקא?

חמאדה מלחם: הפעילות שלנו שם במרכז צעירים ולא במרכזי הנוער.

חמאדה מלחם: הצעירים אצלנו הם בגילי 19 ומעלה.

יוסף ג'בארין: אולי התייחסות שלך לגבי הצרכים שקיימים.

יוסף ג'בארין: האם אתם מצליחים לענות על הצרכים?

יוסף ג'בארין: הנטייה שלי היא לראות שהצרכים אולי הרבה יותר מוגברים מכפי שאתם יכולים לספק.

יוסף ג'בארין: תתייחס לסוגיית הצרכים המוגברים בקרב הצעירים הערבים והצורך להתאים את השירותים שלכם.

חמאדה מלחם: בעיקרון אנחנו עובדים בשכונות שיקום שהן השכונות העניות ביותר ואלה שיש להן צרכים מיוחדים, שם נתקלים בוונדליזם של הנוער.

חמאדה מלחם: המבנה אותו אנחנו משפצים שופץ לאחרונה ונהרס בגלל שלא הייתה שם פעילות.

חמאדה מלחם: אנחנו לאחרונה לא פתחנו את המרכז בלי שנעשה את המסירה הסופית כי הקבלן פוחד לשים שם את הדברים שלו מאחר וגונבים לו, מה שקרה כבר כמה פעמים.

חמאדה מלחם: למשל בג'דיידה מכר גנבו לו את הציוד אותו שם במבנה והוא נעלם תוך יום.

יוסף ג'בארין: השאלה שלי הייתה לגבי הצרכים בישובים הערביים.

חמאדה מלחם: כן.

חמאדה מלחם: אני אתייחס לכך.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על ישובים שמרביתם בתחתית הסולם סוציו אקונומי, מה שמחייב הקצאה מוגברת יותר ודווקא הפעלת תכניות שלכם של שיקום שכונות, ברמה הפיזית וברמה החינוכית.

חמאדה מלחם: נכון.

חמאדה מלחם: איגום המשאבים שלנו, כמו שאמרתי קודם, לא רק אנחנו שותפים לתוכניות.

חמאדה מלחם: אנחנו בוועדות ההיגוי מכנסים את כל אנשי המקצוע כולל משרד החינוך, משרד הבריאות, משרד הרווחה, כאשר כל מי שמטפל בנוער בישוב מתכנס אתנו לישיבה.

חמאדה מלחם: אנחנו בוחרים את התוכניות לפי הצרכים של הישובים, לפי מה שעולה מהשטח.

חמאדה מלחם: הרכזת של מועדון הנוער שלנו, למשל בג'דיידה מכר, שנבחרה לאחרונה, היא תושבת המקום, היא תושבת השכונה, היא מכירה את הצרכים של השכונה.

חמאדה מלחם: עיקר הפעילויות שלנו, כמו שאמרתי קודם, זאת העצמת בני הנוער.

חמאדה מלחם: התקציבים הדלים של הישובים מונעים מאתנו להתפתח ולקחת יותר מדריכים ולהפעיל יותר תוכניות.

יוסף ג'בארין: לא מפתחים מספיק את התוכניות בגלל המצ'ינג?

חמאדה מלחם: לא.

חמאדה מלחם: בגלל התקציבים הדלים.

חמאדה מלחם: תקציב זעום של 300,000 שקלים לשנה כולל שכר רכזת, כולל שכר מדריך והשאר הוא לפעילות.

חמאדה מלחם: זה באמת תקציב מאוד מאוד זעום למרות התוכניות הרבות שאנחנו מפעילים כי הרכזים לוקחים על עצמם להעביר חלק מההדרכות במקום להביא אנשי מקצוע.

חמאדה מלחם: הרכזים שהם כולם בעלי תואר, וזה אחד התנאים שלנו לקבלתם לעבודה, מעבירים חלק מהתוכניות כדי להעצים את בני הנוער כמו למשל הזדהות עם השכונה.

יוסף ג'בארין: אם יש נציגים ממשרד הבינוי והשיכון שמשתתפים בדיון הזה ויכולים להתייחס לנושא שלדעתי מאוד חשוב, לסוגיית השירותים שניתנים דרך משרד השיכון, שיקום שכונות.

יוסף ג'בארין: אני חושב שזה נושא מאוד חשוב לנוער הערבי, בהתחשב במצב הסוציו אקונומי של הישובים הערביים.

מואייד סלאמה: אני מבקש להשלים.

מואייד סלאמה: אני מרכז את תחום הגיל הרך במשרד בינוי והשיכון.

מואייד סלאמה: אני אתייחס בכמה מילים לתפקיד שלי אבל לפני כן אני אענה לשאלתך לגבי הצרכים.

יוסף ג'בארין: האם יש לך גם נתונים יחסיים?

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, חלוקת התקציב בשיקום שכונות בין ישובים יהודים לערבים.

מואייד סלאמה: התקציב בשיקום שכונות מחולק באופן אחיד בין הישובים.

מואייד סלאמה: בשיקום שכונות מופעלים שלושה ישובים בדרום והישובים עליהם דיבר חמאדה בצפון, נצרת, ג'דיידה מכר ושלושה ישובים דרוזים.

מואייד סלאמה: מתך 40 ישובים בהם אנחנו פועלים בארץ, יש שבעה ישובים, אם אני לא טועה, במגזר הערבי/דרוזי.

מואייד סלאמה: התקציבים הם דומים, גם בישובים היהודים וגם בישובים הערבים.

מואייד סלאמה: התקציבים כמובן הם דלים יחסית והם ממש כלום לישוב כמו נצרת, אבל כמו שאמר חמאדה אנחנו עובדים בשיתופי פעולה, אנחנו יושבים בשולחן עגול ואנחנו משלימים את החלקים החסרים בפאזל.

מואייד סלאמה: יש עוד שותפים שמשלימים בפאזל חלקים אחרים בתקווה שכולם ביחד ניתן איזו תמונה או איזה מענה לנוער.

מואייד סלאמה: זה אף פעם לא מספיק אבל משתדלים לפחות לא לעשות כפילויות בפעילויות, לעשות דברים בצורה הכי יעילה והכי טובה שאפשר.

מואייד סלאמה: זה לגבי הנוער.

מואייד סלאמה: ברשותכם, אני רוצה להוסיף לדיון עוד שתי תובנות.

מואייד סלאמה: רוב שיח שהיה, בדרך כלל כאשר מדברים על נוער, בטח בנושא אלימות, מדברים על הנוער בקצה – נוער בסיכון, נוער הזה ונוער אחר.

מואייד סלאמה: אני חושב שאם רוצים לטפל באלימות או בכלל לדבר על הנוער, צריך לדבר על נוער שעל הרצף.

מואייד סלאמה: בואו לא נשכח שיש גם נוער נורמטיבי שאם לא מתייחסים אליו ולא נותנים לו מענים מתאימים, הוא בסוף יגיע באיזושהי נקודת זמן לקצה.

מואייד סלאמה: לכן הטיפול צריך להיות על כל הרצף ולא רק התמקדות בנוער בסיכון, שזה מה שעושים רוב המשרדים, גם משרד החינוך, גם משרד הרווחה וגם משרדים אחרים, בטח התוכניות של המשרד לביטחון פנים.

מואייד סלאמה: אני אומר שצריך לפתוח על רצף התנהגותי ולא רק לטפל בנוער בסיכון.

מואייד סלאמה: הדבר השני שאני רוצה לדבר על רצף אחר, זה רצף גילי.

מואייד סלאמה: לא לדבר רק על נוער אלא לדבר על רצף גילי.

מואייד סלאמה: אלימות לא צומחת פתאום מתי שהוא באמצע החטיבה או בתיכון אלא בעיית האלימות מתחילה הרבה לפני ולכן צריך להתחיל לתת מענים על רצף שלהתנהגות ועל רצף גילי כבר מהגיל הרך.

מואייד סלאמה: בהקשר הזה אני רוצה לספר לכם שבמשרד השיכון מפעילים 23 מרכזים לגיל הרך ב-23 ישובים במגזר הדרוזי, צ'רקסי ובדואי בצפון.

