ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 23, פרוטוקול מספר 52, 2020-08-19 10:01

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: היום יום רביעי, 19 באוגוסט 2020, כ"ט באב התש"ף.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא:

חיים כץ: הצעת חוק הביטוח הלאומי (סיווג מבוטחים וקביעת מעבידים) (תיקון – הכללת עובדים בתחום הפקות אודיו ויזואליות במסגרת הצו), התש"ף-2020.

חיים כץ: אדוני השר, אתה רוצה להציג משהו?

איציק שמולי: כן.

איציק שמולי: תודה רבה אדוני היושב-ראש, ממש כמה מילים קצרות, ברשותך.

איציק שמולי: בוקר טוב.

איציק שמולי: המשבר הזה של הקורונה באמת חשף עד כמה רשת הביטחון לעצמאים, ובמיוחד לפרילנסרים במדינת ישראל, היא מחוררת.

איציק שמולי: למען האמת, היא כמעט ואיננה קיימת בהשוואה לשכירים, והאנשים האלה שווים בחובות, הם ממש לא שווים בזכויות, הם מופלים לרעה בזכויות.

איציק שמולי: והדבר הזה תקף במיוחד, מי כמוך יודע, אדוני היושב-ראש, שעשית את התיקון החשוב וההיסטורי לגבי השחקנים והאומנים, שהפגיעה היא פגיעה ממשית גם בתחום של התרבות.

איציק שמולי: במשבר הזה, בתחום הזה, הרבה מאוד אנשים נותרו ממש בחוסר כל, ואני חושב שאנחנו, כממשלה, צריכים לעשות הכל כדי לסייע להם.

איציק שמולי: כמובן שבמסגרת הכללית, אני מקווה שהממשלה תתייצב ויהיה תקציב ונוכל לסייע לציבור רחב של עצמאים ופרילנסרים במדינת ישראל אבל בינתיים החובה שלנו היא לקחת את אותן קבוצות שניתן לסייע להן כאן ועכשיו, ופשוט לעשות את זה ללא שיהוי וללא המתנות מיותרות כדי שבתקופה הזאת הם יוכלו לשמור את הראש מעל המים.

איציק שמולי: צו סיווג מבוטחים, לפי מה שקבוע בחוק הביטוח הלאומי, מאפשר כמובן באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, לקבוע שמבוטחים שעוסקים בסוג עבודה מסוים או עובדים בתנאים מסוימים, יוכלו להיות נחשבים כשכירים לצורך העניין של קבלת דמי אבטלה.

איציק שמולי: כפי שהסברתי קודם, אתה, יושב-ראש הוועדה, הובלת כאן בקדנציה הקודמת תיקון משמעותי מאוד עבור ציבור שלם בתחום התרבות, להכרה גם בשחקנים, גם באומנים, והיום אנחנו רואים את התיקון הזה כתיקון משלים, לעשות את אותו צדק גם עבור האנשים האלה, שנמצאים מאחורי הקלעים.

איציק שמולי: אנחנו מדברים על צלמים, על טכנאים, תאורנים.

איציק שמולי: יש באמת שורה ארוכה של מקצועות שאני מניח שמפורטת בצו עצמו.

איציק שמולי: מבחינתנו, התיקון הזה הוא באמת תיקון היסטורי, וצריך לתת לאנשים האלה גם את רשת הביטחון שמגיעה להם, בטח בתקופה הזאת.

איציק שמולי: אני מקווה שהתיקון הזה, לפחות מבחינת רשת הביטחון הסוציאלי, יעביר אותם מאחורי הקלעים לקדמת הבמה.

איציק שמולי: אני באמת מודה לך, אדוני היושב-ראש, על הקיום המהיר והתכליתי של הדיון.

איציק שמולי: כמובן גם למנכ"ל הביטוח הלאומי, ואני מקווה שנוכל לעשות פה היום צדק גדול עם האנשים האלה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: להגיד לכם את האמת – המטרה של הוועדה זה לעזור.

חיים כץ: אנחנו בעד לנסות ולשפר את איכות החיים של האזרחים במדינת ישראל באשר הם.

חיים כץ: כשקיבלתי את הצו הזה מאוד שמחתי וקבעתי דיון מידי, ואז צלצלו אלי מארגוני המפיקים ואמרו לי: תשמע, אתה מחסל אותנו.

חיים כץ: אתה מחסל אותנו, המפיקים.

חיים כץ: אמרו: מה שאתה יוצר, אתה הולך לתת על חשבוננו, לאנשים שעובדים אצלנו חודש בשנה, חודשיים בשנה - למען האמת, אני לא בקי בנושא.

חיים כץ: אתמול בערב דיברתי עם היועצת המשפטית של הוועדה והיא אמרה לי: תשמע, יש פה בעיות גדולות בנושא הביטוחי.

חיים כץ: המגמה שלנו זה לעזור, ואם זה לא ייגמר היום, זה ייגמר בשבוע הבא, אם זה ייגמר אבל שתבינו – אנחנו נמצאים בפני בעיה שהיא כנראה קצת יותר מורכבת ממה שחשבנו, ואנחנו ניכנס פה לפרטים.

