ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 49, 2020-08-24 09:10

רם שפע: בוקר טוב לכולם, ראשית סליחה על האיחור הקל כפי שכמה אנשים שמו לב.

רם שפע: מכיוון שאני חבר בוועדת הכספים, אז עד 17:50 הייתי בשוחות של ועדת כספים, בתקווה גדולה שגם הכנסת היום תצביע בעד בקריאה שנייה ושלישית.

רם שפע: לפחות אנחנו לא הולכים למערכת בחירות הזויה ולא קשורה לכלום.

רם שפע: בהקשר גם למערכת החינוך, גם בהקשר של הדיון היום, אני חושב שזה מאוד משמעותי שהכנסת והממשלה יוכלו להמשיך לתפקד.

רם שפע: אנחנו נוכל להמשיך להיות גוף מפקח, מאזן וכזה שעוקב אחרי כל החלטות הממשלה שקשורות לכל המערכות, בעיקר החינוכיות, ובעניין הזה אני מאוד שמח.

רם שפע: אני מודה שזה היה אחד המניעים הגדולים שעזרו לי מאוד לדחוף והיה צריך להילחם הלילה בין היתר, אגב, על זה שהכנסת תדון גם בתקציבים התוספתיים שאישרנו בוועדת הכספים, וזה לא היה משהו שהיה מובן מאליו לכולם.

רם שפע: לשמחתי הרבה גם על זה הצלחנו להיאבק ולהצליח וזה מאוד משמעותי בעיניי במקרו, ביכולת שלנו להמשיך לעשות את תפקידנו בכנסת ובוועדה.

רם שפע: אנחנו בדיון מהיר בנושא מאגרי הגננות המחליפות שאינן מוכשרות לתפקיד ומוצבות באופן אקראי בגנים שונים בארץ.

רם שפע: זה דיון של חברת הכנסת אורלי פרומן.

רם שפע: גם חברת הכנסת אימאן ח'טיב איתנו.

רם שפע: קיבלתי הערות על הכותרת, אז אני רק אגיד שכשיש דיון מהיר בכנסת, מי שקובע את הכותרת של הדיון הוא מי שבוחר בדיון וזה לא עניינה של ועדת החינוך.

רם שפע: אני סומך מאוד על אורלי פרומן שמבינה בנושא דבר או שניים.

רם שפע: אורלי, בבקשה ותודה רבה על היוזמה ועל השותפות.

אורלי פרומן: תודה רבה אדוני היושב-ראש.

אורלי פרומן: כמובן כל מה שאני אומר הוא מתוך ניסיוני ארוך השנים.

אורלי פרומן: שנתיים לפני הכניסה לעולם הפוליטי ניהלתי שוב אגף חינוך וחלק ניכר מזמני הקדשתי לגני הילדים.

אורלי פרומן: הפעם אנחנו מדברים על גילאי שלוש עד שש, אותם גני ילדים שהם בפיקוח משרד החינוך ובאחריות גם של הרשות המקומית.

אורלי פרומן: אנחנו מדברים פה בעיקר על ילדים קטנים, כמה הילדים זקוקים לדמויות יציבות בחייהם.

אורלי פרומן: ההיכרות של מנהלת הגן את כל הזאטוטים שהיא אחראית עליהם היא כל כך משמעותית וחשוב לדעת שבגן ילדים להבדיל מבית ספר, בגילאים כל כך נמוכים ישנה גננת אחת וסייעת או שתיים, תלוי בגיל הילדים.

אורלי פרומן: מה קורה כאשר גננת נאלצת להיעדר?

אורלי פרומן: זה קורה.

אורלי פרומן: גננות חולות מסיבה כזו או אחרת.

אורלי פרומן: אני רוצה להדגיש שהנושא שהעליתי איננו קשור לקורונה.

אורלי פרומן: הוא נכון לשוטף.

אורלי פרומן: יכול להיות שהוא יחמיר בעידן הקורונה אבל הוא ממש לא קשור לקורונה.

אורלי פרומן: מי בעצם ממלא את מקומה של אותה גננת שהוסמכה להיות גננת ומנהלת גן בעת היעדרה?

אורלי פרומן: בהתאם לתקנות של משרד החינוך, כל גננת מחליפה בכל גן מפוקח על ידי משרד החינוך צריכה להיות בעלת הכשרה מתאימה.

אורלי פרומן: גם אם היא מינימלית, היא צריכה להיות בעלת הכשרה מתאימה.

אורלי פרומן: אני אתן גם קצת היסטוריה.

אורלי פרומן: בעבר המפקחות היו אחראיות על שיבוץ הגננת ממלאת המקום.

אורלי פרומן: באיזשהו שלב בפרקטיקה, הרשות נדרשה ומנהלי אגפי החינוך ומנהלי מחלקות החינוך נזעקו כי אחרת גן לא יכול להיפתח.

אורלי פרומן: כל פי כללי משרד החינוך, גן ללא גננת איננו יכול להיפתח.

אורלי פרומן: בפועל לא היו מאגרים של גננות מוסמכות למלא את המקום והרשויות נאלצות הרבה פעמים לשלוח סייעת נוספת והגן פועל באותו יום עם שתי סייעות או עם שלוש סייעות בניגוד למה שצריך להיות.

אורלי פרומן: לפני שנה פלוס החליט המשרד לצאת למכרז למנות שני זכיינים, שהזכיינים האלה בעצם יצרו מאגרים של גננות מחליפות.

אורלי פרומן: עכשיו מתחילה הבעיה, מה תנאי הסף כדי להצטרף למאגר הזה?

אורלי פרומן: תנאי הסף הוא 12 שנות לימוד והיעדר עבר פלילי.

אורלי פרומן: זהו.

אורלי פרומן: חשוב אבל ממש לא מספיק.

אורלי פרומן: כך כל מי שרוצה, נכנס למאגרים, עונה על השאלות והוא חלק מאותו מאגר של גננות ממלאות מקום.

אורלי פרומן: מה משתמע מכך?

אורלי פרומן: שמגיעה מישהי מתוך המאגר, בבוקר, ממלאת מקום, פוגשת 35 זאטוטים מתוקים, הם פוגשים אותה לראשונה.

אורלי פרומן: היא לא מכירה אותם, היא לא יודעת מי הם, מה הצרכים המיוחדים של חלק מהילדים.

אורלי פרומן: היא לא יודעת מה תוכנית הלימודים, מה היא צריכה לעשות איתם, מי מפקח עליה.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, אני לא בטוחה שההורים יודעים שהגננת הזו שהיום נמצאת בגן עם הילדים שלהם, היא גננת שלא הוסמכה להיות גננת.

רם שפע: היא בעצם לא אמורה להיות מוגדרת כגננת.

אורלי פרומן: ואם היא לא מוגדרת כגננת, היא לא יכולה להיכנס לגן.

אורלי פרומן: בעיניי, לא יכול להיות שאדם יכנס לגן ילדים, יקבל אחריות כבדה על 35 ילדי הגן והעיקר שהיום יעבור בשלום.

אורלי פרומן: זה לא העיקר.

אורלי פרומן: אני מתריעה, אנחנו לומדים רק מתוך ניסיון מר.

אורלי פרומן: חלילה אם יקרה איזשהו אסון בגן, אז יתחילו לבדוק ויגלו שבעצם מי שהייתה שם באותו יום היא בכלל לא גננת.

אורלי פרומן: יש מקרים נוספים.

אורלי פרומן: מגיעה אותה ממלאת מקום ובמקרה גם הסייעת הקבועה חולה באותו יום ואז גם יש סייעת ממלאת מקום.

אורלי פרומן: פוגשים הילדים שתי דמויות זרות לחלוטין והיום צריך לעבור בשלום, קרי, להחזיר את הילדים בריאים ושלמים להוריהם.

אורלי פרומן: זאת לא מערכת חינוך.

אורלי פרומן: מערכת חינוך צריכה לדעת לחפות על איש חינוך שנעדר, לשלוח אדם מוסמך במקומו, לתדרך אותו, להעביר אותו הכשרה.

אורלי פרומן: אני בכלל הייתי חוזרת למה שהיה פעם.

אורלי פרומן: פעם הגננות ממלאות המקום היו חלק מצוות הגננות של המחוז.

אורלי פרומן: ידעתי שיש ליX גננות שאינן עובדות בגן מסוים אבל הן תחת הפיקוח.

אורלי פרומן: הן גננות מוסמכות, אנחנו מכירים אותן.

אורלי פרומן: הן לוקחות חלק בהשתלמויות שלנו וכשאני שולחת אותן לגן, אני, קרי המחוז, המפקח, אנחנו יודעים את מי אנחנו שולחים.

אורלי פרומן: אנחנו יודעים ליצור את הקשר, את החיבור עם הגננת שנעדרת באותו יום.

אורלי פרומן: אנחנו יודעים להמשיך את תוכנית הלימודים.

אורלי פרומן: הגננות האלה יושבות על לוח השכר של משרד החינוך, הן מקבלות שכר, והאמן לי, כל יום היה להן מה לעשות.

אורלי פרומן: הן לא ישבו בבית וקיבלו שכר על כלום.

רם שפע: הייתה תחלופה גבוהה אבל הן עבדו במשרה במשרד.

אורלי פרומן: המשרה שלהן היא משרה מלאה.

אורלי פרומן: היא הוגדרה כגננת ממלאת מקום.

אורלי פרומן: גם היה תכנון.

אורלי פרומן: אם גננת חלילה חולה ונעדרת שבוע, אז לא הגיוני שאותה אחת תהיה שבוע באותו גן ילדים, אותה ממלאת מקום?

אורלי פרומן: מה שקורה היום במאגר, שליפה האקראית, אתה יכול כל יום באותו גן לקבל גננת אחרת.

אורלי פרומן: יכול להיות שזה יעלה אולי למשרד יותר כסף כי הוא יצטרך להעלות על לוח השכר שלו יותר גננות, אבל זה יצור איזושהי בקרה, איזושהי אחריות שאפשר לקחת אותה על ימי הלימוד.

רם שפע: בהחלט.

אורלי פרומן: זה היה הטריגר שלי לזמן את הדיון הזה ואני אשמח לשמוע איך המשרד נערך, כי אני יודעת שהוא גם עשה פיילוט בשנה הקודמת.

אורלי פרומן: מה המסקנות ואיך הוא נערך לקראת השנה הקרובה?

אורלי פרומן: תודה.

רם שפע: תודה רבה חברת הכנסת פרומן על בקיאותך בנושא ועל עצם העלאת הדיון.

רם שפע: בבקשה, חברת הכנסת ח'טיב.

אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב לכולם, תודה רבה אורלי על היוזמה, על הנושא החשוב.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה רבה ליו"ר הוועדה.

אימאן ח'טיב יאסין: האמת, אני תמיד אמרתי ואמשיך להגיד את זה, אולי בסוף זה יחלחל.

אימאן ח'טיב יאסין: אני אומרת שהקורונה הציפה לנו את הבעיות ושמה אותן בפרונט שאי אפשר יותר להתעלם.

אימאן ח'טיב יאסין: גם הבעיות של הגננות ומה שקורה בתוך החינוך.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה דווקא לדבר על החינוך בגיל הרך ולא על משהו אחר, כי השאיפה שלי זה שאנחנו נעבור מהתפיסה של caring ל-educaring.

אימאן ח'טיב יאסין: לא רק לטפל ולא רק לשמור על אותם ילדים, וזה חשוב, אלא קודם כל אנחנו רוצים אותם בריאים ושלמים.

אימאן ח'טיב יאסין: כולנו יודעים מדעית מה האפשרויות לנטוע וזרוע ולפתח אחר כך מהגיל הזה, לכן החשיבות של מי שמופקד על החינוך בגיל הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: אי אפשר להמשיך להתייחס לאותו גיל כאילו הם לא מבינים כלום.

אימאן ח'טיב יאסין: עם כל הכבוד לכל אלה שסיימו י"ב, הטענה שלי והדרישה שלי היא שצריך להביא מורות גננות שסיימו לימוד אקדמי לפחות שלוש שנים, מבוקר, מפוקח.

אימאן ח'טיב יאסין: יתרה מזאת, בגיל כזה הפן הרגשי הוא מאוד מאוד חשוב וצריך לפתח אותו ולהשקיע בו.

אימאן ח'טיב יאסין: אי אפשר להביא אנשים שאין להם את היכולת אפילו להיות פנויים רגשית.

אימאן ח'טיב יאסין: כולנו גם מכירים איזה מעמד הם מקבלים.

אימאן ח'טיב יאסין: בתקופה הזאת של הקורונה אנחנו מדברים על משהו, אז אם זה זמני, למה לי להשקיע?

אימאן ח'טיב יאסין: למה לי להתאמץ?

אימאן ח'טיב יאסין: השאלה האם אנחנו רוצים רק לסמן "וי" ולעבור?

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שהגיע הזמן גם במקום הזה, שמהישיבה הזאת תצא דרישה ברורה להחלטה שתבוא לפני תחילת השנה, שאסור לתת למהלך כזה לקרות.

אימאן ח'טיב יאסין: יש מאגר מאוד גדול של מורות מובטלות בעל כורחן ושרוצות לעבוד.

אימאן ח'טיב יאסין: למה לא לתת להן לעשות את העבודה הזאת?