מואייד סלאמה: הכיוון הוא לפתוח עוד תשעה מרכזים עד סוף שנת 2021 כך שיהיו לנו ביחד 32 מרכזים לגיל הרך.

מואייד סלאמה: מרכז לגיל הרך הוא מרכז שנותן שירותים במספר תחומים – איתור ומניעה של בעיות בהתפתחות, העשרה, הדרכת הורים, הדרכת צוותים ומשחקייה שעובדת על קשר הורה-ילד.

מואייד סלאמה: ההפעלה של המרכזים האלה היא במודל הבין-משרדי.

מואייד סלאמה: זה מודל שפותח על ידי משרד החינוך, משרד הרווחה, התוכנית הלאומית ומשרד הבריאות והוא נותן מענה לכלל הילדים בישוב.

יוסף ג'בארין: באיזה ישובים זה קיים?

מואייד סלאמה: זה קיים בשבעה ישובים בדואים עם תכנון להיכנס לעוד חמישה ישובים עד סוף שנת 2021.

מואייד סלאמה: זה קיים ב-16 ישובים דרוזים וצ'רקסים עם כוונה לפתוח עוד ארבעה מרכזים ביישובי הדרוזים ברמת הגולן.

מואייד סלאמה: זה לא מתקציב של שיקום שכונות אלא זה מתקציב של החלטות ממשלה, תוכנית חומר לבדואים ותוכנית חומש לדרוזים.

יוסף ג'בארין: האם המשרד שלכם היה שותף לאותו מסמך מדיניות בין-משרדי?

יוסף ג'בארין: אתם שותפים למהלך הזה לעניין התמודדות?

מואייד סלאמה: אתה מדבר על המשרד הבין-משרדי של המודל הבין-משרדי?

מואייד סלאמה: לא הבנתי את השאלה.

יוסף ג'בארין: מנסור, למשרד השיכון יש חלק?

מנסור עבאס: יש להם.

חמאדה מלחם: כן.

חמאדה מלחם: אנחנו שותפים.

יוסף ג'בארין: באותו מסמך יש הערכה תקציבית לגבי תוספת שנדרשת כדי ליישם את הצעדים עליהם אתם ממליצים?

מואייד סלאמה: יש לנו הצעה.

מואייד סלאמה: יש חומש בדואי חדש, יש חומש דרוזי חדש ואנחנו נמצאים שם.

יוסף ג'בארין: אני מתייחס למסמך הכולל.

יוסף ג'בארין: אם אתם שותפים, אני מניח שכבר הגשתם מתווה חדש או צעדים בהם צריך לנקוט לקידום ההתמודדות עם הפשיעה והאלימות בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: האם יש גם תקציב שאתם דורשים כדי ליישם את התוכנית של המשרד?

חמאדה מלחם: לי לא ידוע על זה.

יוסף ג'בארין: מנסור, יש בזה פרק?

מנסור עבאס: כן, אבל ההתייחסות היא לנושא של בעיות דיור וקרקע.

מנסור עבאס: ההתייחסות לנושאים התשתיתיים כמו בינוי, שיכון, דיור וכולי.

יוסף ג'בארין: האם הצבעתם גם על תקציבים נדרשים?

חמאדה מלחם: כן.

מואייד סלאמה: אנחנו מנסים בחומש הבא למגזר הערבי להיכנס גם בתחום הגיל הרך, גם בתחום הנוער וגם בתחום הצעירים.

מואייד סלאמה: זאת אומרת, אנחנו יכולים לתת מענה בישובים שנידרש מגיל לידה עד גיל 35.

מואייד סלאמה: הדברים בגיבוש ועוד לא נסגרו לחלוטין.

מואייד סלאמה: בהחלט אנחנו במשרד השיכון בוחנים ורוצים לתת מענים גם לגיל הרך כפי שאנחנו נותנים בישובים הדרוזים והבדואים וגם בתחומי הנוער והצעירים.

מנסור עבאס: חברים, אנחנו צריכים להתקדם.

מנסור עבאס: ניתן הזדמנות לכמה שיותר אורחים להשתתף.

מנסור עבאס: גדעאן ספדי נמצא אתנו, מהרשות הלאומית למלחמה בסמים?

גדעאן ספדי: כן.

גדעאן ספדי: הרשות לביטחון קהילתי, הרשות למניעת אלימות, סמים ואלכוהול במשרד לקידום וחיזוק קהילתי.

מנסור עבאס: היית אתנו בדיון הקודם.

מנסור עבאס: אם תוכל להתייחס.

מנסור עבאס: אני מכיר אותך ויודע שאתה יודע להתמקד בנושא של הצעירים.

גדעאן ספדי: נכון.

גדעאן ספדי: אני אתמקד בנושא של הצעירים.

גדעאן ספדי: היושב ראש, אני רוצה להסב את תשומת לבך למשהו מאוד קטן.

גדעאן ספדי: אנחנו כאן סוקרים מענים במרחב מאוד מאוד רחב.

מנסור עבאס: נכון.

גדעאן ספדי: בכל המשרדים.

גדעאן ספדי: אנחנו כמשרד לחיזוק וקידום קהילתי וגם הרשות למאבק באלימות, סמים ואלכוהול במשרד לקידום וחיזוק קהילתי, אני אתן לך רק על קצה המזלג, אנחנו מדברים בנושא של אלימות בני נוער, על כמעט 350 מדריכים, מתוכם כ-160 בתוך בתי הספר, מדריכי מוגנות, והשאר מגמ"צים, מדריכי מוגנות במרחב הציבורי.

גדעאן ספדי: זה לא העניין.

גדעאן ספדי: מה שאני מזהה כאן, שים לב מה אמר משרד השיכון, שים לב מה אמר משרד החינוך בנושא הזה ושים לב לכל המשרדים האחרים.

גדעאן ספדי: אני חושב שצריכה להיות עבודה הוליסטית דווקא מטעם המשרדים.

גדעאן ספדי: עבודה הוליסטית צריכה להיות מטעם הרשויות בישובים, שיהיה מישהו בתוך הרשות שדואג שיהיה רצף מאמין ממש מ-א' ועד ת', מהגיל הרך עד תיכון, רצף מאמין ואגב, הוא קיים.

גדעאן ספדי: שים לב מה אמרתי לך בתחום המנועה, שים לב מה אמר לך משרד השיכון בתחום המניעה, שים לב מה אמר לך משרד החינוך ומה אמרו לך עוד משרדים אחרים.

גדעאן ספדי: אני חושב שחשוב מאוד שיהיה רפרנט בתוך הרשות שירכז את כל המענים האלה וייצר רצף מענים בתוך הישובים האלה כי אם לא, חבל, נמשיך לדבר על מניעה ומניעה ומניעה.

גדעאן ספדי: וזה חבל מאוד.

מנסור עבאס: אני לחלוטין מסכים אתך.

מנסור עבאס: אתה צודק.

מנסור עבאס: במסמך המדובר מוצע שאתם מהמשרד לחיזוק קהילתי ואתם ברשות לביטחון קהילתי תתכללו את כל המהלך ברמה יישובית.

מנסור עבאס: אין ספק שזה הכול בהדרכת ובהובלת הרשות המקומית שאמורה להיכנס לעובי הקורה אבל אתם מבחינת משרדי הממשלה אמורים בתוכנית החדשה לתכלל, לעשות אינטגרציה של כל התוכניות של כל הגורמים לבוא ביחד.

גדעאן ספדי: נכון מאוד.

גדעאן ספדי: בהצעה החדשה, אני מזכיר לך אדוני היושב ראש, הולך להיות מוקם אגף חברה ערבית ברשות לקידום וחיזוק קהילתי, אגף חברה ערבית שיתכלל את כל החלטות הממשלה, על פי דרישה במסמך מסודר בסכום של כמעט 170 מיליון שקלים, ואני מאוד מקווה ששם באמת נוכל לייצר את הרצף הזה של מענים ולתכלל את כלל המשרדים בצורה מסודרת.

יוסף ג'בארין: מה עם ה-170 מיליון שקלים?

יוסף ג'בארין: אתה יכול לפרט?

גדעאן ספדי: אנחנו הגשנו מסמך דרישה.