אימאן ח'טיב יאסין: גם המורות המחליפות.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו לא בדיון של המורות עכשיו, שרוצים להכניס אותן לעבוד שעתית.

אימאן ח'טיב יאסין: אני בטוחה שדובר על זה ועל איך אפשר לעזור להן גם לסיים את הסטאז' שלהן.

אימאן ח'טיב יאסין: למה לא לתת לאותם אנשים, נשים במיוחד לעשות את העבודה הזאת, לבחון אותן מקרוב, לעשות להן הערכה ולראות מי יכול, מי לא יכול?

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

רם שפע: תיכף נשמע למה זה לא קורה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני רוצה בבקשה לפנות לשירה קדרי שהיא כתבת החינוך של עיתון הארץ.

רם שפע: אם יורשה לי לומר, גם בכתבה ובתחקיר הספציפי שעשית, ותיכף תספרי עליו, וגם באופן כללי, בוחרת להעמיק ולהתעסק באמת לעומק ולרוחב בהרבה נושאים שאנחנו עסקים בהם פה, וזה לא דבר טריוויאלי לצערי מול הרבה אנשים אחרים שאנחנו עובדים איתם, אני מרגיש צורך לציין זאת, אז בבקשה שירה, ספרי לנו על הקשר שלך לנושא שאנחנו עסוקים בו היום.

שירה קדרי: בוקר טוב, קודם כל תודה רבה ובאמת תודה על הדיון החשוב הזה.

שירה קדרי: המסע שלי בגני הילדים התחיל לפני כמה חודשים.

שירה קדרי: אני כאמור כתבת חינוך.

שירה קדרי: נתקלתי במודעה, קפצה לי בדף של הפייסבוק או משהו כזה, בואו למלא מקום במערכת החינוך.

שירה קדרי: אני באופן טבעי הסתקרנתי ונרשמתי.

שירה קדרי: הופתעתי מכמה שתהליך ההרשמה היה קצרצר: תעודת זהות, הצהרה שלי על השכלה.

שירה קדרי: מיותר לומר שאין לי השכלה בתחום החינוך.

שירה קדרי: הצהרתי על ניסיון קודם בהדרכה.

שירה קדרי: הניסיון שלי הוא לפני 14 שנה כשהייתי מדריכה בתנועת נוער, בזה זה מסתכם, והצהרה על היעדר עבר פלילי.

שירה קדרי: תוך זמן קצר חזרו אלי והודיעו לי שהתקבלתי למאגר מילוי המקום.

שירה קדרי: מאותו רגע פשוט התחלתי לקבל אין-ספור הזמנות למילוי מקום.

שירה קדרי: זה בדרך כלל קורה ב-07:00 בבוקר, הזמנה למילוי מקום לעוד שעה בכל מיני ערים בארץ.

שירה קדרי: זה ממש מעכשיו לעכשיו וזה כמו גט טקסי כזה, "מי פנויה בראשון?

שירה קדרי: מי פנויה בתל אביב"?

רם שפע: מי זה שמזמין אותך?

רם שפע: ב-7:00 מי יוצר קשר?

שירה קדרי: משרד החינוך עובד עם שתי חברות כוח אדם שהן אחראיות על הפעלת המאגר.

שירה קדרי: כל אחת אחראית על אזורים אחרים בארץ.

שירה קדרי: המשרד אמור לאשר את המועמדים אבל בסוף מי שמפעיל את כל האופרציה זה בכלל לא משרד החינוך אלא כאמור החברה הזאת, ואין שום מגע אנושי או קשר אישי.

שירה קדרי: אף אחד לא ראיין אותי אפילו לא טלפונית או בזום כדי לראות שאני נראית בסדר, אלא פשוט מהרגע שהתקבלתי למאגר, כששוב, זה הכול תהליך שהוא לגמרי אוטומטי וללא מגע איזושהי עין אנושית.

שירה קדרי: מאותו רגע מתחילים פשוט לקבל אין-ספור הזמנות למילוי מקום בעיקר בגני הילדים כי שם הקושי והמצוקה של כוח האדם היא הכי קשה.

שירה קדרי: בניגוד למנהל בית ספר, אין פה משחק של אפשר להביא את המורה לאנגלית למלא מקום בכיתה ב', אלא פשוט צריך גננת.

שירה קדרי: עד שלא אישרתי הגעה, הייתי בטוחה שאני באה למלא מקום בתור סייעת.

שירה קדרי: זה פשוט היה נראה לי הדבר המתבקש.

שירה קדרי: רק פעם ראשונה כשאישרתי הגעה לגן ילדים, יצרה איתי קשר הגננת, אמרה, היי מותק, אני מבינה שאת מחליפה אותי מחר, אז תדעי, יש לך סייעת כזאת וסייעת זאת.

שירה קדרי: אמרתי, רגע, אבל אני לא מחליפה את הסייעת?

שירה קדרי: אני מחליפה אותך?

שירה קדרי: אז היא אמרה לי, כן.

עופר כסיף: אנחנו צוחקים אבל הלוואי שזה היה מצחיק.

רם שפע: לא יאומן.

שירה קדרי: בדיעבד אני מצליחה קצת לצחוק.

שירה קדרי: אני הייתי אחוזת אימה, אני חייבת לומר, כי אני אמנם עיתונאית אבל בסוף אני גם אימא לילדים בגיל הגן ולכן אני די נחרדתי.

שירה קדרי: החלטתי להיות פה אמיתית וקצת לצאת מתפקיד העיתונות ואמרתי לה, אבל את יודעת שאני לא גננת.

שירה קדרי: אז היא אמרה, אה בסדר, יהיה בסדר, יש סייעות מקסימות, אני בטוחה שתסתדרי.

שירה קדרי: היא צדקה, אגב, הסייעות היו מקסימות.

שירה קדרי: יש ילד אלרגי בגן הזה ולכן יש גם סייעת רפואית.

שירה קדרי: היום עבר בשלום אבל מה שקרה בפעם הבאה שאישרתי הגעה לגן אחר, זה שגם אני כאמור, חסרת הכשרה, וגם הסייעת שהייתה איתי באותו יום הייתה חסרת הכשרה.

שירה קדרי: היא התחילה לעבוד כסייעת ממלאת מקום באותו שבוע.

שירה קדרי: זה היה היום השלישי או הרביעי שלה בגן ילדים ואת הגן הספציפי שבו מילאנו מקום, לא אני ולא היא הכרנו.

שירה קדרי: לא היה לנו מושג למה אנחנו נכנסות.

שירה קדרי: שתינו הגענו בבוקר באמת מלאות בכוונות טובות.

שירה קדרי: על הדלת יש שלט: נא לא להכניס מוצרי חלב.

שירה קדרי: עכשיו לכי תדעי, יש ילד אלרגי?

שירה קדרי: יש ילד רגיש?

שירה קדרי: אולי זה שלט משנה שעברה?

שירה קדרי: אין לנו מושג.

שירה קדרי: אנחנו לא יודעות שום דבר על הילדים, על הרגישויות שלהם.

שירה קדרי: אגב, היה חלב במקרר בשביל להכין קפה, אז עד היום אני לא יודעת אם העמדתי בסכנה איזה ילד רק בגלל ששתיתי קפה.

שירה קדרי: אף אחד פשוט לא טרח לדבר איתי, שלא לומר שאלה ימי קורונה ויש כל מיני נהלים בגן ולנו אין מושג.

שירה קדרי: אף אחד לא שולח, "ממלאת מקום יקרה, לתשומת ליבך, הנה נהלי הקורונה".

שירה קדרי: זה היה גן חובה באותה פעם.

שירה קדרי: הילדים אמרו: "אבל הגננת, למה את מחלקת לנו את הסנדוויצ'ים ככה?

שירה קדרי: " הם ידעו יותר טוב ממני איך שומרים על היגיינה.

רם שפע: אולי בקצב הזה השלב הבא זה שיבחרו מנהיג או מנהיגה מתוך הילדים והם יהיו הגננות.

שירה קדרי: אגב, אני מצאתי את עצמי עושה את זה.

שירה קדרי: זה היה גן ילדים דתי והם מתפללים בבוקר.

שירה קדרי: אני כבר לא זוכרת איך מתפללים בגן למרות שגם אני בוגרת המערכת.

שירה קדרי: מצאתי את עצמי שואלת את אחת הילדות שנראתה לי הכי בעניינים, אז היא הראתה לי, הנה, זה הלוח.

שירה קדרי: הם ממש ניהלו את היום.

שירה קדרי: אחר כך הם אמרו, "אנחנו רוצים לעשות הופעה".

שירה קדרי: אני לא ידעתי איך להפעיל אותם, אין לי פשוט שמץ של מושג, אז "קדימה, אם יש לכם רעיון, ילדים".

שירה קדרי: אלה ילדים בני חמש, אז באמת מצאנו את עצמנו פשוט מעבירות את הזמן.

שירה קדרי: אחר כך יוצאים לחצר, ילד נפצע, אני לא יודעת איפה ערכת עזרה ראשונה.

שירה קדרי: שוב, אף אחד בשום שלב לא טרח להרים טלפון, איזה ביקור של מפקחת.

שירה קדרי: הייתי בטוחה שאיזו מפקחת תעבור להגיד שלום, לראות מה קורה, אבל שום דבר.

שירה קדרי: אני לא שמעתי עד היום מאף נציג של משרד החינוך שום דבר לטוב או לרע.

שירה קדרי: אף אחד לא התקשר לשאול איך עבר עלי היום, אם היה מוצלח.

שירה קדרי: אני לא קיבלתי שום פידבק.

שירה קדרי: יכולתי להיות גרועה ויכולתי להיות מצוינת אבל אני לא יודעת מזה, הם לא יודעים מזה.

שירה קדרי: הכול עובר בלי שום משוב.

שירה קדרי: היום מתחיל, היום נגמר.

שירה קדרי: מתוך שיחות עם הילדים מתברר שבאחד הגנים שמילאתי בהם מקום כל השבוע לא הייתה גננת.

שירה קדרי: שוב, אנחנו בימי קורונה, הגננות בבידוד לפעמים, יש כל מיני סיבות רפואיות.

שירה קדרי: גם בימים כתיקונם גננת יכולה לא להיות שבוע.

שירה קדרי: הם אמרו לי: "אתמול הייתה גננת אחרת.

שירה קדרי: איך קוראים לך?

שירה קדרי: תזכירי לי".

שירה קדרי: מבחינתם אני מישהי אחרת.

שירה קדרי: כל פעם מישהי אחרת.

שירה קדרי: הם כבר כל כך רגילים לתחלופה הזאת שזה לא מרגש אותם, אבל כשחושבים על זה רגע, יש בזה משהו ממש נורא ואיום בעיקר שבחלק מהגנים לא צריך להיות אשת חינוך מיומנת כדי לראות שיש ילדים שנמצאים בפער מאחרים.

שירה קדרי: אני שובצתי, כאמור, רנדומלית לשכונות שונות, לא נזכיר את שם העיר אבל זאת עיר מאוד מגוונת.

שירה קדרי: יש ילדים שצריכים ליווי ועין חינוכית וזה פשוט חסר.

רם שפע: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: המערכת הבינה שמישהו נכנס למערכת?

סמי אבו שחאדה: קיבלת משכורת בסוף החודש או שהיית צריכה להסביר להם?

סמי אבו שחאדה: איך הם ידעו שאת נמצאת במערכת?

רם שפע: שנייה, סמי.

רם שפע: שירה, אם את יכולה משפט לסיכום כי אנחנו נחזור עכשיו לח"כים ואז אני גם אתייחס לזה.

שירה קדרי: אני רוצה באמת לומר שאני מקווה שהוועדה עכשיו תהיה הנעה לפעולה, כי משרד החינוך, כשאני ביקשתי תגובה ובאמת אני חיכיתי לתגובה במשך זמן ארוך והייתי מוכנה להשעות כדי באמת לקבל תשובות אמיתיות, בסופו של דבר משרד החינוך בחר להגיב בצורה די לקונית, לדבר על זה שהמערכת נמצאת בשלבי טיוב, אבל לא לתת תשובה מהותית לסוגיה העקרונית, והיא שבסוף נכנסות למערכת בעיקר נשים אבל גם גברים, וזה בכלל לא משנה שלא עוברים הכשרה מינימלית.

שירה קדרי: אני באמת בתמימותי הייתי בטוחה שיזמינו אותי להשתלמות של שעתיים, שייצרו קשר, שיהיה איזשהו קשר אנושי פה עם מישהו שאומר, אני עוקב, אני יודע מה קורה.

שירה קדרי: בסוף זה לא קורה ואני ממש מקווה שזאת תהיה הנעה לפעולה כי אני רואה גם בגן של הילדה הגדולה שלי אנשי צוות מתחלפים.

שירה קדרי: אנחנו ההורים, אפשר גם להאשים אותנו ולומר שזו גם אחריות הורית אבל בסוף אנחנו בוחרים לסמוך על המערכת ורוצים לחשוב שהמערכת יודעת מה קורה, שמישהו עוקב.

שירה קדרי: מבט מבפנים מגלה שזה לא ממש ככה.

שירה קדרי: אני באמת מקווה שתהיה פה הנעה לפעולה ולשינוי אמיתי במצב.

רם שפע: שירה, תודה רבה.

רם שפע: אמנם קראתי בזמנו, אני מקווה שכולנו, את הכתבה, ועדיין לשמוע את זה ממקור ראשון, אני חייב להגיד שזה מצמרר.

רם שפע: תיכף נשמע גם את משרד החינוך כמובן וניתן להם את כל המקום להציג את המציאות בזווית שלהם, אבל מציאות בלתי הגיונית.

רם שפע: אני גם הורה לילד בגיל הגן ואני לא יכול לתפוס את המציאות שאת מתארת פה.

רם שפע: חבר הכנסת כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: תודה רבה ותודה לשירה ולכולם.

עופר כסיף: מעבר לסיפור המזעזע אני חושב שצריך להכניס את זה גם לתוך קונטקסט כי זה סימפטום.

עופר כסיף: מה שכרגע אנחנו שמענו זה סימפטום של משהו יותר כללי, והמשהו הכללי הזה הוא הזנחה במשך שנים.

עופר כסיף: זה לא רק הזנחה של עכשיו.

עופר כסיף: אנחנו רואים הזנחה והפקרה של מערכת החינוך במשך שנים מצד כמה וכמה ממשלות ישראל.

עופר כסיף: אני חושב שאי אפשר לנתק את זה למשל גם מסוגיית ההפרטה בחינוך.

עופר כסיף: ברגע שבמערכת החינוך, ולא משנה כרגע באיזה גיל ובאיזו מסגרת, יש תהליך של הפרטה, זה בעצם גם ניסיון של המדינה להסיר מעליה אחריות.

עופר כסיף: ברגע שהמדינה מסירה מעליה אחריות, והפרטה לדידי היא היבט של הסרת אחריות, אז זה מוביל גם מיידית להזנחה.

עופר כסיף: זה לא רק שהמדינה מסירה מעצמה התערבות בתכנים למשל, שזה תלוי איפה.

עופר כסיף: זה דווקא קורה פחות, אבל מסירה מעצמה התערבות בהספקת הצרכים שנוגעים לחינוך, ודיברנו על זה הרבה גם בהקשר של תשלומי ההורים וגם בהקשרים אחרים.

עופר כסיף: הכול קשור.

עופר כסיף: כל ענייני ההפרטה האלה, להעביר את האחריות מהמדינה, אם זה להורים, אם זה לגופים פרטיים, אם זה עובדי קבלן שדרכם מעסיקים יותר ויותר עובדי חינוך, זאת התוצאה ההכרחית.

עופר כסיף: ההזנחה פה באה לידי ביטוי גם בכמה רמות.

עופר כסיף: דבר ראשון, יש פה תפיסה מעוותת של מה הוא חינוך.

עופר כסיף: כפי שאמרה שירה, ברגע שמתייחסים לאנשי חינוך, בין אם זה במקרה שלפנינו גננות, וגם הייתי מוסיף גננים למרות שזה נדיר, ומורים וכן הלאה, ברגע שמתייחסים אליהם כמישהו שאפשר לחפף, זה אומר הרבה לגבי איך מתייחסים לחינוך, שזה פחות חשוב, שזה לא מקצוע, זה תחביב, זה שולי.

עופר כסיף: זה גם אומר איך מתייחסים לילדים.

עופר כסיף: הילדים פחות חשובים.

עופר כסיף: הצרכים שלהם לא חשובים.

עופר כסיף: שיהיה ברור, הביקורת שלי היא לא על אנשי החינוך, הביקורת שלי היא על המערכת, על המדיניות.

עופר כסיף: ברגע שמתייחסים כך לאנשי חינוך, בעצם אומרים, זה לא חשוב שלילדים יהיה מישהו מקצועי.

עופר כסיף: הילדים לא חשובים, הצרכים שלהם לא חשובים.

עופר כסיף: אי אפשר גם לנתק את זה מהתופעה שנחשפנו אליה פעם אחרי פעם, של אלימות.

עופר כסיף: אי אפשר להתעלם מזה.

עופר כסיף: אחד מהדברים שמאפיינים אנשי חינוך ואולי בגיל הרך יותר מכל, זה היכולת גם להתמודד עם קשיים שנוצרים בעיקר עם ילדים קטנים בגלל הקשיים שלהם, אם זה הפרידה מההורים בבוקר, אם זה פחד וחרדות ובכי וכן הלאה.

עופר כסיף: אדם שיכול וראוי להיות גנן או גננת, הוא מי שיכול בראש ובראשונה להתמודד עם הקשיים האלה, ומי שלא יכול להתמודד עם הקשיים האלה, הסכנה שהוא יפנה לאלימות מילולית ופיזית היא הרבה יותר גדולה.

עופר כסיף: כאשר אפשר להעסיק אנשים שאין להם את היכולות האלה או לפחות לא יודעים אם יש להם את היכולות האלה, גם סכנת האלימות עולה.

עופר כסיף: בשרשרת הזאת שהצגתי אסור לנו לנתק אף חרוז בשרשרת כי הכול מרכיב ביחד.

עופר כסיף: טיפול השורש צריך לטעמי להיות שהמדינה סוף סוף תיקח אחריות.

עופר כסיף: לא רק שלא תמשיך בהפרטות, שתחזור בה מההפרטות.

עופר כסיף: זה גם האחריות כלפי הילדים, זה גם האחריות כלפי מה זה חינוך.

עופר כסיף: זה אחריות כלפי תנאי העסקה של המורים, זה אחריות כלפי ההורים, זה אחריות כלפי החברה.

רם שפע: תודה רבה חבר הכנסת כסיף.

רם שפע: בואו נשמע את משרד החינוך.

רם שפע: סוניה פרץ, את איתנו?

סוניה פרץ: כן, אני אתכם.

רם שפע: שלום סוניה, אני בטוח שיש לך הרבה מה לומר, אז תודה רבה שאת איתנו.

רם שפע: בבקשה, נשמח לשמוע את ההתייחסות שלך לכל מה שהיה פה בחצי השעה האחרונה.

סוניה פרץ: בוקר טוב, תודה.

סוניה פרץ: אני אתחיל בזה שאנחנו מבחינתנו מתייחסים למאגר הזה ומטפלים במאגר הזה בחרדת קודש במיוחד לנוכח מה שנאמר כאן במהלך הדיון.

סוניה פרץ: אני ברשות

סוניה פרץ: כם רוצה לתאר בקצרה את המאגר ואת המהלכים שאנחנו עושים בדגש על גני הילדים.

סוניה פרץ: ההחלטה בעצם להקים את מאגר ממלאי המקום התקבלה בעקבות אותו אירוע שהיה בבית ספר נעמי שמר לפני כשנתיים וחצי, ובעצם הבנו שאנחנו צריכים לנהל אחרת את כל סיפור ממלאי המקום השעתיים.

סוניה פרץ: אני רוצה להדגיש, מדובר בממלאי מקום שעתיים כאשר עובד הוראה, גננת, מורה נעדרים לפרק זמן מאוד קצר.

סוניה פרץ: שירה תיארה קודם, גננת לא מרגישה טוב בבוקר ולא יכולה להגיע בבוקר.

סוניה פרץ: לא מדובר פה בהיעדרות ארוכת טווח שבה אנחנו יודעים לנהל את זה באופן אחר, לכן בעצם פעלנו להקים מאגר ממלאי מקום כשמטרה היא בעצם לאפשר שגרה של לימודי בגני הילדים או בבתי הספר ללא שיבושים באמצעות פתרון בכוח אדם להיעדרויות של עובדי הוראה במהלך ימי הלימודים.

סוניה פרץ: הגדרנו תהליכים מאוד נוקשים לגבי אישור ממלאי מקום שעתיים, מכל הבחינות.

סוניה פרץ: גם קבענו תנאי סף לעניין הזה.

סוניה פרץ: הגדרנו במכרז תנאי סף.

סוניה פרץ: מן הסתם מכיוון שמדובר בממלאי מקום שעתיים, אז אנשים בעלי הכשרה מלאה של תואר ותעודת הוראה לא יושבים בבית ומחכים להזמנות אקראיות מדי יום, ולכן תנאי הסף שלנו הם תנאי סף שכן דורשים השכלה, שכן דורשים ניסיון, לא בהכרח השכלה מלאה.

סוניה פרץ: אנחנו בעצם בנינו פה איזשהו מהלך חדש שאנחנו מנסים אותו ומטייבים אותו כל הזמן.

סוניה פרץ: אנחנו תוך כדי תנועה עולים על הדברים שצריך לשפר אותם, עולים על הדברים שצריך לטייב אותם.

סוניה פרץ: למכרז הזה ניגשו כמה חברות.

סוניה פרץ: זכו שתי חברות.

סוניה פרץ: חילקנו ביניהן את הארץ ובעצם התפקיד שלהן זה לגייס את ממלאי המקום ולפתח עבורנו איזשהו מהלך שבו יש גם מוקד טלפוני, גם אתר אינטרנט וגם אפליקציה שבעזרתה מנהלי מוסדות החינוך יכולים להזמין ממלאי מקום.

סוניה פרץ: אנחנו התחלנו בפיילוט לפני שנה.

סוניה פרץ: רצינו לראות איך הדבר הזה מתקיים, איך הדבר הזה פועל, איך אנחנו יכולים לשפר אותו.

סוניה פרץ: תכננו להפעיל אותו השנה בהדרגה.

סוניה פרץ: הקורונה טיפה שינתה לנו את כל התוכניות.

סוניה פרץ: תוך כדי תנועה הבנו שהפעולות שאנחנו עושים צריכות להיות אחרות בכל מה שקשור לגני הילדים, ולכן מה שעשינו זה כזה דבר: גייסנו לכל מחוז מדריכה שהתפקיד שלה יהיה לראיין את ממלאי המקום שמיועדים לגני הילדים.

סוניה פרץ: סיכמנו שבעצם רק מי שיאושר על ידי הצוות הפדגוגי של המשרד במחוז יוכל להיקלט בתוך המאגר.

סוניה פרץ: אנחנו פשוט נקים בתוך המאגר הכללי מאגר ממלאי מקום לגני הילדים, שרק מי שעבר אישור שיפוקח על ידי האגף לחינוך קדם-יסודי יוכל להיכלל בתוך המאגר הזה.

סוניה פרץ: התפקיד של המדריכות יהיה גם לבנות תכנים, לפתח תכנים וגם לבצע בקרות נדרשות כאשר ממלאי מקום נמצאים בתוך הגנים.

סוניה פרץ: כמו שאמרתי, אנחנו בתהליך.

סוניה פרץ: זה דבר חדש.

סוניה פרץ: את המהלך הזה שאני מתארת לגבי גני הילדים אנחנו מתכוונים למקד בחודשים הקרובים.

סוניה פרץ: בינתיים התהליכים הקודמים שאורלי תיארה, עם הזמנה על ידי גננות, הזמנה על ידי מפקחות, ממשיך עד שאנחנו לא נראה שהמאגר הזה נותן את המענה הראוי והמתאים להפעיל את המערכת.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: אני מודה שיש לי הרבה שאלות.

רם שפע: אני שמח שאת מסכימה עם המהות של הדיון שהמצב לא טוב ושאתם מבינים שזה לא מתנהל כמו שצריך.

רם שפע: אני לא מכניס לך מילים לפה אלא רוח הדברים שאמרת.

סוניה פרץ: אני מבקשת לתקן.

סוניה פרץ: אני אומרת שאנחנו נותנים שירות, שאנחנו תוך כדי תנועה עושים את ההתאמות שנדרשות.

סוניה פרץ: אני לא אמרתי שהדבר הזה - - -

רם שפע: אני אמרתי שלא אמרת.

רם שפע: אני הסתייגתי.

רם שפע: אמרתי, אני לא שם לך מילים בפה.

רם שפע: מה לעשות, מותר לי לפרש את דברייך ומדברייך אפשר להבין שברור שהמציאות לא טובה.

סמי אבו שחאדה: רם, היא אמרה שהיא תגיד לנו לגבי ההשכלה והניסיון.

אורלי פרומן: סוניה, אנחנו רוצים לדעת מה הם תנאי ההשכלה.

אורלי פרומן: אמרת, השכלה לא בהכרח מלאה.

אורלי פרומן: מה ההשכלה, מה הניסיון?

אורלי פרומן: אני רק רוצה לתקן שהמפקחות של גני הילדים כבר מזמן הפסיקו לשבץ ממלאות מקום.

אורלי פרומן: אין להן בארסנל שלהן גננות מחליפות.

אורלי פרומן: הן כבר לא רוצות להתעסק בזה.

אורלי פרומן: זה טוב שלקחתם את העניין בידיים ואתם מבינים שצריך פה לעשות משהו אחר, אבל לדעתי מישהי ללא הכשרה מלאה ומוסמכת לטפל בגיל הרך, שאתם מכירים אותה, שאתם מלווים אותה, שהפיקוח יודע שהיא טובה, לא יכולה להיכנס ולהיות אחראית על 35 זאטוטים חסרי ישע לצורך העניין, ואני מזהירה שלא נתעורר מאוחר מדי.

אורלי פרומן: ראו דוגמאות בגיל הרך, מה שקורה מלידה עד שלוש.

אורלי פרומן: כל שבוע, כל שבועיים יש לנו מקרה טראגי אחר שאנחנו יודעים עליו.

אורלי פרומן: כמה אחרים יש?