גדעאן ספדי: בכל החלטות הממשלה לגבי החברה הערבית, גם דרוזית, גם צ'רקסית, גם בדואית צפון וגם בדואית דרום וגם החברה הערבית, הגשנו מסמך דרישה שהוא מאוד מפורט.

גדעאן ספדי: אני לא יכול כרגע לפרט אבל תוכל לקבל אותו גם מהמשרד שלי, מהמנכ"ל שלי, בצורה מאוד מסודרת.

גדעאן ספדי: הקמת אגף חברה ערבית שהוא בעצם מתכלל את כל המענים של החברה הערבית ברשויות במדינת ישראל בתחום המניעה הקהילתית.

גדעאן ספדי: חיזוק וקידום קהילתי.

גדעאן ספדי: האגף הזה ממש בשלבי הקמה ולדעתי בימים הקרובים אפילו מפורסם מכרז לתפקיד ראש האגף.

גדעאן ספדי: אם תרצה לקבל פירוט, תקבל פירוט מחגי רזניק, מנכ"ל המשרד, בצור המסודרת.

מנסור עבאס: בשבוע הבא אתם נמצאים אצלנו בוועדה המיוחדת.

מנסור עבאס: תכין את עצמך.

יוסף ג'בארין: אם כן, ה-170 מיליון שקלים מיועדים להקמה אדמיניסטרטיבית או זה כולל גם פעילות?

יוסף ג'בארין: לתקצוב פעילות בשטח?

גדעאן ספדי: זה כולל הקמה אדמיניסטרטיבית.

גדעאן ספדי: זה כולל פעילות, זה כולל כוח אדם בשטח.

גדעאן ספדי: אגב, אני רוצה לציין, שאלת על עובדים סוציאליים במשטרה בחברה הערבית, אבל הם כבר שייכים אלינו וזה כרגע קיים בכ-15 תחנות משטרה בחברה הערבית.

גדעאן ספדי: אנחנו ביקשנו הרחבה לכלל התחנות שמטפלות בחברה הערבית, כ-34 תקנים במימון מלא בהחלטת הממשלה.

גדעאן ספדי: עובד סוציאלי משטרה שמתעסק באלימות במשפחה והוא מתכלל את כל הנושא בתוך תחנות המשטרה וגם נותן מענה ייעודי לחברה הערבית.

מנסור עבאס: כמובן נצטרך לעקוב אחר הפעילות הזאת אבל בהקשר שלנו היום אנחנו מדברים על קבוצת הנוער, קבוצת הגיל הצעיר, ולכן חשוב שתהיה התייחסות מיוחדת לגיל הזה.

מנסור עבאס: מחברת המתנ"סים נמצאת אתנו ספית?

ספית חשביה צורי: כן.

מנסור עבאס: אין ספק שחברת המתנ"סים נמצאת בתוך החברה עצמה, בתוך הקהילה והקהל העיקרי של הוא הגיל המדובר.

ספית חשביה צורי: נכון מאוד.

ספית חשביה צורי: אני רוצה להתחבר לדברים של חברת הכנסת תהלה פרידמן בתחילת הישיבה.

ספית חשביה צורי: אני חושבת שהחינוך הבלתי פורמלי הוא סופר חשוב לתהליכי המניעה של פשיעה ואלימות.

ספית חשביה צורי: רק לפני חודשיים סיימנו מחקר עם קרן יד הנדיב שערכה אותו דוקטור נסרין חאג' יחיא בנושא החינוך הבלתי פורמלי בחברה הערבית ולמעשה ראינו שבני הנוער משוועים לפעילויות בלתי פורמליות.

ספית חשביה צורי: דרך אגב, דירגנו את הפעילויות האלה והפעילויות שהם מאוד מאוד היו רוצים לראות, אלה יותר טיולים, יותר פעילויות ספורט והופתענו מאוד לראות שהם גם היו רוצים להיכנס לתוך מרכזי למידה.

ספית חשביה צורי: הסמנכ"ל שלנו רונן קובלסקי נפגש עם חבר הכנסת דוקטור אחמד טיבי כדי לדבר על סוגיות ומענים שאנחנו מציעים.

ספית חשביה צורי: למעשה הגשנו למר ג'לאל ספדי שאחראי על תוכנית אתגרים 922 בקשה להרחבת המענים לישובים ואנחנו התמקדנו בארבעה מענים.

יוסף ג'בארין: את מדברת באופן כללי או על נוער בסיכון או נוער במצוקה?

ספית חשביה צורי: אני חושבת שזה משולב ואני אומר למה.

ספית חשביה צורי: המרכז הקהילתי בעצם עובד על החוסן הקהילתי, עובד עם המשפחה כולה.

ספית חשביה צורי: כדי לעבוד עם הנוער, יש פעילויות שעובדות עם הנערים עצמם ויש פעילויות שעובדות עם המשפחה כולה, עם האחים הצעירים, ואני חושבת שאנחנו צריכים לתמוך במרכז הקהילתי כמרכז קהילתי שעובד על החוסן היישובי ועל תהליכי בינוי הקהילה.

ספית חשביה צורי: פנינו בארבע סוגיות.

ספית חשביה צורי: סוגיה אחת היא תמיכה במרכזים הקהילתיים.

ספית חשביה צורי: אנחנו היום נמצאים ב-40 ישובים אבל אם אני סופרת גם מועצות אזוריות, אנחנו נמצאים ב-60 ישובים ערביים בכל המגזרים - דרוזים, צ'רקסים, בדואים בדרום, בדואים בצפון - ואנחנו מבקשים להתרחב לעוד 19 ישובים.

ספית חשביה צורי: ביקשנו תוכניות ספציפיות למיגור האלימות וביקשנו להרחיב את תוכנית חוג לכל ילד בחברה הערבית.

ספית חשביה צורי: אנחנו מאמינים שפעילות חוגית ופעילות של טבע אתגרים וסביבה, ומרכזי למידה וכל הדברים האלה שנמצאים בתוך התכניות שאנחנו ביקשנו, יכולים בהחלט לקחת את בני הנוער מהרחובות, להכניס אותם לתוך המרכזים הקהילתיים או למרחבים חינוכיים נוספים ולעשות אתם את הפעילות החינוכית הנדרשת.

ספית חשביה צורי: לצערי התקציבים תקועים.

ספית חשביה צורי: אנחנו עדיין לא קיבלנו תשובה לבקשות שלנו.

ספית חשביה צורי: אנחנו פועלים בשטח, אנחנו לא הפסקנו לפעול אבל ללא המענה התקציבי הזה, אנחנו נאלץ לסגור פעילויות ולא לפתוח פעילויות במרכזים חדשים או בישובים חדשים.

ספית חשביה צורי: אם הבקשות שלנו תענינה, אנחנו למעשה נעבוד כמעט בכל הישובים של החברה הערבית ואני חושבת שהמענה שאנחנו יכולים לתת הוא מענה מאוד מאוד נכון.

ספית חשביה צורי: ראיתי את בני הנוער שנמצאים בתוכנית – סתם אני נותנת דוגמה של אחת התכניות שלנו – תוכנית שאקל שהיא תוכנית טבע ואתגרים, בני הנוער מגיעים, מטיילים בארץ, בונים רפסודות ועושים רפסודייה.

ספית חשביה צורי: החברה הערבית משוועת לתוכניות כמו התוכנית הזאת.

יוסף ג'בארין: בהתחשב בצרכים המוגברים בקרב בני נוער ערבי, כפי שמשתקף בבירור בדיון, האם גם חברת המתנ"סים מקצה יותר משאבים לצעירים הערבים?

ספית חשביה צורי: ברור.

יוסף ג'בארין: אפשר אולי לסבר את האוזן לגבי שיעור התקציבים שמועברים לישובים הערבים?

ספית חשביה צורי: לא עשיתי סכימה של כל התקציבים האלה.

ספית חשביה צורי: אני רק יודעת שיש תוכניות ייחודיות למזרח ירושלים, יש לנו תוכניות ייחודיות לחברה הבדואית, יש לנו פורום מנהלים של החברה הערבית, ישבנו עם פורום ראשי הרשויות של החברה הערבית.