אורלי פרומן: מבורך שלקחתם את זה לידיים אבל יש דברים שאסור להתפשר עליהם.

סוניה פרץ: אורלי, זו הסיבה שבעצם גייסנו מדריכות שזה יהיה התפקיד שלהן.

סוניה פרץ: התפקיד שלהן יהיה לראיין את כל ממלאי המקום שאנחנו מייעדים לגני הילדים ורק מי שיאושר בהתאם למכוון - - -

רם שפע: מה הכוונה מכוון?

רם שפע: המדריכה מראיינת אותו או אותה, שואלת אותה שאלות?

רם שפע: לא הבנתי.

עופר כסיף: מי זאת המדריכה?

עופר כסיף: מאיפה היא מגיעה?

סמי אבו שחאדה: מה תנאי הסף?

סוניה פרץ: תנאי הסף שאנחנו הגדרנו מתייחסים לבעלי תעודת הוראה, לעובדי הוראה גמלאים.

סוניה פרץ: אנחנו מאפשרים גם לעובדי הוראה גמלאים לשמש - - -

רם שפע: תנאי סף זה אומר שצריך תעודת הוראה?

סוניה פרץ: אנחנו הגדרנו סדרה של קריטריונים עם עדיפויות בתוך המכרז.

סוניה פרץ: אני מקריאה לכם חלק מהתנאים שאנחנו הגדרנו.

סוניה פרץ: הגדרנו מי שיש לו תעודת הוראה.

רם שפע: סוניה, אני בכוונה מתעקש.

רם שפע: תנאי ויתרון זה שני דברים מאוד שונים.

רם שפע: אם זה תנאי סף, תגידי שזה תנאי סף.

רם שפע: אם זה יתרון, תגידי שזה יתרון, בבקשה.

סוניה פרץ: אני אומרת שאלה הכללים שאנחנו קבענו במכרז.

סוניה פרץ: אנחנו קבענו תנאי סף.

סוניה פרץ: אנחנו כתבנו את זה במפורש: בעלי תעודת הוראה, עובדי הוראה גמלאים, בעלי ניסיון של שנה בהוראה או בהדרכה, בעלי תואר אקדמאי ממוסד להשכלה גבוהה, בעלי דרגות שוות ערך, סטודנטים להכשרה להוראה, סטודנטים במוסדות אקדמיים.

סוניה פרץ: הגדרנו את התנאים האלה כי כמו שאמרתי, כשאתה מביא ממלאי מקום שעתיים, אנשים עם השכלה מלאה לא יושבים בבית היום ומחכים להזמנה פה ושם באופן אקראי.

אורלי פרומן: אבל זה מה שעתיים?

אורלי פרומן: הוא לא בא לשעה-שעתיים.

אורלי פרומן: הוא לפעמים בא לשבוע לגן וכל יום יש להם מה לעשות.

אורלי פרומן: לצערנו יש היעדרויות כי זה סקטור מאוד גדול וזה טבעי שיש היעדרויות, זאת אומרת, ממלאת מקום יכולה כל יום לעבוד במערכת החינוך.

אורלי פרומן: היא לא תשב בבית, אנחנו יודעים את זה.

רם שפע: סוניה, אני מתחבר רגע לדברים שאורלי אמרה קודם.

רם שפע: ברור שיש פה אתגר.

רם שפע: אנחנו מבינים שהסיטואציה הזו שבה צריך החלפה שעתית, יומית או דו-יומית היא אתגר גדול.

רם שפע: זה ברור לכולנו.

רם שפע: באמת מעניין אותי להבין מה היה לפני עשר שנים.

רם שפע: איך זה התנהל?

רם שפע: לפני שהיה מאגר לפי מה שאורלי לפחות מתארת, הייתה פה מציאות אחרת.

רם שפע: לא כל מי שרצתה או רצה, נכנס לעבוד בגן כמחליף.

רם שפע: אני מפספס משהו?

סוניה פרץ: קודם כל אני לא מכירה את מה שאורלי אמרה לגבי ממלאות מקום קבועות.

סוניה פרץ: אני לא חושבת שהיה כזה דבר.

סוניה פרץ: מה שהיה קודם, הגננות, המפקחות, הרשויות המקומיות חיפשו ממלאי מקום.

סוניה פרץ: כמו שאמרתי, לפעמים זה ב-7:00 בבוקר, לפעמים זה ב-8:00 בבוקר גננת מודיעה שהיא מסיבות כאלה ואחרות תיעדר מהגן, ולכן היה פה איזשהו מרוץ אחרי חיפוש ממלאי מקום שיכנסו לתוך הגנים.

סוניה פרץ: המאגר הזה, המטרה שלו בסופו של דבר לתת את המענה הזה.

סוניה פרץ: אנחנו דרך אגב בעניין הזה עובדים עם מנהלות מחלקות הגנים בשלטון המקומי.

סוניה פרץ: ראיתי שמיכל אונגר נמצאת פה, מפתח תקווה, ששם עשינו את הפיילוט בתחילת הדרך, והיא יכולה גם לספר את זה מהחוויות שלה, אבל עד להקמת המאגר, וכמו שאמרתי, גם עכשיו זה ממשיך בדרך הזאת, האיתור של ממלא מקום נעשה גם על ידי הגננות, גם על ידי המפקחות וגם על ידי הרשויות המקומיות.

אורלי פרומן: בפרקטיקה, הרשויות המקומיות עסקו בזה הרבה, אני יכולה לומר לך, כי ב-7:00 בבוקר דבר ראשון מצלצלים לראש העיר או למנהל אגף חינוך שאין גננת.

אורלי פרומן: לא משנה, נכנסים לתהליך אחר שהוא מבורך, רק צריך מאוד לשפצר אותו, זאת אומרת, הנושא של הסמכה, ניסיון, היכרות אישית עם כל מי שנכנס לגן הילדים הוא קריטי בעיניי.

אורלי פרומן: הסיפור השעתי, אל תבלבלו.

אורלי פרומן: איך אתם משלמים להם שכר, זה סיפור אחר ואולי הוא גם משליך על איכות האנשים שמצטרפים.

אורלי פרומן: אתם משלמים להם שעתי ולא משכורת חודשית אבל זה לא מילוי מקום שעתי.

אורלי פרומן: כשהיא באה לגן, היא באה מ-8:00 עד 14:00 והיא באה לפעמים לשבוע מלא והיא באה ליותר, והיא כל יום נמצאת בגן אחר, שמעתם את הסיפור של שירה, אז השעתי הוא רק לגבי אופן התשלום.

אורלי פרומן: גם על זה צריך לחשוב כי זה מביא איכויות כאלו ואחרות של אנשים.

רם שפע: אוקיי, אני רוצה בבקשה לפנות לענת דדון, יו"ר המחלקה לגננות בהסתדרות המורים.

רם שפע: אני בטוח שגם לה יש הרבה אור לשפוך על הדיון.

רם שפע: בבקשה.

ענת טוראל דדון: לגמרי.

ענת טוראל דדון: שלום לכולם, קודם כל אני רוצה להודות לך חבר הכנסת רם שפע על הנושא החשוב ביותר.

ענת טוראל דדון: אורלי, כל הכבוד על הדיון הזה, ושירה קדרי שבהחלט האירה את עיננו ואת עיניי כל עם ישראל.

ענת טוראל דדון: אני הייתי קוראת לדיון הזה - מי שומר על ילדי הגן, כי אף אחד לא שומר על ילדי הגן כשהגננת לא נמצאת.

ענת טוראל דדון: נושא מילוי המקום בענייני גננות לא נולד אתמול, גם לא נולד שנה שעברה כשהוקם המאגר של משרד החינוך.

ענת טוראל דדון: אני כגננת יכולה להגיד לכם שכשהייתי חולה עם 40 חום, נאלצתי לחפש לעצמי מילוי מקום כי למפקחת לא היה ולזה לא היה ולא היה מי שיחליף אותנו בגן.

ענת טוראל דדון: יש כאן כמה דברים שצריך לשים עליהם את הדגש מעבר לכל מה שאמרתם.

ענת טוראל דדון: גננת שמזמינה לגן מילוי מקום, היא נושאת באחריות פלילית לעניין.

ענת טוראל דדון: עכשיו אני אספר לכם שני סיפורים על עניין המאגר הזה של משרד החינוך.

ענת טוראל דדון: המאגר הזה כמו ששירה אמרה, כל אחד, סליחה על הביטוי, שיש לו דופק ותעודת זהות ו-12 שנות לימוד יכול להיות הגננת של הילדים שלנו.

ענת טוראל דדון: אני לא הייתי קוראת להם גננת.

ענת טוראל דדון: בכלל, כל העניין הזה של גננת, אנחנו צריכים דיון בפני עצמו כדי להבהיר מי היא גננת, מה זה הפרופסיה הזאת, כמה זה חשוב לקרוא לבן אדם בשמו ולא להתחזות.

ענת טוראל דדון: משרד החינוך הקים את המאגר בעקבות לחץ מאוד מאוד גדול שלנו, של הסתדרות המורים שבאה ואמרה לגננות, זהו, אתן יותר לא מזמינות לעצמכן מילוי מקום.

ענת טוראל דדון: על פי חוזר מנכ"ל זה תפקיד המפקחת או הרשות המקומית.

ענת טוראל דדון: אתן חולות?

ענת טוראל דדון: תדאגו להיות בריאות.

ענת טוראל דדון: משרד החינוך באמת הרים את הכפפה הזאת שצריך למצוא מילוי מקום לגננות.

ענת טוראל דדון: אי אפשר לסגור גנים, אי אפשר להשאיר 35 ילדים ללא גננת.

ענת טוראל דדון: להפתעתנו הרבה, גננת שהייתה חולה, ישבה בבית, רק שוחחה עם אותה בחורה מהמאגר, להדריך אותה מה לעשות, קיבלה למחרת טלפון מהמשטרה ואמרו לה, שלום גבירתי, את מוזמנת לחקירה.

ענת טוראל דדון: כשהיא הגיעה לחקירה אמרו לה שאותה ממלאת מקום שהייתה בגן והיא לא גננת, סטרה לאחת הילדות והאימא ניגשה והגישה תלונה במשטרה, ומי שנחקר במשטרה זאת הגננת.

ענת טוראל דדון: במקרה שני ילדה הצליחה לצאת מהגן, מצאו אותה כמעט קילומטר מהגן, אני לא יודעת בדיוק את כל הפרטים, ומי שנחקרה זה שוב אותה גננת שהייתה חולה בבית.

ענת טוראל דדון: הסתדרות המורים, המחלקה לגננות, הוצאנו הנחיה שגננות לא משתמשות במאגר הזה.

ענת טוראל דדון: אנחנו אוסרים עליהם להשתמש במאגר הזה.

ענת טוראל דדון: זה לצורך לעניין האחריות של עובדי ההוראה.

ענת טוראל דדון: הרי מי שמנהל את הגן זאת מנהלת הגן.

ענת טוראל דדון: גם אם היא חולה בבית, היא עדיין מנהלת את הגן.

קריאה: זו פשוט טענה לא נכונה, אבל בסדר.

רם שפע: אני לא יודע מי דיבר אבל אתה תקבל בהמשך הדרך.

ענת טוראל דדון: כל מה שאני אומרת הוא לא נכון, זה בסדר, אני נוהגת להמציא המצאות.

רם שפע: הכול בסדר, תמשיכי.

ענת טוראל דדון: אני מאוד מסכימה עם מה שאמר כאן חבר הכנסת כסיף.

ענת טוראל דדון: חינוך הוא לא בייביסיטר.

ענת טוראל דדון: גננת לומדת ארבע שנים כדי להיות גננת, ואז היא עוברת סטאז' ואז יש עליה פיקוח.

ענת טוראל דדון: יש מפקחת, יש מדריכה, יש מובילה.

ענת טוראל דדון: להפסיק בבקשה להתייחס למקצוע הגננת, המקצוע הכול כך יקר הזה, כל חשוב הזה, כבייביסיטר.

ענת טוראל דדון: עובדי קבלן לא יכולים להיות גננת.

ענת טוראל דדון: משרד החינוך צריך לקחת אחריות בעניין הזה.

ענת טוראל דדון: אני בהחלט מסכימה להצעה של חברת הכנסת פרומן.

ענת טוראל דדון: אני כן זוכרת שהיה דבר כזה.

ענת טוראל דדון: היה מלאי של ממלאות מקום שהיו שייכות למשרד החינוך.

ענת טוראל דדון: כשגננת הייתה חולה, היא הייתה פונה למפקחת והמפקחת הייתה משבצת.

ענת טוראל דדון: שוב, זה אנשים שהוכשרו לתפקיד ולא כל מי שבא לו להיות גננת, יכול להיות גננת.

רם שפע: תודה רבה.

אורלי פרומן: סוניה דיברה על מדריכות מחוזיות.

אורלי פרומן: האם המדריכות כבר מונו?

אורלי פרומן: האם התחילו לראיין?

אורלי פרומן: כמה יש במאגר לקראת שנה הבאה?

אורלי פרומן: האם התהליך הזה כבר התחיל?

סוניה פרץ: אנחנו כבר מינינו את המדריכות בינואר, אבל כמו שאמרתי, הקורונה קצת שיבשה לנו את כל התוכניות האלה.

סוניה פרץ: המדריכות יתחילו לראיין בקרוב.

סוניה פרץ: יכול להיות שחלקן יתחלף בתחילת ספטמבר אבל בגדול בכל מחוז תהיה מדריכה שזה יהיה התפקיד שלה.

סמי אבו שחאדה: סוניה, אני מנסה להבין את הבעיה ואת הפתרון שאת מציגים לבעיה.

סמי אבו שחאדה: הרי בגן יש גם סייעות שעובדות ומכירות את הילדים.

סמי אבו שחאדה: גנים זה לא בן אדם אחד.

סמי אבו שחאדה: לי נראה שאולי עדיף שלא יבוא מישהו מבחוץ שאין לו את ההשכלה הנדרשת ואין לו את הניסיון ואת הידע לעבוד עם הילדים כמה שעות.

סמי אבו שחאדה: לי נראה יותר טוב בלי הפתרון הזה.

סמי אבו שחאדה: או שיש גננות שמחליפות גננות ויש להן ידע והשכלה ואת כל מה שצריך בשביל לנהל גן ולהתמודד עם ילדים או שלא מביאים מישהו אחר שלא יכול לעשות את העבודה.

סמי אבו שחאדה: אני רק יכול לחשוב על נזק שיכול לקרות מהדבר הזה.

סמי אבו שחאדה: אני לא רואה את היתרונות בפתרון הזה.

סמי אבו שחאדה: אני לא יודע למה המערכת לא יכולה להחזיק מאגר של גננות שיכולות לעשות מילוי מקום.

סמי אבו שחאדה: לא יכול להבין.

סוניה פרץ: אבל זה בדיוק מה שאני תיארתי שאנחנו עושים, שאנחנו בעצם מייצרים כרגע מאגר של כשרים להיות בגני הילדים.

סמי אבו שחאדה: העניין של הכשרים, לפי ההגדרה שלך אני לא יודע כמה הם כשרים.

סמי אבו שחאדה: אנחנו מדברים על גננות שמחליפות גננות, לא אנשים כשרים, מצוינים, יש להם תעודת בגרות נפלאה.

סמי אבו שחאדה: זו מערכת חינוך, שייכת למדינה, נותנת פתרון חינוך לאזרחי המדינה ולילדים שלנו.

סמי אבו שחאדה: מה שאני מצפה מהם, שמי שבאה לעבוד כגננת, היא גננת.

סמי אבו שחאדה: מי שהוא גנן, הוא גנן.

סמי אבו שחאדה: אנשים שעברו הכשרה אחרת הם פשוט לא כאלה.

סמי אבו שחאדה: זה חוסך כסף?

סמי אבו שחאדה: אני בטוח שזה חוסך כסף.

סמי אבו שחאדה: מוציאים את זה לחברות פרטיות כדי שהן יעשו כסף?

סמי אבו שחאדה: אני בטוח שגם החברות הפרטיות יעשו מזה כסף.

סמי אבו שחאדה: האם זה פתרון חינוכי לילדים?

סמי אבו שחאדה: אני לא רואה בזה שום דבר כזה.

רם שפע: מיכל מנקס, את רוצה להתייחס כנציגת חינוך וחברה בשלטון המקומי?

מיכל מנקס: בהחלט אני אשמח להתייחס.

מיכל מנקס: אני קודם כל רוצה לחזק את חברת הכנסת אורלי פרומן בכך שהעלתה את הנושא.

מיכל מנקס: הרי כולנו חושבים אותו דבר ואנחנו גם סבורים שחינוך הוא לא משחק ילדים, וגני הילדים במיוחד הם לא מקום לבייביסיטר.

מיכל מנקס: הבעיה מוכרת וידועה והרשויות המקומיות לצערי נקלעו למצב שהוא לא לפתחן.

מיכל מנקס: הן נכנסו בנעלי המדינה בעל כורחן, שהרי בואו נודה על האמת, מי שצריך למלא מקום של עובד הוא המעסיק שלו, המעסיק הישיר או הזמין ביותר שאמור להיות בשטח או מפקח משרד החינוך, אלא שלמפקח למרבה הצער יש עשרות גנים שהוא אחראי עליהם ואני גם לא בטוחה שבמתווה העבודה של הפיקוח יש את התפקיד הזה.

מיכל מנקס: כך נותרת הרשות המקומית עם הברירה לסגור את הגן או להפעיל אותו.

מיכל מנקס: אני מניחה שאולי זו השעה וזו ההזדמנות להגיע לקבלת החלטות.

מיכל מנקס: אני אפילו לא מתארת את העובדה שלא בסמכות, אגב, אגף החינוך הופך למעסיק של מי שלא עובד שלו ובאמת האחריות היא רבה.

מיכל מנקס: אני חושבת שבדיון הזה אפשר לקבל החלטה מאוד אמיצה: אם אין גננת, לא יפתח הגן.

מיכל מנקס: השאלה אם זה יעמוד במבחן המציאות ומה יחסי האיזון, איזה סיכונים למול הסיכויים, איפה הצרכים למול הסוגיה שלפתחנו?

מיכל מנקס: הרי אנחנו לא מדברים פה על אשמים ולא אשמים.

מיכל מנקס: קמה גננת בבוקר ומרגישה לא טוב, חולה ולא יכולה להגיע.

מיכל מנקס: אנחנו רואים את הדברים הללו לצערי בבוקר ולא יום קודם לכן וזו באמת מצוקה.

מיכל מנקס: אנחנו בני אדם.

מיכל מנקס: גם הגננות כמובן, מותר שתהיינה חולות או שלא תגענה מסיבה כזו או אחרת, אבל אנחנו באמת בבעיה.

מיכל מנקס: אני מעודדת מעצם היצירה של מנגנון מילוי מקום ונכון שאסור לוותר פה על תנאי הסף המינימליים.

מיכל מנקס: אני סקפטית האם בכל הארץ יימצא כוח אדם ראוי ברמת הכישורים שיוכל למלא את המקום.

מיכל מנקס: הבעיה היא בעיה וכולנו זועקים אותה, כל אחד במקומו הוא.

מיכל מנקס: אני לא רואה פה את הפתרון המסתמן.

מיכל מנקס: אשמח לשמוע מה מציעים.

רם שפע: תודה רבה מיכל.

רם שפע: אנחנו תיכף נשמע עוד כמה אנשים שנמצאים איתנו ואחרי זה נוכל לחזור למשרד.

רם שפע: נמצאת איתנו נועה צור ברוש, מנהלת הגיל הרך בתנועה הקיבוצית.

רם שפע: שלום נועה, בוקר טוב.

נועה צור ברוש: בוקר טוב, תודה רבה קודם כל לחבר הכנסת רם שפע.

נועה צור ברוש: חברת הכנסת אורלי פרומן, זה בהחלט נושא חשוב ואני שמחה שהוא עלה.

נועה צור ברוש: אני רגע רוצה לצייר לכם ציור בגן אחד עם כל המרכיבים שבתוכו, ותדמיינו, יש 30 ילדים, זה הדבר הקבוע היחיד בגן.

נועה צור ברוש: יש אמנם גננת והיא תחת משרד החינוך והמפקחת של משרד החינוך.

נועה צור ברוש: במקרה הזה אנחנו מדברים על מה קורה אם הגננת לא נמצאת ואז הפתרון כביכול שניתן על ידי משרד החינוך הוא המאגר הזה.

נועה צור ברוש: המאגר הזה הוא בכלל מיקור חוץ של משרד החינוך, זאת אומרת זה כבר עוד מישהו שמתעסק או אחראי על דמות נוספת בגן, ויש כמובן את הסייעות שהן באחריות הרשות המקומית.

נועה צור ברוש: אני לא מדברת על הבעיה של הכשרות שהיא קשה מאוד, אני לא מדברת על בעיית כוח אדם בגיל הרך, משבר שאני חיה אותו וכולנו חיים אותו יום-יום.

נועה צור ברוש: בעצם אני מרגישה שכבר אי אפשר לחתוך יותר את הגיל הרך ולחלק אותו לעוד גורמים שייקחו עליו אחריות, ולכן המאגר החיצוני הזה נראה לי הזוי.

נועה צור ברוש: שירה דיברה על השתלמות של שעתיים שהיא קיוותה שהיא תהיה.

נועה צור ברוש: גם שיחת טלפון של הגננת יום לפני נשמע לי הזוי לחלוטין כדי להכניס מישהו לגן.

נועה צור ברוש: שוב אני מרגישה שאנחנו פה עוסקים רק בלשים פלסטר על בעיה רחבה ועמוקה הרבה יותר בגיל הרך במקום לחשוב על איזושהי הכשרה או תוכנית ארוכת טווח שתיתן את ההכשרה שצריכים לתת לכל הסייעות בגיל הרך או המטפלות-חינוכיות.

נועה צור ברוש: היא אמרה educaring, שזה כל כך נכון, ולאפשר איזשהו קורס.

נועה צור ברוש: בארצות הברית, בצרפת יש לימודים של שנתיים שמחויבות הסייעות ללמוד אותם.

נועה צור ברוש: נכון להיום היחידה בגן שמקבלת הדרכה פדגוגית היא הגננת מטעם משרד החינוך.

נועה צור ברוש: הסייעות שנמצאות בגן, במידה והרשות יכולה להרשות זאת לעצמה, היא מקבלת הכשרה של כמה ימים בשנה.

נועה צור ברוש: אני לא יודעת איזו הדרכה פדגוגית.

נועה צור ברוש: יש רשויות שכן, יש רשויות שלא.

נועה צור ברוש: הנושא של הכשרות והדרכות, אנחנו כל הזמן מדברים על הגננת.

נועה צור ברוש: ענת, אני מסכימה איתך אבל חייבים פה לדבר גם על הצוותים, גם על הסייעות שנמצאות בגן יום שלם עם הילדים.

נועה צור ברוש: אני מבקשת שיהיה דיון ארוך טווח.

נועה צור ברוש: יש דרכים.

נועה צור ברוש: יש מדינות שפועלות.

נועה צור ברוש: זה ייקח זמן, זה לא מהיום למחר אבל אי אפשר להמשיך לשים פלסטר כל פעם.

נועה צור ברוש: זה רק מוריד את היכולת שלנו לנהל גן ולתת מענה מקצועי.

נועה צור ברוש: המאגר הזה הוא בהחלט לא הפתרון.

נועה צור ברוש: אם מעבירים את האחריות לרשות, כמובן שזה חייב לעבור גם עם תקציבים.

נועה צור ברוש: זה נכון שהיום מנהלת גיל רך ברשות מקומית, במקום להתעסק בתכלול של כל משרדי הממשלה שעוסקים בגיל הרך ולתת את המענה המיטבי, עוסקת בסידור כוח האדם, סייעות של מגיעות, גננות שלא מגיעות.

נועה צור ברוש: אף אחד מהגופים כרגע לא מסוגל לתת מענה מתכלל ומקצועי.

רם שפע: נועה, תודה רבה.

רם שפע: הארת פה כמה זוויות חשובות.

רם שפע: ככל שהדקות עוברות, אני מבין את עומק האירוע האדיר הזה שאנחנו מתמודדים איתו.

רם שפע: יש לי כל מיני מסקנות אבל אנחנו נחכה להמשך הדיון.

רם שפע: נמצאת איתנו גם סיגל שפיץ טולדנו, נציגת הנהגת ההורים, יו"ר ועד הגנים.

רם שפע: שלום לך.

סיגל שפיץ טולדנו: שלום, תודה רבה על המקום להשמיע את דעת ההורים מהשטח.

סיגל שפיץ טולדנו: אני חייבת להתחיל ולומר שהדיון הזה הוא כל כך עצוב.

סיגל שפיץ טולדנו: יש הרבה דיונים עצובים לאחרונה עם כל הקורונה, אבל כאימא לפני שאני יו"ר ועד הגנים, אני באמת אימא שמה לעשות, קרה ויצא לי עשר שנים ברצף במערכת גני הילדים, ואנחנו רואים באמת שאנחנו לא מתקדמים קדימה.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו לא מצליחים לשפר ולייעל את המערכת.

סיגל שפיץ טולדנו: כשאני שומעת דיון כזה על גננות מחליפות, שזה לכאורה פינה במערכת החינוך, אנחנו כולנו פה מבינים כמה המצב כאן הוא כל כך קשה, ולא דיברנו על נקודה אחת חשובה, למה בעצם אנחנו מגיעים למצב שאין גננות מחליפות מוכשרות?

סיגל שפיץ טולדנו: למה מקבלים כל אחת?

סיגל שפיץ טולדנו: כי חסר כוח אדם במערכת החינוך, והוא משמעותי.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו יודעים היום שיש ירידה בכמות הנרשמים ללימודי החינוך במיוחד בתחום הגיל הרך, ובעצם אף אחת לא רוצה לעבוד במקצוע הזה במדינת ישראל, יש לומר, וחשוב לתת על הסיפור הזה את הדעת.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו צועקים את זה כל הזמן.

סיגל שפיץ טולדנו: זה כמובן לא מספיק.