ספית חשביה צורי: מועברים הרבה מאוד תקציבים אבל אני לא סכמתי אותם.

ספית חשביה צורי: אני לא יודעת לומר לך.

ספית חשביה צורי: אני יכולה לבדוק את זה ולהעביר.

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: אנחנו נשמח לקבל, במיוחד מה שאמר חברי מנסור עבאס, שחברת המתנ"סים במגע ישיר עם הגילים בהם אנחנו מתמקדים בדיון הזה.

יוסף ג'בארין: בהחלט נשמח לקבל מסמך שמפרט את חלוקת המשאבים והתקציבים של החברה למתנ"סים גם בפילוח של יהודים וערבים.

ספית חשביה צורי: אני רוצה לומר לכם שהחברה למתנ"סים למעשה היא חברה ממשלתית שנשענת על תקציבי ממשלה.

ספית חשביה צורי: אני יכולה להעביר את התקציבים שאנחנו מעבירים חברה ערבית מול חברה יהודית בחלוקה על פי הבקשה שלך אבל זה ברור שכל התקציבים שלנו הם למעשה בעיקרם תקציבי ממשלה ובחלקם תקציבי תרומות.

ספית חשביה צורי: אני חייבת לומר שבתקופת הקורונה היו תרומות ייעודיות לחברה הערבית, בעיקר לתקופת הרמדאן, והעברנו תרומות ייעודית אבל אני בהחלט מוכנה להכין מסמך ולהעביר אליכם.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: נעבור לנציג ועד ראשי הרשויות, מחמוד נסאר.

מנסור עבאס: אנחנו רוצים לתת הזדמנות לכל האורחים המשתתפים בדיון אבל נעשה את זה בקצרה ונעלה נקודות ספציפיות.

נאדל עוסמאן: אנחנו נשמח אם גם לנו תינתן רשות הדיבור.

מנסור עבאס: אין ספק.

מנסור עבאס: בסדר.

מחמוד נסאר: שלום לכולם.

מחמוד נסאר: אני מברך על המפגש הזה בו משתתפים משרדים רבים ורשויות שמטפלים בנושא בני הנוער.

ורד גיל: תציג את עצמך.

מחמוד נסאר: אני היום רכז המאבק בפשיעה בוועד ראשי הרשויות.

מחמוד נסאר: בעבר הייתי מנהל אגף תרבות, נוער וספורט בעיריית נצרת ועסקתי הרבה בנוער, גם נוער מנותק וגם נוער נורמטיבי, במסגרת אחריותי על המרכזים קהילתיים בעיר נצרת.

מחמוד נסאר: אני מציין מאוד לטובה את הדיון המקצועי ואת התרומה של המשרדים השונים לנושא בני הנוער.

מחמוד נסאר: כמובן התוכניות שהוצגו הן תוכניות מבורכות, חלקן צריך תגבור והרחבה, ואנחנו מקווים שבמסגרת התוכנית הממשלתית הדרישות של המשרדים – בעיקר משרד הרווחה ומשרד החינוך, וגם הדרישות של החברה למתנ"סים ואפילו שיקום שכונות של משרד השיכון שיש בו גם היבט חברתי קהילתי – יבואו לידי ביטוי בתקציבים והם יאושרו על ידי הממשלה במסגרת התוכנית הממשלתית.

מחמוד נסאר: זה כמובן יתרום רבות לחיזוק הילדים ובני הנוער בחברה הערבית.

מחמוד נסאר: אני רוצה לציין את חשיבות תפקידה של הרשות מקומית וראש הרשות המקומית בכל הנושא הזה.

מחמוד נסאר: בעצם הוא יוביל מהלך בתוך הישוב לארגון ופעילות ואיגום משאבים בתוך הישוב לכל נושא הילדים והנוער, בתוך בתי הספר, הבית ספרי והחוץ בית ספרי, שגם זה תפקיד מאוד חשוב ברמה היישובית.

מחמוד נסאר: לנצל את המשאבים הקיימים היום בתוך המשרדים וכפי שאמרתי, תקציבים נוספים במסגרת התוכנית הממשלתית המתגבשת.

מחמוד נסאר: נקודה אחרונה שאני רוצה לציין והיא עלתה בדברים של אנשי המקצוע מהמשרדים השונים.

מחמוד נסאר: אני רוצה לציין שיש חשיבות לעבודה עם המשפחה ועם ההורים.

מחמוד נסאר: מחקרים מראים שיש קשר מאוד חזק בין אלימות בני נוער לבין הקשר עם ההורים בתוך המשפחה.

מחמוד נסאר: לכן אני מבקש, ואנחנו גם רוצים בכך, לתגבר תוכניות בתחום העבודה עם ההורים כמו בית ספר להורים, עבודה קהילתית עם ההורים, ובעצם לחזק את הקשר בין ההורים לבני הנוער.

מחמוד נסאר: לדעתי זה אחד הדברים שעולים בכל המחקרים שאם אנחנו עובדים גם על המצב הסוציו אקונומי וגם על הפיקוח ההורי ועל הכשרת ההורים והמשפחה איך לעבוד עם ילדיהם ועם בני הנוער בגיל ההתבגרות, זה אחד הדברים שיכול למנוע אלימות פוטנציאלית בעתיד.

מחמוד נסאר: אני מבקש להעלות או לאתר הוועדות או לשלוח לנו במייל את הפרוטוקול של הישיבה הזאת.

מחמוד נסאר: אם תקבלו נתונים מהמשרדים השונים, אנחנו מבקשים לשלוח אותם אלינו.

יוסף ג'בארין: לגבי עבודה עם הורים, זה בעצם מסר או דרישה אל מול משרד הרווחה?

מחמוד נסאר: כן.

מחמוד נסאר: זו דרישה מול משרד הרווחה אבל גם מול משרד החינוך.

מחמוד נסאר: המחקר האחרון של פרופסור מונא כספרי ב-2016 מראה בפירוש שיש צורך מאוד רציני בגלל המתאם שנמצא בין הקשר בין ההורים לבין בני הנוער, כאשר זה אחד הדברים שמשליכים רבות על הידרדרות בני נוער לאלימות ופשיעה ולדעתי שווה – זו דרישה שכן מופנית בעיקר למשרד הרווחה – להשקיע משאבים גם בהכשרת ההורים, בעבודה עם הורים, עבודה קהילתית עם הורים דרך בתי ספר להורים ודרך הכשרות של עובדים קהילתיים.

מחמוד נסאר: זה נושא ששווה להשקיע בו וגם לעבוד עם ההורים ולא רק עם בני הנוער עצמם.

יוסף ג'בארין: בהחלט.

יוסף ג'בארין: לגבי סוגיית משרד השיכון שיקום שכונות, אנחנו ביקשנו נתונים מהמשרד אבל אם יהיו גם לכם נתונים, זה מאוד יסייע.

יוסף ג'בארין: אני חושב שאלה תוכניות חשובות שצריך לחזק אותן.

מחמוד נסאר: אנחנו נבקש את הנתונים של שיקום שכונות בישובים הערביים כדי לראות מה החלק חברתי קהילתי שלנו.

יוסף ג'בארין: בהחלט.

מנסור עבאס: חברי חבר הכנסת יוסף ג'בארין, אין ספק שלרשויות המקומיות הערביות יש תפקיד די חשוב.

מנסור עבאס: לפני רגע דיברנו עם גדעאן ספדי על כך שהמשרד לחיזוק קהילתי והרשות לביטחון קהילתי אמורים לתכלל את כל התוכנית ברמת ישוב אבל שם מצוין גם שהמועצה המקומית, ראש המועצה עם מועצת החברים, אמורה להוביל את התהליך עצמו.

מנסור עבאס: הם נבחרי הציבור ולכן האתגר המאוד חשוב שעומד בפני ועד ראשי הרשויות הערביות וראשי הרשויות עצמן הוא להוביל את התהליך ברמה יישובית.

כאמל ריאן: גם אני כאן.

כאמל ריאן: שלום לכולם.

כאמל ריאן: אני למדתי משל שאומר שמרוב עצים לא רואים את היער.

כאמל ריאן: אני חושב שגם כאן

כאמל ריאן: מרוב עצים לא רואים את הנוער.