סיגל שפיץ טולדנו: אם חברי הכנסת לא יעזרו לנו וסוף סוף אחת ולתמיד לעשות סדר בסיפור הזה של מעמד הגננת, מעמד המורה ומעמד ההורה, יש לומר, כי גם לנו יש מעמד והוא חשוב, אז אנחנו רק נלך אחורה בסיפור הזה כי אף אחת לא תרצה לעבוד במקצוע, ואז לאורך זמן אנחנו מתפשרים בכל הרמות, בגנים, בבתי הספר, בצהרונים שלא נדבר, שזה סיפור אחר, על גננות מחליפות לכאורה, כי אנחנו שמענו עכשיו היטב שהן לא גננות.

סיגל שפיץ טולדנו: חוץ מזה אנחנו גם פוגעים בכל שאר הרפורמות שקבעו לנו כמו רפורמת הסייעת השנייה.

סיגל שפיץ טולדנו: אתם מדברים פה על גננת מחליפה אבל הרבה פעמים לא רק שהיא לא גננת מחליפה, לוקחים לנו את הסייעות לטובת החלפת הגננות וכל הדבר הזה קורה כי חסר כוח אדם במערכת, כי אין מספיק אנשים שרוצים לעבוד בגני הילדים.

סיגל שפיץ טולדנו: משרד החינוך יודע את זה.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו פנינו לא פעם גם ברמה העירונית ומהרבה ישובים אחרים.

סיגל שפיץ טולדנו: אני ספציפית יושבת-ראש ועד הגנים בגבעתיים.

סיגל שפיץ טולדנו: משרד החינוך מחזיר תשובה לקונית, חברים, אנחנו יודעים שזו הבעיה.

סיגל שפיץ טולדנו: אין גננות.

סיגל שפיץ טולדנו: זה מה יש.

סיגל שפיץ טולדנו: לוקחים לכם את הסייעות, אז אין סייעת שנייה.

סיגל שפיץ טולדנו: ככה זה נראה כשבעצם זה הדבר הכי חשוב בגני הילדים.

סיגל שפיץ טולדנו: מישהי דיברה פה קודם על הפן הרגשי.

סיגל שפיץ טולדנו: ברור שלפני הכול צריך לקבל הכשרה.

סיגל שפיץ טולדנו: אגב, לפעמים יכול להיות שיותר טוב שהסייעת תהיה המחליפה מאשר אותה גננת-לא-גננת שאף אחד לא יודע שום דבר לגביה ומי היא.

סיגל שפיץ טולדנו: כולנו דיברנו כאן על פתרונות ארוכי טווח.

סיגל שפיץ טולדנו: אני בן אדם פרקטי, אני חושבת שיש שני דברים שאפשר להשיג בטווח הקרוב לפחות.

סיגל שפיץ טולדנו: חייב להיות נוהל ברור של קשר בין גננת הבוקר לאותה גננת מחליפה, גם אם היא חולה, גם אם לא יודעת מה.

סיגל שפיץ טולדנו: יש ילדים שאתמול חוו אירוע קשה, ילדים שחזרו ממחלה ארוכה, ילדים שאתמול קרה להם איזשהו מקרה עצוב במשפחה והגננת של הבוקר יודעת את זה אבל כרגע היא חולה וזה בסדר.

סיגל שפיץ טולדנו: חייב שיהיה קשר כנוהל ברור שאי אפשר לוותר עליו, בין גננת הבוקר לאותה גננת מחליפה לפני שהיא נכנסת לגן כדי לדעת בדיוק איפה לשים את תשומת הלב, מי צריך יותר יחס באותו יום.

סיגל שפיץ טולדנו: לא יכול להיות שהיא נכנסת כדף חלק.

סיגל שפיץ טולדנו: דבר שני, אולי הגיע הזמן שהרשויות או המפקחת, לא משנה מי, באיזה דרך הכי פשוטה שתבחרו לדווח להורים על החלפות.

סיגל שפיץ טולדנו: האם יכול להיות שההורים לא יודעים שיש כרגע איזושהי גננת שאף אחד לא שמע עליה ולא מכיר אותה וכמו שאמרתם, יש לה רק 12 שנות לימוד?

סיגל שפיץ טולדנו: דיברה חברת הכנסת אורלי על הסיפור הזה שאנחנו שומעים לאחרונה הרבה על התעללויות, שלא נדע.

סיגל שפיץ טולדנו: זה יגיע בסוף גם לגנים של שלוש עד שש.

סיגל שפיץ טולדנו: זה לא יהיה רק באפס עד שלוש.

סיגל שפיץ טולדנו: ככל שיהיו יותר מחליפות כאלו, אנחנו נמצא את זה שם, וזה לא בושה לדווח להורים על החלפה.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו שומעים לא פעם את האמירה, "אנחנו לא עובדים אצלכם".

סיגל שפיץ טולדנו: עצוב לי מאוד לשמוע את זה.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו שומעים את זה כל הזמן מכל מיני כיוונים, וחבל.

סיגל שפיץ טולדנו: לדווח להורים על החלפה זה דבר מינימלי.

סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו לא הלקוחות, אנחנו שותפים לדרך.

סיגל שפיץ טולדנו: זה הילדים שלנו שם.

סיגל שפיץ טולדנו: הילדים שלנו נמצאים עם אותה גננת מחליפה, עם אותה סייעת.

סיגל שפיץ טולדנו: לפעמים כל הצוות הוא חדש.

סיגל שפיץ טולדנו: תנו לנו את זכות הבחירה גם להחליט אולי באותו יום לא נשלח את הילד כי הילד נמצא כרגע בתקופה רגשית קשה, ואם גננת הבוקר לא נמצאת ואנחנו יודעים שזה קיים, יש ילדים שמתחרפנים, במילים פשוטות, ואולי אני כאימא אחליט שבאותו יום אני לוקחת יום חופש.

סיגל שפיץ טולדנו: אז לדווח להורים ולקבוע קשר ברור בכל מקרה של החלפה, זה שני דברים שהם פתרונות לטווח הקצר שאפשר לפי דעתי ליישם.

סיגל שפיץ טולדנו: תודה.

סיגל שפיץ טולדנו: (היו"ר אורלי פרומן)

אורלי פרומן: תודה רבה, סיגל.

אורלי פרומן: האם מעיין וולשבר, גננת, מנהלת גן נמצאת איתנו?

מעיין וולשבר: אני נמצאת.

אורלי פרומן: מעיין, היינו שמחים לשמוע מנקודת המבט של הגננות.

אורלי פרומן: בעצם לא אתן הנושא אבל אתכן מחליפים מדי פעם.

אורלי פרומן: כן, בבקשה מעיין.

מעיין וולשבר: דבר ראשון אני כבר מתנצלת, אני עם האחיינים שלי ביום ארוך, אז יכול להיות שאתם גם תשמעו אותם קצת.

מעיין וולשבר: אני רוצה קצת לספר על עצמי.

מעיין וולשבר: אני גננת חמש שנים במערכת, במשרד החינוך.

מעיין וולשבר: קורה במיוחד בשנים הראשונות שאנחנו חולות.

מעיין וולשבר: המערכת החיסונית שלנו צריכה גם להיות מותאמת למערכת החיסונית של הילדים, אז קורה שיותר בשנים הראשונות חולים ואחר כך זה מתאזן.

מעיין וולשבר: כמובן שאנחנו כמו כל בן אדם אחר שחולה.

מעיין וולשבר: איך זה מתנהל?

מעיין וולשבר: זה מתנהל ככה שיש לנו קבוצות וואטסאפ, שם אנחנו מזמינות בנות שנמצאות בקבוצה.

מעיין וולשבר: גם הפיקוח שלנו נמצא בקבוצה הזו.

מעיין וולשבר: אנחנו יודעות שחוזר מנכ"ל מורה על זה שהמפקחת אמונה לעזור לנו למצוא מחליפה.

מעיין וולשבר: זה לא ממש קורה בפועל, בטח ובטח לא ב-7:00 בבוקר.

מעיין וולשבר: אנחנו מכירות את המאגר כפי שענת דיברה.

מעיין וולשבר: אנחנו לא אמורות להיכנס לשם.

מעיין וולשבר: זה לא אמור להיות תחת הפיקוח שלנו.

מעיין וולשבר: אני יכולה להגיד שבתקופה האחרונה אני פתחתי פורום של גננות.

מעיין וולשבר: אנחנו גם נפגשנו עם רם והסברנו שאחת הסיבות שיש קושי זה כי לא נמצא הבן אדם המתאים שיכול לעשות את זה.

מעיין וולשבר: אני שומעת פה גם את ועד ההורים ואני שומעת פה גם את הסתדרות המורים, אבל בסוף אנחנו פה בשטח.

מעיין וולשבר: ברגע שהשטח לא מקבל מענה מספיק מהיר, זאת בעיה.

מעיין וולשבר: זה לא בית ספר, זה גן.

מעיין וולשבר: אנחנו מתעסקים פה עם פעוטות.

מעיין וולשבר: אני מסכימה שהסייעות שלנו הן סייעות מדהימות אבל זה לא מספיק.

מעיין וולשבר: חובה לעשות הכשרה.

מעיין וולשבר: אם אתם שואלים אותי על פתרון, אז אני חושבת שמשרד החינוך צריך לקחת על עצמו את האחריות, ואני הרבה מדברת על העניין הזה של אחריות.

מעיין וולשבר: אחריות קהילתית, אחריות שלנו הגננות.

מעיין וולשבר: בסוף אם אני מביאה מישהי לגן, זו אחריות שלי.

מעיין וולשבר: ענת פה אמרה שגננות לא אמורות וזה לא אמור להיות אחריות שלנו והיא ציינה פה שני מקרים.

מעיין וולשבר: אני מכירה הרבה יותר מקרים.

מעיין וולשבר: זה פשוט מסוכן.

מעיין וולשבר: זה פשוט פצצה מתקתקת.

אורלי פרומן: מעיין, יש לי שאלה.

אורלי פרומן: חלק מהבעיה של בעצם מילוי המאגר בגננות מוסמכות זה חסר גדול בגננות שהוסמכו לכך.

אורלי פרומן: יש לך השערה למה נשים צעירות לא הולכות ללמוד?

מעיין וולשבר: אני אספר לכם סיפור ממש שלי.

מעיין וולשבר: אני למדתי בדוד ילין בירושלים.

מעיין וולשבר: הוכשרתי ארבע שנים.

מעיין וולשבר: יש לי הכשרה נוספת לחינוך מיוחד, גם בתי ספר.

מעיין וולשבר: עשיתי הכשרה רחבה.

מעיין וולשבר: להגיד לכם שיש חוסר בגננות?

מעיין וולשבר: סליחה, ממש אין חוסר בגננות.

מעיין וולשבר: עובדתית בשטח אנחנו מוצאות מחליפה.

מעיין וולשבר: אני חושבת שהעיריות והמחוזות יכולים לספור את הפעמים הבודדות שבהן הם סגרו גן בגלל שגננת חולה.

מעיין וולשבר: אני סיימתי את התואר שלי עם 500 גננות שהיו איתי והתחילו איתי סטאז'.

מעיין וולשבר: חלק כן, חלק לא, זה תלוי גם בבן אדם אם הוא רוצה להיות גננת, לא רוצה, אם זה מתאים, לא מתאים.

מעיין וולשבר: גם זה עניין של פיקוח.

מעיין וולשבר: אני היום במחוז שלי לבד, אחת יחידה, אז להגיד שאין גננות זה בעיה.

אורלי פרומן: מה זאת אומרת את לבד במחוז שלך?

מעיין וולשבר: בנות שהן בשנה השלישית שלהן, הן מוכשרות, הן מדהימות.

מעיין וולשבר: אפשר לעשות כל מיני דברים.

מעיין וולשבר: הן כבר עושות התנסות מעשית של שלוש פעמים בשבוע בגן.

מעיין וולשבר: אי אפשר לבוא ולהגיד שאין גננות.

מעיין וולשבר: יש גננות.

אורלי פרומן: אוקיי, על זה אנחנו נצטרך לשמוע גם ממשרד החינוך בראיה ארצית.

אורלי פרומן: תודה רבה, מעיין.

מעיין וולשבר: תודה לכם.

אורלי פרומן: תודה לך ובהצלחה בשנת הלימודים.

אורלי פרומן: עו"ד לירון ספרד ממשרד החינוך.

אורלי פרומן: בבקשה.

לירון ספרד: שלום רב, אני רוצה בבקשה להתייחס לדברים שאמרה מעיין וגם לדברים שנאמרו קודם לכן גם לגבי שאלת האחריות.

לירון ספרד: בסופו של דבר אנחנו מחוברים לשטח ובשטח בסופו של דבר היה קושי למצוא פתרונות בבוקר, פתרונות מהירים.

לירון ספרד: מעיין דיברה על זה שאין לה פתרון מהיר, אז קודם כל המאגר נותן פתרון מהיר מעכשיו לעכשיו.

לירון ספרד: גננת קמה בבוקר, מרגישה לא טוב, היא לא צריכה עכשיו לבוא ולהתחיל לעשות התרוצצויות בקבוצות וואטסאפ.

לירון ספרד: יש לה אפשרות לפנות למאגר.

לירון ספרד: לגבי האחריות.

לירון ספרד: ברגע שדברים עוברים דרך המאגר, אנחנו כמשרד החינוך, אנחנו המעסיקים.

לירון ספרד: אם קורה אירוע בגן, האחריות היא של משרד החינוך כמעסיק.

לירון ספרד: מעיין, זה פשוט לא נכון.

לירון ספרד: כעובדת של משרד החינוך אני חושב שרצוי שתהיי מודעת לעובדות הנכונות.

מעיין וולשבר: האחריות היא שלי.

מעיין וולשבר: אם אני קראתי לה לגן "והעסקתי" אותה - - -

לירון ספרד: את לא "העסקת" כי את לא המעסיקה שלה.

מעיין וולשבר: ברגע שאני מרימה אליה טלפון, אני המעסיקה שלה.

לירון ספרד: אז אני רוצה לך להסביר לך, מעיין.

לירון ספרד: את טועה ומטעה את הוועדה.

לירון ספרד: את לא מעסיקה.

לירון ספרד: גם את עובדת של משרד החינוך ומי שהוא המעסיק שלך הוא משרד החינוך.

אורלי פרומן: עו"ד לירון ספרד, בואו נעשה רגע אבחנה.

אורלי פרומן: מה שאומרת לך מעיין, ואני לא חוזרת בי ממה שאמרנו לגבי המאגר.

אורלי פרומן: במאגר נרשמו והיו במהלך האחרונה אנשים שכל קשר בינם ובין גן הילדים מקרי בהחלט, ללא הסמכה, ללא הכשרה וללא תעודות הוראה.

אורלי פרומן: הרבה פעמים, ואני אומרת לך את זה מתוך ניסיון בשטח, הדבר הראשון שאומרים לגננת, אז תמצאי לך ממלאת מקום.

אורלי פרומן: אז היא מוצאת ממלאת מקום והיא נושאת באחריות כי היא הביאה את ממלאת המקום שלה.

אורלי פרומן: כשהיא הביאה, היא הביאה חברה שהיא גננת.

אורלי פרומן: מה שאתה אומר עכשיו, גננות יקרות, אתן לא עוסקות בעניין הזה בכלל.

אורלי פרומן: תגיד את זה בקול רם.

אורלי פרומן: מי שמספק את מילוי המקום זה רק דרך המאגר ואז האחריות היא עלינו כמשרד החינוך.

לירון ספרד: אני רוצה לדייק.

לירון ספרד: יש נוהל ברור שמסביר את האפשרות למילוי מקום.

לירון ספרד: הנוהל אומר שכל אדם שנכנס לבית ספר או לגן ילדים חייב לעבור אישור מקדים של משרד החינוך, בדיוק על מנת למנוע תקלה שאדם שהוא לא ראוי שיכנס למוסד החינוך, ייכנס אליו.

לירון ספרד: על כן אין אפשרות לאף אחד להזמין בן אדם שהמשרד לא מכיר אותו או לא הכיר.

לירון ספרד: אם אני מדבר על זה במונחים טכניים, הקים את הרשומה שלו במערכת, למה?

לירון ספרד: כי אנחנו רוצים להבטיח שכל אדם טרם כניסתו למוסד חינוך, עובר בדיקה ראשונית, עובר בדיקת רישום פלילי בדיוק כדי למנוע מצב שמעיין תיארה, שיש איזו אחריות כלשהי לגננת כשהיא קוראת למישהו.

לירון ספרד: הגננת עצמה היא לא המעסיק, הגננת עצמה היא שלוחה שלנו כמשרד החינוך ואם היא רוצה לבוא ולהכניס מישהו לגן, המשרד חייב לעשות לו בדיקה ראשונית.

לירון ספרד: אני מדבר על בדיקה בסיסית של לבוא ולבדוק תעודת זהות, לבוא ולבדוק רישום פלילי בסיסי.

לירון ספרד: זה דבר שחייב להיאמר.

לירון ספרד: אסור להכניס אנשים out of the blue לתוך מוסד חינוך.

לירון ספרד: חלק מהרעיון של הקמת המאגר היה שכל אדם כזה שרוצה להיכנס, חייב לעבור איזה רישום מקדים במשרד החינוך ובדיקה מקדימה במשרד החינוך.

לירון ספרד: מה שהיה בעולם הקודם לפני המאגר, שעדיין מתמשך אבל פה גם הנוהל שונה, הוא שהיה יכול להיות מצב שכולנו מכירים כהורים, כמי שהיו במערכת החינוך, שגננת הייתה חולה והיא ניסתה למצוא איזה פתרון, אז קוראים לאיזה שכן שהיא מכירה, לאיזה אדם שהיא מכירה.

לירון ספרד: הבן אדם הזה, יכול להיות שהגננת מכירה אותה וסומכת עליה במאה אחוז שתוכל לסייע, ואני גם אזכיר, יש עדיין סייעות בגן שנמצאות, שמכירות את הילדים.

לירון ספרד: האדם שמגיע הוא לא לבד.

לירון ספרד: בעצם היא הייתה קוראת לבן אדם והבן אדם, משרד החינוך היה מגלה עליו רק אחרי שהיו מדווחים את השעות, על כן המאגר והנוהל החדש שנקבע מאז יוני 2017 היה לגבי הקמה של כל אדם שצריך להיות ממלא מקום, לעבור אישור מראש של משרד החינוך ורק אם משרד החינוך נתן את האישור מראש, אפשר להזמין אותו.

לירון ספרד: זה נותן פה את המענה הראשוני, את השכבה הבסיסית של ההגנה שרק אנשים שאנחנו יודעים שיכולים להיכנס מבחינת רישום פלילי, מבחינת הכשרה בסיסית, יוכלו להיכנס.

אורלי פרומן: זאת אומרת, אתם גם משחררים את הרשויות המקומיות מעיסוק בנושא בבוקר, אלא הכול יעשה דרך המאגר.

אורלי פרומן: בפועל דפקטו אני אומרת לך, מנהלת מחלקת גני ילדים היא מרכז השמה בבוקר אל מול עשר, 15 גננות שלא מגיעות, לרבות לשלוח סייעות במקום, על חשבון הרשות, ואף פעם משרד החינוך לא משפה עבור זה.

אורלי פרומן: בהיבט צדדי אני אומרת לך את זה מתוך ניסיון.

אורלי פרומן: כרגע כל מילוי מקום יהיה דרך המאגר ואם לא יהיה מילוי מקום, הגן ייסגר על פי הנחיות שלכם?

סוניה פרץ: אורלי, אני אשמח להתייחס לדברים.

סוניה פרץ: מעיין מדברת מנקודת מבט של גננת ואנחנו רואים דברים ברמה מערכתית, אז הדברים נראית קצת אחרת.

סוניה פרץ: אני ברשותך מעדיפה רגע להתייחס לדברים ברמה המערכתית.

סוניה פרץ: כמו שלירון אמר, אנחנו ממש מבקשים לבדוק את האנשים שנכנסים לתוך בית הספר עוד קודם לכניסתם.

סוניה פרץ: לא תמיד זה קורה, לצערי, ברמה הפרטנית של גן כזה או אחר או של בית ספר כזה או אחר ואנחנו מקפידים לטפל בדבר הזה כשאנחנו מקבלים את זה.

סוניה פרץ: בסופו של דבר המטרה שלנו שהמאגר הזה ישמש את כל מוסדות החינוך.

סוניה פרץ: אני קצת מצרה על הדברים שנאמרו על ידי מיכל מנקס.

סוניה פרץ: אנחנו את העבודה על המאגר הזה עושים יחד עם השלטון המקומי.

סוניה פרץ: עבדנו על זה עם מנהלות גני הילדים ברשויות המקומיות.

סוניה פרץ: המטרה היא באמת לייצר מצב שבו אנחנו נותנים מענה יחד עם הרשויות לצורך מילוי מקום של גננות.

סוניה פרץ: אני מקווה שבבוא העת כן יהיה מצב שהמאגר הוא זה שנותן את המענה לכל הצרכים של מילוי מקום של גני הילדים ושל בתי הספר בכלל.

סמי אבו שחאדה: אני חייב להגיד פה משהו.

סמי אבו שחאדה: אם משרד הבריאות היה עכשיו יושב פה ואומר לנו, תשמעו, יש לנו מחסור ברופאים, במקום הרופאים שלא יכולים להגיע בבוקר, אנחנו נשלח חצי רופאים, רופאים עם שנתיים לימודי רפואה באוניברסיטת תל אביב, או מישהו שבא מהשירות הפסיכולוגי ואומר לנו, תשמעו, פסיכולוג אתה צריך אבל אין לי פסיכולוגים על הבוקר, הם חולים, אני אשלח לך את הנגר ממול, הוא עבר רישום פלילי מצוין.

סמי אבו שחאדה: אני לא יכול להבין פה את כל הגישה.

סמי אבו שחאדה: הדיון הזה, יש פה משהו לא תקין.

סמי אבו שחאדה: או שאנחנו מזלזלים בדבר הזה שנקרא גנן או גננת וההכשרה שלו היא לא רלוונטית והוא פשוט לא חשוב, וכל מי שלמד משהו אחר יכול למלא את מקומו או שלא.

סמי אבו שחאדה: ברגע שיש מחסור למדינה בגננים, גננות, לזה יש פתרונות אחרים.

סמי אבו שחאדה: עושים מלגות, עושים פתרונות, מכניסים אנשים למערכת.

סמי אבו שחאדה: לי נשמע שעדיף לסגור את הגן על הבוקר.

סמי אבו שחאדה: קרה איזשהו נס, לא יודע מה קרה, הסייעת גם חולה והגננת גם חולה, לסגור את הגן.

סמי אבו שחאדה: אני עבדתי כמה שנים בחינוך.

סמי אבו שחאדה: אני לא יכול לתאר לעצמי שמישהו אומר לי על הבוקר, סמי, יש גן ברמלה, לא רחוק ממך, לך לשם, יש שם 40 ילדים, לך תעשה לי שם כמה שעות.

סמי אבו שחאדה: אני לא יכול להבין את זה.

סמי אבו שחאדה: יש פה משהו שהוא סותר את כל התפיסה של מה זה גננת, למה צריך הכשרה.

סמי אבו שחאדה: יש פה משהו שפשוט אי אפשר להבין אותו.

סמי אבו שחאדה: חברה פרטית שעושה מזה כסף, אני יכול להבין.

סמי אבו שחאדה: היא יכולה לתרץ את זה בכל התירוצים שבעולם, אבל מדינה, משרד החינוך לא יכול לדבר ככה.

אורלי פרומן: ענת, את רצית להתייחס לדברים.

אורלי פרומן: סוניה, אנחנו נחזור אליך עוד מעט.

ענת טוראל דדון: קודם כל אני ממש מודה לך על האמירה שלך, חבר הכנסת.

ענת טוראל דדון: מדויק.

ענת טוראל דדון: אני שמעתי את מה שאמר עו"ד לירון ואני מוכרחה להגיד שהמשפטים שהוא אמר למעיין עומדים יותר מכל על הניתוק של משרד החינוך מהשטח.

ענת טוראל דדון: פשוט ניתוק מוחלט.

ענת טוראל דדון: גננת מספרת לנו כאן שהיא נמצאת בקבוצת וואטסאפ כדי לחפש לעצמה מחליפות.

ענת טוראל דדון: אנחנו לא יודעים מי האנשים האלה, אנחנו לא יודעים מאיפה הם באו, אנחנו רק יודעים שהן נמצאות בקבוצה ואפשר להזמין אותן לגן.

ענת טוראל דדון: יואיל בטובו משרד החינוך לקחת אחריות גם על נושא מאגר ממלאי המקום של הגנים.

ענת טוראל דדון: בית ספר זה פחות אקוטי.

ענת טוראל דדון: בגנים זה מאוד אקוטי, מאוד קריטי.

ענת טוראל דדון: בעיניי זה חושף את הילדים לבעיות קשות מאוד וגם חלילה לבעיות אלימות בהמשך.

ענת טוראל דדון: אני לא יודעת מי יגיע לגן יום אחד.

אורלי פרומן: תודה ענת.

אורלי פרומן: מיכל, בבקשה.

מיכל אונגר: אני מנהלת אגף גני ילדים בפתח תקווה ונציגת הנהלת האיגוד.

מיכל אונגר: אני רוצה ברשותכם לאחד את כל מה שנאמר ולומר באמת כנציגה שהייתה בתוך הפיילוט של משרד החינוך, שכל הדברים שנאמרו כאן הם כולם נכונים.

מיכל אונגר: יש מאגר, הוא לא מספק.

מיכל אונגר: בשורה התחתונה אני חושבת שבפתיח הוועדה נאמרו הדברים הכי מהותיים.

מיכל אונגר: משרד החינוך חייב לקחת אחריות על נושא מילוי המקום של הגננות, והרשויות המקומיות, יותר מנשמח לסייע להן, כי בסופו של יום כשגן לא נפתח בבוקר, זאת הבעיה שלנו כמנהלות מחלקות גני הילדים, כי ראש הרשות שלנו לא מוכן לקחת על עצמו גן סגור, לכן אני חושבת שאת המאגר הזה צריך לתת פר רשות.

מיכל אונגר: חייב להיות מצב שבו המאגר יהיה פר רשות.

מיכל אונגר: האחריות תהיה על משרד החינוך לספק את אותם אנשים.

מיכל אונגר: הרשות המקומית תהיה שותפה כדי שהאחריות על מה שקורה בגן תהיה אחריות משותפת כמו שהיא קורית לאורך כל השנה, גננות וסייעות משתפות פעולה על מנת שנוכל לפתוח את הגן באופן המיטבי.