כאמל ריאן: שמעתי על הרבה תוכניות, הרבה משאבים, הרבה משרדים אבל הנוער נופל בין הכיסאות.

כאמל ריאן: זו האמת.

כאמל ריאן: אנחנו חיים את השטח ואנחנו חיים את המציאות.

כאמל ריאן: אני חושב שצריכה להיות פרופורציה.

כאמל ריאן: צריך לשנות משהו במבנים כי אנחנו עכשיו חברה חדשה.

כאמל ריאן: אנחנו לא החברה הערבית המסורתית שהייתה ואנחנו לא החברה הישראלית שמעוגנת בחוקים ובנהלים.

כאמל ריאן: לכן צריך משטרה מיועדת לנושא הזה.

כאמל ריאן: צריך צוותים במשרד החינוך ובמשרד הרווחה שהם מיועדים לנושא הזה וצריך לראות את העניינים בפרופורציה.

כאמל ריאן: אני אתן שתי דוגמאות.

כאמל ריאן: משרד השיכון משקיע בצפון ובדרום כאשר הבעיה היא במרכז.

כאמל ריאן: נכון, הצפון הוא הפריפריה, נכון, הדרום הוא הפריפריה, אבל הפריפריה החברתית היא במרכז.

כאמל ריאן: לכן צריך לשנות את הפרופורציה.

מנסור עבאס: החברה הערבית כמובן.

כאמל ריאן: בוודאי.

כאמל ריאן: החברה הערבית.

כאמל ריאן: אני מדבר על החברה הערבית.

כאמל ריאן: אני מדבר על הפשיעה בחברה הערבית.

כאמל ריאן: קח לדוגמה את שיקום האסיר.

כאמל ריאן: כאשר 60-50 אחוזים מהאסירים, מהמעצרים, הם מהחברה הערבית, התפקיד של חברי הכנסת הוא לבדוק האם 50 או 60 אחוזים מהתקציב של שיקום האסיר מופנה ליעדים שלו או לא.

כאמל ריאן: אני קצת עסקתי בזה ואני בטוח שכמעט אין שני אחוזים מהתקציבים של שיקום האסיר מופנים לחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: שני אחוזים?

כאמל ריאן: צריך ללכת בפרופורציה מסוימת, לפי הנתונים.

כאמל ריאן: אני רוצה לפנות לאחי מחמוד.

יוסף ג'בארין: בעניין הזה, שייח' כאמל.

יוסף ג'בארין: זו בוודאי נקודה חשובה ואתה מתייחס לכך שכמעט 50 אחוזים מהאסירים והעצורים הם ערבים וצריך לבדוק בהתאם את השיקום.

יוסף ג'בארין: אנחנו נרשום את זה בפרוטוקול ובהחלט נפנה ונבקש את הנתונים.

כאמל ריאן: לכו לכל המשרדים, תקבלו נתונים, כבר יש לנו את הנתונים, צריך לפנות את הקונספציה של השקעת משאבים.

כאמל ריאן: אפילו 20 אחוזים אנחנו לא לוקחים אבל כאשר אוכלוסיית היעד היא 60-50 אחוזים, זאת פצצה מתקתקת.

כאמל ריאן: כבר התפוצצה הפצצה.

כאמל ריאן: לכן אני רוצה להציע הצעה אחת.

כאמל ריאן: אני פונה למחמוד.

כאמל ריאן: אם אין בכל רשות מקומית ערבית ועדת חובה, לא ועדת רשות, לטיפול במניעת אלימות, כל העצים האלה יהיו ליופי ולא לקבלת פרי.

כאמל ריאן: מי שצריך לתכלל את זה, לרכז את זה, לעקוב אחרי זה, לבדוק את התוכניות, לראות מה יושם, מה לא יושם, למה לא יושם, היכן זה עובד והיכן החסמים – זאת הרשות המקומית.

כאמל ריאן: המוקד הוא הרשות המקומית והיא צריכה לדפוק על השולחן ולדפוק על הדלתות, לרכז ולתכלל את כל המשאבים האלה.

כאמל ריאן: אחרת אנחנו נשמע על תוכניות יפות, אבל זה לא יורד למטה.

כאמל ריאן: מי שצריך למשוך את זה למטה, רק הרשות המקומית.

מנסור עבאס: שייח' כאמל תודה לך.

מנסור עבאס: אין ספק שיש מקום לביקורת עצמית בתוך הברה הערבית, גם ברמת המפלגות וגם במועצות המקומיות וכולי.

מנסור עבאס: נמצא אתנו נאדל?

מנסור עבאס: תציג את עצמך.

נאדל עוסמאן: אני אתכם.

נאדל עוסמאן: אני עורך דין, סגן ראש עיריית טמרה, מחזיק תיק רווחה וחינוך בלתי פורמלי.

נאדל עוסמאן: ברשותכם, אני רוצה לחזק את מה שנאמר.

נאדל עוסמאן: הרבה תוכניות והרבה פריצה אבל אין תכלול.

נאדל עוסמאן: אני מדבר על תכלול בין משרדי הממשלה שעוסקים ואמורים לעסוק בדבר.

נאדל עוסמאן: אין מי שמתכלל.

נאדל עוסמאן: אין משרד שמתכלל את הנושא הזה וזה משהו שצריך לקבל.

נאדל עוסמאן: אני חושב, דוקטור יוסף ודוקטור עבאס, מחקר או נייר עמדה ממכון המחקר בכנסת שבודק מה קורה בתחום תכלול בין-משרדי בעניין המאבק באלימות בקרב בני נוער וכל העניין של פשיעת בני נוער.

נאדל עוסמאן: המון תוכניות ואני מדבר על תוכניות של חינוך פרונטלי, אתגרי, מרכזי הורים, מרכזי צעירים, ביטחון קהילתי.

נאדל עוסמאן: כל דבר מהתוכניות שמניתי, אלה תכניות שקשורות לעניין הספציפי של אלימות ופשיעה בקרב בני נוער או בין בני נוער.

נאדל עוסמאן: כל אחד מהפרויקטים שמניתי עובד לבד ואין כאן עבודה משותפת אפילו במישור המשרדי, בין משרדי, בתוך הממשלה.

נאדל עוסמאן: אין עבודה משותפת וכל אחד מהם עובד לבד וכך זה גם מגיע לרשויות המקומיות.

נאדל עוסמאן: אם יש לי ברשות המקומית ייצוג של כל המשרדים, של כל הפרויקטים הקיימים, אני מתקשה כרשות מקומית ואני כופה את זה על הצוותים שלי בתוך הרשות המקומית שיעבדו ביחד.

נאדל עוסמאן: למה אני מתקשה?

נאדל עוסמאן: כי המדיניות וההכוונה מגיעה גם מהמשרדים.

נאדל עוסמאן: אם משרד למשל, נגיד רשות הצעירים משקיעה בתחום הצעירים, במרכז צעירים, ותחום הצעירים נמצא במשרד אחר, לא ירצו להיות שותפים בפרויקט אחד גם אם מדברים על פרויקט שצריך להיות משותף ברשות מסוימת.

נאדל עוסמאן: אם אני מקבל תקצוב מרשות מסוימת או ממשרד מסוים, המשרד האחר לא ירצה להיות שותף כי הוא לא מקבל על זה קרדיט.

נאדל עוסמאן: הקרדיט לא יהיה שלו.

נאדל עוסמאן: לכן יש בעיה כבר בתפיסה הראשונית בתוך משרדי הממשלה וצריך לבדוק את רמת התכלול ולרדת למקום של תכלול יותר בתוך הרשויות.

נאדל עוסמאן: אנחנו תמיד מדברים רוחבית, על מדיניות ועל תקציבים רוחביים וזה בסדר, אבל צריכים להציע מודל, לקחת ישוב אחד – ואנחנו כמובן להיות הישוב זה – או שני ישובים ולבנות מודל לעומק, להביא לשם את כל החשיבה, לקדם תוכנית עומק בתוך ישוב אחד או שניים ומשם לצאת למקומות אחרים, אבל כל עוד אנחנו ממשיכים לדבר על כל הרשויות, על כל הצעירים, על כל בני הנוער – אנחנו לא נצליח.

נאדל עוסמאן: אנחנו ממשיכים לעשות אותו הדבר בזמן שאנחנו רוצים תוצאות אחרות אבל זה לא יקרה.

נאדל עוסמאן: בואו ניקח ישוב או שני ישובים, נשקיע בהם את המיטב שאפשר בתוכניות ובתקציבים ונצליח.

מנסור עבאס: לצערי אין לנו זמן לעשות עכשיו פיילוט.

מנסור עבאס: התוכנית עליה אנחנו עובדים כדי לקדם עליה יחד עם משרדי הממשלה, היא תוכנית עומק וגם תוכנית רוחב.

מנסור עבאס: כמובן שהיא תיתן העדפה לישובים שיש בהם אור אדום לפי תוכנית הרמזור שהוצגה פעם בפנינו, אבל עכשיו אנחנו במשבר חברתי ואין זמן לעשות פיילוט אלא חייבים לתת מענה לכל הישובים הערבים וכמובן לתת העדפה לישובים שיש בהם רמת אלימות ופשיעה מאוד גבוהה.

מנסור עבאס: מנהל מרכז אמאן, רידא ג'אבר, בבקשה.

מנסור עבאס: אנחנו רוצים לתת את רשות הדיבור לכל המשתתפים שמלווים את הדיון אבל אני מבקש להיות ממוקדים בנקודות מוגדרות כדי שנוכל להתקדם ולא נמשוך את הדיון לעוד שעה נוספת.

רידא ג'אבר: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות בסיסיות.

רידא ג'אבר: האחת, מה שקשור לבתי ספר, למערכת החינוך, והנקודה השנייה קשורה לביצוע של תוכניות של משרדי ממשלה בקשר לבני נוער.

רידא ג'אבר: בקשר למשרד החינוך, יש כאן בעיה בסיסית.

רידא ג'אבר: אתה לא יכול לטפל בבני נוער כאשר הבסיס של מתן משמעות לתלמידים, של הזהות שלהם, של מי הם, מה ההיסטוריה שלהם – הוא לא ברור.

רידא ג'אבר: לכן אנחנו מגדלים בני נוער, מגדלים תלמידים שהמשמעות האישית שלהם, המשמעות הקבוצתית שלהם היא מאוד רעועה ובעייתית.

רידא ג'אבר: לכן הם כל הזמן נמצאים בניגודים ובמתחים והמתח הזה מתפוצץ בשלב יותר מתקדם של כניסה למעגלים של אלימות ופשיעה בעתיד, כי הבסיס של המשמעות של אותו נער ונערה, לדעתי יש בו כשל שקשור למהות של החינוך בחברה הערבית.

רידא ג'אבר: לכן יש כאן נקודה בסיסית שצריך לשים אליה לב כי בלי הבסיס הזה, כל התוכניות האחרות הן תוכניות שידברו על קישורי חיים אבל לא ידברו על המשמעות המאוד עמוקה של אותו נער.

רידא ג'אבר: לכן אתה בונה משהו על בסיס מאוד רעוע.

רידא ג'אבר: זה קשור לעניין של תפיסת החינוך שאנחנו חייבים להיות חלק ממנה.

יוסף ג'בארין: לכן בוודאי שצריך להעמיק באותה תוכנית שמשרד החינוך הודיע עליה היום, קישורי חיים, שנכתבה על ידי אנשי מקצוע ערבים.

יוסף ג'בארין: צריך כמובן לבחון אותה ולראות האם היא באמת עונה על הנקודות החשובות הללו.

רידא ג'אבר: מאה אחוזים.

רידא ג'אבר: לכן, לא לקחת את הדברים כמובנים מאליהם.

רידא ג'אבר: למשרד החינוך יש אג'נדה, בוא לא נתעלם מזה, למשרד לביטחון פנים יש אג'נדה והשאלה אם האג'נדה הזאת משרתת את החברה הערבית או שהיא אג'נדה כללית ואנחנו נופלים בין הכיסאות.

רידא ג'אבר: זו נקודה שצריך לשים לב אליה.

רידא ג'אבר: ביקשתי לדבר לפני משרדי הממשלה כי הטיעון השני שלי קשור ליישום התוכניות.

רידא ג'אבר: הקונספציה לדעתי היא מוטעית.

רידא ג'אבר: אתה לא יכול לקחת את אותו נער מהחברה שלו, להוציא אותו מהחברה ולטפל בו לפי תוכנית למשל דרך בית משפט או שיקום או לימוד ואחר כך הוא חוזר לאותה חברה שלו ואז הוא נתקל בבעיה ולכן הוא חוזר לאותו רצף עברייני.

רידא ג'אבר: צריך לשנות את הקונספציה, צריך לטפל בנער בסביבה שלו לכן צריך לטפל בסביבה ובמצוקות של הנער ולטפל בו שיקומית בתוך השכונה שלו, בתוך החברה שלו, בתוך המסגרת החברתית שלו ולא לנסות להוציא אותו ואחר כך הוא יחזור כאילו יש לו כוחות מופלאים וכוחות עצומים שיכול לטפל במתחים החברתיים שנשארים וקיימים אבל הוא לא יכול להתמודד עם זה אלא להיפך.

רידא ג'אבר: הוא הופך להיות נטל והוא מפתח עויינות כלפי החברה שלו.

רידא ג'אבר: לכן אנחנו נמצאים באיזושהי מעגליות ואת המעגליות הזאת צריך לשבור.

רידא ג'אבר: צריך לשנות את הקונספציה השיקומית טיפולית בנקודה הזאת.

רידא ג'אבר: העניין השלישי ובזה אני מסיים.

רידא ג'אבר: בכל הוועדות אני חוזר ואומר שיש כשל ביישום כל התוכניות.

רידא ג'אבר: אתה שומע בכל ועדה על עשרות תוכניות אבל בשטח התוכניות האלה לא מיושמות.

רידא ג'אבר: יש כשל בביצוע וכאן צריך - מה שאמר ספדי, אמר שייח' כאמל ואמרו אחרים – להקים מנגנון שהמנגנון הזה יכול לאתר את החסמים בביצוע התוכניות האלה ולהתאים אותם לחברה הערבית וגם לפקח על הביצוע שלהן.

רידא ג'אבר: הרשויות המקומיות הערביות הן חלק מהכישלון הזה והן חלק מהחסם של ביצוע התוכניות האלה ואנחנו צריכים לתת דגש על העניין הזה.

רידא ג'אבר: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: עלי בולבול, הנהגת הורים ארצית.

עלי בולבול: שלום ליושב ראש ושלום לכל החברים הנוכחים בישיבה.

עלי בולבול: אני נציג פורום הנהגת ההורים הארצית העליונה, ערבים ויהודים.

עלי בולבול: אם אני מחבר בין כל המוסדות שדיברו כאן, מתוארת פרספקטיבה ממש ורודה אבל האמת במציאות ובשטח, המצב שונה והפוך לגמרי.

עלי בולבול: כולנו יודעים שאם אנחנו רוצים לפתור בעיה, אנחנו צריכים לרדת לשורש הבעיה ושורש הבעיה נוצר בהתחלה, במעגלי החינוך שעובר כל נער וכל ילד.

עלי בולבול: זה מתחיל בבית כאשר יש סכסוך ואלימות בבית, אחר כך זה עובר לשכונה, מהשכונה זה עובר לבית הספר, מבית הספר זה עובר לחברה הרחבה.

עלי בולבול: צריך קודם כל להפעיל את כל הדברים מהרשויות המקומיות בשטח ואחר כך לקבל את כל התכניות האלה ולעשות מעקב ולדעת איך ליישם אותן בפועל.

עלי בולבול: בכל עירייה ובכל רשות יש מחלקות שמבצעות את עבודתן אבל יש נתק מוחלט בין כל הגורמים האלה בעיריות.

עלי בולבול: היה צריך להיות קשר בין כל המחלקות – פסיכולוגיה, רווחה, עיר ללא אלימות, קציני ביקור סדיר, יועצות בתי ספר ומחנכים בבית הספר – כאשר כל הגורמים האלה בקשר הדוק ועוקבים אחרי כל בעיה ובעיה.