מיכל אונגר: משרד החינוך לא יכול לברוח במצב של איזשהו מאגר, כי כמו שאמרה הגננת, זה לא מספיק שמצאת מילוי מקום.

מיכל אונגר: מצאת מילוי מקום, מצוין, עכשיו אתה צריך להעביר את השרביט, ולהעביר את השרביט זה אומר שהגננת צריכה להתקשר לאותה ממלאת מקום, לומר לה, אני לא מרגישה טוב, ככה תעשי היום.

מיכל אונגר: להבדיל מבתי הספר שאליהם שולחים מילוי מקום ויש לנו מנהלת שהיא זו שאחראית על המילוי מקום הזה, בגני הילדים האחריות חייבת להיות של המפקחת ושל הגננת שנמצאת למעשה בבית אבל מילוי המקום הוא על הגן שלה.

מיכל אונגר: חייבת להיות אחריות של הפיקוח.

מיכל אונגר: כמו מנהלת בית הספר, חייב להיות לה מאגר של מילוי מקום, שהיא זו שתספק את מילוי המקום, שהיא תהיה זאת שאחראית על הרעיונות, שהיא תדע את מי היא שולחת.

מיכל אונגר: אני רוצה לומר בכנות, אני הרבה מאוד לילות לא ישנה.

מיכל אונגר: אני שולחת הרבה פעמים סייעות במקום גננות.

מיכל אונגר: המאגר בקורונה קרס.

מיכל אונגר: הרשות המקומית נאלצה להוציא סייעות מגנים ולשבץ סייעות במקום גננות, ואני אומרת, בסופו של יום אני שלחתי את הסייעת.

מיכל אונגר: העו"ד פה אומר, ועדות קבלה.

מיכל אונגר: כשאתה צריך לפתוח גן ילדים בבוקר, אתה לא עושה לא ועדה ולא קבלה.

מיכל אונגר: אתה שולח ואתה מתפלל שהכול יהיה בסדר.

מיכל אונגר: זה מה שאתה עושה.

אורלי פרומן: תודה רבה מיכל.

אורלי פרומן: אנחנו חייבים להתכנס לקראת סיום.

אורלי פרומן: אחרונת הדוברות בזום, דורית חזן.

דורית חזן: בראש ובראשונה אני אגיד תודה על הדיון החשוב הזה.

דורית חזן: אני יו"ר ארגון גננות מחנכות מבית ההסתדרות הלאומית.

דורית חזן: אני גננת 20 שנה ואני מכירה את המאגר הזה.

דורית חזן: עוד ב-2013 העלינו את הדיון הזה כשמצנע היה יו"ר הוועדה.

דורית חזן: אני רוצה להגיב קודם כל לדברים של מיכל אונגר.

דורית חזן: גננת קמה בבוקר, אם היא חולה או בעלה היה במיון כל הלילה והיא הייתה איתו או הילד שלה, היא לא פנויה להסביר לאף אחד מה קורה בגן, וחשוב וראוי שיהיה מאגר של כאלה שהן גננות שהן יודעות לקראת מה הן הולכות, ושהמערכת שמפקחת תדע מי יש לה בגן, אם יש לה ילדים אלרגיים, אם יש בעיות או קשיים או הסייעת לפחות שהיא חלק מהצוות החינוכי תהיה מוכשרת מספיק כדי להבין מה זה אומר שילד נמצא במצב מצוקה כי ההורים שלו לפני גירושין או כל דבר אחר.

דורית חזן: בראש ובראשונה לפני שאנחנו חושבים על מאגר של מחליפות אנחנו צריכים לתקן את הנושא הזה.

דורית חזן: אמר כאן חבר הכנסת, אני לא יכול להבין את זה שלא יהיה מאגר של גננות שהן גננות.

דורית חזן: כמו שלא כל אדם שישים חלוק לבן על עצמו ייקרא רופא, לא כל בן אדם שייכנס לגן ילדים או יפתח גן ילדים יכול להיקרא גננת.

דורית חזן: הזילות הזאת של מערכת החינוך בגננת, של המעסיק שלי, הוא בלתי נסבל.

דורית חזן: אני לא מסוגלת להבין את זה.

דורית חזן: מערכת כזו צריכה להבין שלפני הכול מי שפותח גן ילדים, מי שעתיד לעסוק בחינוך הגיל הרך, חובה עליו לעבור איזושהי הכשרה, איזשהו מבחן אישיות בדיוק כמו שמבקשים לעשות מבחנים קפדניים לרופאים, לטייסים.

דורית חזן: אנחנו הגננות, מכשירות את הרופאים האלה, את הטייסים האלה, את חברי הכנסת, את המשפטנים.

דורית חזן: אנחנו מחנכות את העתיד.

דורית חזן: אנחנו המנהיגות של המדינה.

דורית חזן: אנחנו רואות את הילדים מגיל לידה ועד גיל שש.

דורית חזן: לא יכול להיות שכל אדם שיפתח גן ייקרא גננת או גנן.

דורית חזן: חבר'ה, תסתכלו מה קורה בזמן האחרון, כל אחת שמרביצה ואלימה כלפי ילדים.

דורית חזן: זה הילדים שלנו.

דורית חזן: יש לי נכדים, אני מפחדת לשלוח אותם לגן ילדים כי אני לא יודעת מי יעמוד מאחוי זה.

דורית חזן: אני מקווה שלא אצטרך להוציא עוד נייר עמדה כמו שהוצאתי ב-2013, ושמהדיון הזה תצא בשורה, ובשורה שמחייבת את משרד החינוך להגדיר מי היא הגננת, מי יכולה לעבוד בגן הילדים.

דורית חזן: היא יכולה לפתוח גן ילדים?

דורית חזן: חובה מבחני אישיות.

דורית חזן: אורלי, תודה לך על מי שאת ועל מה שאת מביאה לחינוך.

דורית חזן: אני מקווה שממך תצא הבשורה.

אורלי פרומן: תודה רבה.

אורלי פרומן: סוניה, את רוצה לומר כמה מילים לסיום?

סוניה פרץ: לא, אני חושבת שאמרתי את הדברים בתחילת הדיון.

סוניה פרץ: אנחנו באמת במגמה לטייב ולשפר את המאגר לגני הילדים.

סוניה פרץ: אני באמת מאחלת לנו שאנחנו ניתן את השירות הטוב לטובת גני הילדים.

אורלי פרומן: אוקיי, תודה רבה.

אורלי פרומן: חברי הכנסת, יש לכם עוד איזושהי הערה?

יוסף טייב: אני הייתי רק רוצה אולי לסכם, פשוט הגעתי באמצע הדיון, סליחה על האיחור, הייתי בוועדה אחרת.

יוסף טייב: אני חושב שקודם כל שינוי תפיסה.

יוסף טייב: לצערי יש לי תחושה שמשרד החינוך חושב ששירותי גננות זה שירותי שמרטפות.

יוסף טייב: אני חושב שכל עוד אנחנו לא נשנה את שינוי התפיסה הזה, לא יעזור מה שאנחנו נגיד פה ומה שאנחנו נעשה.

יוסף טייב: אנחנו צריכים להתחיל תהליך של הכשרה.

יוסף טייב: שיהיה מאגר, אבל תעשו מאגר רציני.

יוסף טייב: תתחילו הכשרה, תראו איזושהי נכונות אמיתית לשנות פה את המצב.

יוסף טייב: אני לא הייתי שולח את הילד שלי אם ההסעה הייתה מאחרת בבוקר, עם נהג טירון, עם כל הכבוד.

אורלי פרומן: תודה.

אורלי פרומן: רבותיי, אני במספר משפטים רוצה לסכם את הדיון החשוב הזה, במיוחד כשאנחנו ערב פתיחת שנת הלימודים.

אורלי פרומן: אין ספק, משרד החינוך, אמרתם בפה מלא שאתם לוקחים אחריות מלאה על שיבוץ הגננות ממלאות המקום.

אורלי פרומן: אני רק רוצה בהערת אגב לומר לכם שבפרקטיקה מי שנמצאת שם יום יום זו הרשות המקומית, זה מנהלת מחלקת גני הילדים שמוזעקת, ועל פי הכלל שלכם, של משרד החינוך בעצם לא אמורה לפתוח את הגן.

אורלי פרומן: אני רוצה לראות מה יקרה כשגן לא יפתח בבוקר ו-40 או 30 הורים צובאים על הגן ומייד הם בלשכת ראש העיר ובלשכת אגף החינוך, לכן מי שנמצא שם בחזית אלו אגפי החינוך והשלטון המקומי.

אורלי פרומן: אתם צריכים להבין את זה.

אורלי פרומן: לקיחת אחריות זה אומר שהם לא משמשים יותר כחברות השמה.

אורלי פרומן: מאחורי מאגר יש מפקחת.

אורלי פרומן: עכשיו נדבר על המאגר.

אורלי פרומן: שמעתם כבר את ההערות.

אורלי פרומן: מי שיכולה להיכנס לגן ילדים זו גננת או גנן מוסמכים שהוכשרו לכך.

אורלי פרומן: יכול להיות שצריכה להיות קבוצה לכל מחוז כדי שתהיה מפקחת אחראית על הקבוצה הזאת שתכיר את האנשים, ואז כשמכירים את האנשים והמפקחת האזורית גם מכירה את גני הילדים, אז התיווך ל- SOSשל הבוקר, שזה קורה, אין מה לעשות, יהיה הרבה יותר מקצועי, הרבה יותר מוכר, הרבה יותר נכון.

אורלי פרומן: אני מבקשת מכם, משרד החינוך, אתם בונים את המאגר עכשיו.

אורלי פרומן: אני מקווה שיש כבר בכל המחוזות מדריכות שאחראיות על זה.

אורלי פרומן: ראיון זה ראיון פנים אל פנים, לראות מי הבן אדם, לבדוק אותו בדיוק כמו שאתה מראיין כל איש חינוך שנקלט למערכת, ולבנות להם גם תהליך הכשרה במהלך שנת הלימודים.

אורלי פרומן: ההורים שולחים את הילדים לגן ומרגע זה הם צריכים להיות משוחררים מדאגה.

אורלי פרומן: המינימום זה לדווח להם שהגננת הקבועה לא נמצאת היום ומי ממלאת את מקומה.

אורלי פרומן: הם צריכים לדעת את זה.

אורלי פרומן: לא צריך את הקורות חיים אבל אם כולן תהיינה מוכשרות, הם רק צריכים לדעת שנורית החליפה את נטע היום והיא תהיה איתם במהלך שלושת הימים הקרובים.

אורלי פרומן: להקפיד על רצף במילויי מקום במידה והגננת נעדרת יותר מיום אחד.

אורלי פרומן: כל מה שנאמר, אנא קחו את זה כאינפוט.

אורלי פרומן: אנחנו מרגישים שזאת אחריות מאוד גדולה להיכנס לגן עם 35 זאטוטים חמודים ולהמשיך את התהליך החינוכי.

אורלי פרומן: צריך להתקיים שם תהליך חינוכי, לא שמרטפות ולא להשתמש במושג שעתי.

אורלי פרומן: גננת נכנסת היא גננת לכל יום הלימודים.

עופר כסיף: אני לא יודע אם אפשרי טכנית, לוגיסטית, אבל אני חושב, מאחר וזה הוזכר פה כמה פעמים וזה מאוד חשוב העניין הרגשי, האם יש אפשרות שלכל גן בעצם יהיה מאגר משלו כך שהילדים יוכלו להכיר את הגננות המחליפות מראש.

אורלי פרומן: אני לא יודעת אם לכל גן אבל בטח למחוז ולאזור.

אורלי פרומן: אפשר לצמצם את זה כדי שהדמויות תחזורנה על עצמן.

מעיין וולשבר: אורלי, סליחה, אני רגע רוצה להגיד לכם מהשטח.

מעיין וולשבר: אני ממש שמחה על הדיון אבל אני רוצה קצת להגיד לכם דברים מהשטח, מה אני חושבת שאפשר לעשות.

מעיין וולשבר: יש מלא סטאז'ריות שהן מסיימות את הלימודים שלהן.

אורלי פרומן: אני נתתי את המסגרת.

אורלי פרומן: אלו צריכים להיות נשים וגברים שמוכשרים לעניין.

אורלי פרומן: אנחנו יודעים שיש סטאז'ריות ויש סטודנטיות.

אורלי פרומן: אני רוצה לדעת שלגן הילדים נכנסת גננת כאשר הגננת נעדרת.

אורלי פרומן: עכשיו משרד החינוך יעשה עם זה כהבנתו.

אורלי פרומן: אנחנו נערוך דיון מעקב אחרי פתיחת שנת הלימודים, גם לשמוע על המדריכות, על הרעיונות, על היקפי המאגרים ואיך זה עובד בפרקטיקה.

אורלי פרומן: אנחנו קוראים למשרד החינוך, רק אנשי חינוך בעיניי יכולים להיכנס לגן הילדים.

אורלי פרומן: אנא הקפידו על זה פן נמצא את עצמנו במקום שלא היינו רוצים להיות בו, ולצערנו אנחנו חווים את זה בגזרה אחרת בשבועות האחרונים.

אורלי פרומן: תודה רבה לכל מי שהשתתף בדיון.