עלי בולבול: ולא כל התלמידים שלנו הם נוער בסיכון ולא כל התלמידים שלנו הם חריגים, אפשר למיין ולדעת באיזו קבוצה צריך לטפל.

עלי בולבול: אם היו משלבים כוחות, משלבים ידיים כל הגורמים האלה ולאחר מכן מקבלים את כל התוכניות האלה ואת התקצוב מהמשרדים הממשלתיים ומשלבים הכול ביחד – כך אנחנו מגיעים לתוצאה יותר טובה.

עלי בולבול: בכל עיר נוצר מצב שהילדים שלנו חיים בחלל ריק.

עלי בולבול: ממש ואקום.

עלי בולבול: הילד בבית רואה את הסכסוך של הבא ושל האימא, הילד סובל ממצוקה כלכלית, הילד מטפח שנאה ונקם והוא צריך לשפוך את הכאב שיש לו, ואז היכן הוא עושה את זה?

עלי בולבול: זה מתחיל בשכונה, זה עובר לבית הספר ומבית הספר זה מתחיל להתגלגל.

עלי בולבול: אם אנחנו עוקבים אחרי זה וכל הגורמים האלה משתפים פעולה ועוקבים אחרי כל תלמיד ותלמיד עם ביקורי בית, בשיתוף פעולה עם המחנך ועם היועצות וכל אחד עושה באמת את העבודה שלו עלה צד הטוב ביותר, ודאי נקבל תשובות חיוביות.

מנסור עבאס: ברשותך, אנחנו לא יכולים להמשיך.

מנסור עבאס: אתה נותן הרצאה.

מנסור עבאס: אתה יכול להעביר גם תובנות כתובות לוועדה שנשמח לקבל אותן.

מנסור עבאס: אנחנו חייבים להמשיך.

עלי בולבול: אני חושב שלצד זה על הרשויות המקומיות מוטלת האחריות.

מנסור עבאס: אין ספק.

מנסור עבאס: כבר אמרת את זה ואנחנו אומרים את זה.

עלי בולבול: לא.

עלי בולבול: למלא את זמנם הפנוי של בני הנוער והילדים באופן חיובי בפריסת רשת מועדונים בכל שכונה ושכונה.

עלי בולבול: אי אפשר להפקיר את הילדים ואחר כך לבוא בתלונות.

מנסור עבאס: קרן אברהם.

מנסור עבאס: רות, את יודעת לתמצת את הדברים לשים נקודות ישר ולעניין.

רות לוין חן: תודה רבה על זכות הדיבור ואני מבטיחה לדבר בקצרה.

רות לוין חן: למי שלא מכיר, אני מנהלת שותפה של תחום קהילות בטוחות בעמותת יוזמות אברהם לצד אולה נג'אמי יוסף.

רות לוין חן: רציתי להתייחס לנקודה אחת כי באמת נאמרו בדיון כאן המון דברים חשובים.

רות לוין חן: הנתונים שהוצגו על ידי מרכז המחקר בתחילת הדיון, הם בהחלט סיבה לדאגה והם משקפים מעבר לכל ספק את ייצוג היתר של החברה הערבית ואת הנוער הערבי בכל מה שנוגע לאלימות ולפשיעה.

רות לוין חן: העובדה שכשליש מהתלמידים הערבים בחטיבות הביניים מדווחים על כך שיש חבורות של תלמידים אלימים שמאיימים לפגוע בתלמידים אחרים, מראה שצריך באמת לשנות את הנורמות מהיסוד.

רות לוין חן: אנחנו ביוזמות אברהם מקיימים בשנתיים האחרונות בשיתוף עם מרכז מצמיחים הכשרות למחנכים ולמחנכות בבתי הספר הערבים כדי לצייד את המורים בכלים לשינוי הנורמות, כך שהפופולריות של תלמידים תוקפניים תרד בגלל ההתנהגות האלימה שלהם ותלמידים שנוהגים לפתור סכסוכים ולהרגיע את הרוחות והכיתות שלהם, דווקא הפופולריות שלהם תגבר.

רות לוין חן: היום אנחנו יודעים שתוקפנות הרבה פעמים דווקא מזכה בפופולריות ולא להיפך.

רות לוין חן: לצערנו אנחנו רואים שבחלק מהישובים הערבים מנהלי בתי הספר נתונים תחת לחץ מתמיד להראות הישגים פדגוגיים חינוכיים והם מעדיפים השתלמויות במתמטיקה ובמקצועות אחרים על חשבון השתלמויות שנוגעות לאקלים החינוכי.

רות לוין חן: בינינו חשוב שמשרד החינוך יעביר את המסר שתלמידים לא יכולים להגיע להישגים לימודיים בסביבה בה הם לא מרגישים בטוחים ויעביר את הדגש גם לתחום הזה.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: חברים, אם יש אורחים שעדיין מעוניינים לדבר, מאלה שלא דיברו, בבקשה.

מנסור עבאס: המועצה שלום הילד, בבקשה.

מנסור עבאס: תציגי את עצמך.

לירון אשל: תודה אדוני.

לירון אשל: נשמח להתייחס.

לירון אשל: אני עורכת דין ועובדת סוציאלית במועצה לשלום הילד ואני אחראית על תחום של נוער בסיכון וילדים נפגעי עבירה.

לירון אשל: אני לא ארחיב ולא אחזור על דברים שנאמרו על ידי אנשי המקצוע.

לירון אשל: החשיבות בתכלול תוכניות היא כדי ליצור איזשהו רצף טיפולי ושירותי לאותם ילדים.

לירון אשל: אמנם הנושא של הדיון הוא ילדים בפשיעה אבל אנחנו מדברים על הילדים בקצה הרצף ואנחנו רוצים להסתכל על האמצע של הרצף ועל תחילתו כדי לא להגיע למצבים האלה ולנתונים האלה שאנחנו כבר מתייחסים אליהם כאל פשיעה, הרשעות ואפילו מאסרים או מעונות נעולים.

לירון אשל: התחושה היא תחושה חמוצה כי יש איזושהי תחושה באופן כללי בתקופה האחרונה של איזשהו אצבע בסכר.

לירון אשל: רק אתמול היינו בכנסת בדיונים שמתייחסים לסגירות של תוכניות שנולדו לתת מענים ולחזק נוער בסיכון, תוכניות היל"ה וצמצום של תוכנית 360 ובשורה התחתונה אנחנו כל הזמן מדברים על חיזוק ועל יצירה של תוכניות חדשות אבל באותה נשימה אנחנו מדברים כל הזמן על היעדר תקצוב, על היעדר כוח אדם ועל היעדר משאבים.

לירון אשל: אני אומר משהו מאוד פשוט.

לירון אשל: בנתונים בכוח האדם שקיים היום כשיש עובדת סוציאלית שאומרת לנו, ואומרים לנו את זה ברשויות רבות, שיש לה 200 או 300 תיקים - ורק לאחרונה הם השביתו את המערכות – של נוער שהוא לא בסיכון אלא בסכנה ממשית, היא יכולה לתת את המענה רק לילדים האלה.

לירון אשל: זה אומר שכל הילדים שנמצאים על אותו רצף בתחום "האפור", אלה ילדים שהם נחשבים מתחת לרדאר.

לירון אשל: אותו דבר לעניין הייעוץ החינוכי.

לירון אשל: אם יש יועץ אחד בבית הספר, וזה במקרה הטוב, שאחראי על 1,000 תלמידים, סביר להניח שאם יש תלמיד שכרגע מתחיל איזשהו תהליך של הידרדרות או הוא חווה משהו בבית או שמשוטט ברחובות או שיש נשירה סמויה, לא בטוח שתושת לו היד לעזרה בזמן הנכון.

לירון אשל: אני אומר עוד משפט אחרון.

לירון אשל: המועצה לשלום הילד בשנים האחרונות מקיימת פרלמנט נוער, בני נוער יהודים וערבים, בשיתוף פעולה מדהים וחלק מהמסקנות שלהם, ממש בשנה האחרונה, חלק מהדברים הכי בולטים שאמרו איך הם יכולים לבקש סיוע ואיך הם בעצם יכולים לא להגיע למצבי סיכון, אמרו ילדים שהם רוצים מועדוניות גם אחרי הצוהריים וגם מסגרות לא פורמליות.

לירון אשל: הם אמרו שהם לא רוצים להגיע לקצה כדי לקבל את העזרה אלא הם רוצים את הדברים האלה כדי שהם יוכלו לבוא להשמיע את עצמם וכדי שיוכלו לקבל את העזרה ואת הכלים ולהתייעץ עם איש מקצוע בזמן אמת.

לירון אשל: לכן אני חושבת שהאמירה או הזעקה הכי גדולה היא שיתוף פעולה של כלל המשרדים, זאת אומרת, לא לדבר על תוכניות עתיד אלא לחזק את התוכניות שקיימות, כמובן להרחיב בתוכניות אבל לחזק את התוכניות, לחזק כוח אדם, להעביר תקצוב מתאים כדי שלא נגיע לכאן בשנה הבאה עוד פעם לדיון מעקב ויגדל מספר הילדים שנחשבים עוברי חוק או נוער בסיכון או חלילה במצבים הרבה יותר חמורים מכך.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: השלמנו דיון שארך כמעט שלוש שעות.

מנסור עבאס: חברי חבר הכנסת יוסף ג'בארין יסכם את הדיון.

מנסור עבאס: אנחנו נמשיך הלאה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להודות לכל המשתתפים, לחברי הכנסת ולאורחים שהיו אתנו גם כאן וגם ב-זום.

יוסף ג'בארין: תודה על הסבלנות שלכם.

יוסף ג'בארין: תודה כמובן לחברי חבר הכנסת מנסור עבאס יושב ראש הוועדה למיגור האלימות בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: אין ספק שזה דיון שהוא המשך גם לדיונים שיתקיימו תוך התמקדות בסוגיה של בני נוער וצעירים ערבים.

יוסף ג'בארין: בעקבות הדברים שנשמעו וההערות שהועלו, הוועדה תמשיך ללוות את הסוגיה.

יוסף ג'בארין: אני מניח שתקיים גם דיון מעקב בעוד כחודשיים-שלושה.

יוסף ג'בארין: לגבי הנושאים הספציפיים.

יוסף ג'בארין: חשוב לי אולי למקד את הדברים כך שנוכל גם לעקוב אחריהם.

יוסף ג'בארין: אני אתחיל בהחלטות הכלליות יותר.

יוסף ג'בארין: הוועדה כמובן מביעה דאגה מהנתונים שנשמעו בדיונים על אלימות גואה בקרב בני נוער בחברה הערבית, על שיעור מקרי האלימות, על פתיחת התיקים במשטרה, על אחוזי הרשעה של קטינים ערבים וזאת ביחס לשיעור הגבוה יותר בקרב התלמידים והצעירים הערבים מאשר השיעור - באותם פרמטרים - בקרב קטינים וצעירים יהודים ובקרב כלל האוכלוסייה.

יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת לכל המשרדים המעורבים ליזום תוכניות מניעה כבר בגיל הצעיר על מנת לא להגיע למקרי אלימות, סיכונים ועבריינות בשלב המאוחר יותר.

יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת למצוא מודל לשיתוף פעולה בין כל הגורמים המעורבים - ושמענו את משרד החינוך, הרווחה, השלטון המקומי, משרד השיכון, המשרד לביטחון פנים – על מנת לתת לצעירים מענה טיפולי רציף רב מערכתי ומניעתי.

יוסף ג'בארין: בהקשר הספציפי של משרד החינוך, הוועדה קוראת להרחיב את התוכנית לקידום אקלים חינוכי מיטבי ומניעת אלימות בבתי הספר היסודיים ובחטיבת הביניים.

יוסף ג'בארין: הוועדה גם קוראת להפעיל את התוכנית גם בבתי הספר התיכוניים, זאת גם בהתחשב בנתונים ששמענו ממרכז המחקר של הכנסת על התרחבות תופעת האלימות בקרב החטיבה העליונה.

יוסף ג'בארין: הוועדה מבקשת נתונים לגבי העסקת יועצים חינוכיים ופסיכולוגים בבתי הספר בחברה הערבית, אלה גורמי המקצוע שאמורים לטפל בסוגיות בהן דנו.

יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת לקבוע תקן קבוע ולאייש יועץ חינוכי גם בחטיבת הביניים בכל בתי הספר וגם בחטיבה העליונה.

יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת להתאים חומרים לימודיים מבחינת התכנים והלשון לתלמידים הערבים בזמן אמת ולא בדיחוי רב בעקבות הפרסום שמתקיים בשפה העברית.

יוסף ג'בארין: הוועדה כמובן קוראת לכך שאנשי מקצוע מהחברה הערבית הם שיכתבו את החומרים הפדגוגיים ושהמקור כשלעצמו יהיה בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: הוועדה מבקשת לקבל העתק של תוכנית קישורי החיים המיועדת לחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: הבנו היום שהיא תפורסם תוך כשבועיים.

יוסף ג'בארין: לעניין משרד הרווחה.

יוסף ג'בארין: הוועדה מבקשת ליזום תוכנית כוללת לגיוס עובדים סוציאליים לזרועות הרווחה השונות, על מנת לתת מענה לצרכים השונים של משרד הרווחה בקרב צעירים ערבים.

יוסף ג'בארין: כמובן כאן אנשי המקצוע הם בעיקר העובדים הסוציאליים.

יוסף ג'בארין: לגבי המשרד לביטחון פנים.

יוסף ג'בארין: הוועדה תשמח לקבל את הנתונים של הסקר שתואר בדיון על ידי ראש אגף מדיניות, סקר מקיף וחשוב.

יוסף ג'בארין: חשוב לנו גם לראות את תמונת המצב שעולה ממנו, שתוארה כתמונת מצב קשה.

יוסף ג'בארין: עדיין לגבי המשרד לביטחון פנים.

יוסף ג'בארין: הוועדה מבקשת פילוח של תקציב שיקום האסיר עם פילוח ליהודים וערבים.

יוסף ג'בארין: לגבי חברת המתנ"סים.

יוסף ג'בארין: הוועדה מבקשת מסמך שיפרט את חלוקת התקציבים לפי הישובים, ישובים יהודים וישובים ערבים, וכן ההשקעות של החברה בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: המשרד לביטחון פנים וקידום קהילתי וכן מרכז השלטון המקומי.

יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת לתכלל את כל תכניות המניעה והטיפול הקיימות.

יוסף ג'בארין: אנחנו מאוד ממליצים שבכל רשות מקומית יהיה רפרנט שיבטיח רצף של התוכניות והמענים הקיימים בהקשר הזה וגם כתובנה כללית.

יוסף ג'בארין: הוועדה שותפה לקריאה שבכל רשות מקומית תהיה מעין ועדה שמתכללת את כל המאמצים להתמודדות עם תופעת האלימות בקרב בני נוער, ועדה שתפעל בחסות הרשות המקומית, העירייה או המועצה המקומית, ותאגד בתוכה את כל אנשי המקצוע והאחראים בתוך כל ישוב.

יוסף ג'בארין: לבסוף, משרד האוצר.

יוסף ג'בארין: ברור שללא תקציב וללא מימון, אי אפשר יהיה לממש ולבצע את התוכניות שהוצגו, לרבות התוכניות עליהן שמענו במשרד החינוך, במשרד הרווחה, במשרד השיכון, ולכן הקריאה שלנו היא להבטיח את התקציבים הללו לרבות התקציבים התוספתיים כדי שיהיה אפשר לממש את התוכניות שאמורות להתמודד עם נוער בסיכון ונוער שיכול להידרדר לאלימות ופשיעה בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: אנחנו כמובן נמשיך ללוות את הנושאים הללו.

יוסף ג'בארין: שוב, תודה רבה לכל המשתתפים ונקווה שתהיו אתנו גם בדיונים העתידיים.

יוסף ג'בארין: תודה חברי חבר הכנסת דוקטור מנסור עבאס ותודה לכל המשתתפים.

יוסף ג'בארין: אנחנו נועלים את הישיבה.