חיים כץ: מי שירצה לדבר, ידבר אבל כשאנחנו דנים על הנושאים האלה, שמולי, יש מדריכי תיירים, כ-500 איש, שכל עוונם הוא שיש להם קלנועית - -

קריאה: שאין להם קלנועית.

קריאה: ..

חיים כץ: - - שיש להם קלנועית וזה רכב אשכול כזה שמסיע אנשים.

חיים כץ: אז בגלל שהם מסיעים תיירים הם לא מקבלים כסף.

חיים כץ: אם לא היה להם את הקלנועית, הם היו מקבלים, והם דווקא כן מבוטחים לכל אורך הקו אז לאלה בטח אנחנו יכולים לפתור היום.

חיים כץ: אותם אנחנו יכולים להכניס לצו, למרות שזה לא מופיע בסדר הדיון כי לא יכול להיות שבן אדם, בגלל שהוא רוצה לתת שירותים, אנחנו מסתמכים על חוק משנת 84 או 74, שהיה לו רכב – וואלה, קרו מאז כמה דברים, ב-40 השנים האחרונות, והיום לצערו הוא קנה רכב אשכול או מיניבוס, שהוא יוכל להסיע תשעה, עשרה אנשים, והוא לא מקבל בגלל זה, וכל אלה שאין להם מקבל.

חיים כץ: זה לא סביר.

חיים כץ: אז אתם מבינים, ככה שבכל מצב נצביע היום על מדריכי הטיולים בעלי רכב אשכול ונכניס אותם לצו.

חיים כץ: מה אומר הביטוח הלאומי בעניין?

מאיר שפיגלר: לגבי מה?

חיים כץ: לגבי המדריכים שיש להם רכב אשכול או טרנזיט, שמסיע תשעה, עשרה או שניים-עשר מטיילים.

חיים כץ: זה לא אוטובוס של חמישים, ובגין זה, בגלל שיש להם את המיניבוס או את הטרנזיט הזה, הם מנועים מלקבל דמי אבטלה, בייחוד שהתיירות היום "גואה" והתיירים מציפים את ישראל.

מאיר שפיגלר: כבוד היושב-ראש, ביטוח לאומי מצדד מבחינה מקצועית וערכית גם יחד בבקשה שהציג השר, וכמובן גם בנושא של הסדרת רכב אשכול למדריכי תיירים.

מאיר שפיגלר: אגב, זה מ-1972 - -

חיים כץ: 72.

חיים כץ: אז לי צריך להגיד שאני לא מבין?

מאיר שפיגלר: עברו כבר הרבה מאוד שנים ומשהו השתנה גם בעולם התחבורה.

מאיר שפיגלר: זה דבר שהוא בלתי נתפס בעליל, שאם אני מדריך תיירים עם משהו עתיק יומין – אני זכאי לקבל דמי אבטלה, ואם אני אותו מדריך תיירים, עם משהו קצת יותר מכובד לאלה שבאים לארץ לטייל בה – אני לא זכאי לדמי אבטלה.

מאיר שפיגלר: זה דבר אחד.

מאיר שפיגלר: ולגבי מה שאמר השר – זה מוצדק, זה ראוי, זה נכון בכל קנה מידה שלא יהיה מכיוון שהאומנים זכאים לקבל דמי אבטלה, ולא יעלה על הדעת שהחוליות הכי משמעותיות, שמאפשרות להם את העלייה לבמה וההצגה בפני הקהל, שגם הם מושבתים ללא עוררין ככלל, ובתקופה הזאת בפרט, הם יהיו לצורך העניין מוסטים הצידה, ולא יקבלו שום סיוע של ביטחון סוציאלי בדמות דמי אבטלה, כשהם מקבלים שכר נמוך.

מאיר שפיגלר: הם אנשים שעובדים כל הלילה, לפני ואחרי ההופעות, והם כרגע לא זכאים לקבל דמי אבטלה.

מאיר שפיגלר: לכן, אנחנו מצדדים בהם ללא עוררין.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אני אתן לאוצר, למרות שאני חושב שאין לכם מעמד בעניין הזה.

קריאה: אנחנו חושבים אחרת.

חיים כץ: אני חושב שאין לכם מעמד כי אם השר חותם על צו וביטוח לאומי לא כפוף אליכם – אין לכם מעמד.

חיים כץ: יחד עם זאת, אני רוצה לשמוע אתכם לגבי שני הנושאים, לפני שנעביר פה זכויות דיבור, גם בנושא מדריכי התיירים, שאני מקווה שתהיו חיוביים, אני לא רוצה לעשות משהו בניגוד לדעתכם, וכן בנושא של עובדי התאורה, הבמה, שתכף ניכנס לצדדים הביטוחיים, להכשרות, לכל מה שמהווה פה מכשול.

טלי ארפי: אני עורכת דין מהלשכה המשפטית במשרד האוצר.

טלי ארפי: אני אתייחס להיבטים המשפטיים, ואחר-כך אגף התקציבים יתייחס גם להיבטים התקציביים.

טלי ארפי: קודם כל, הצו שמונח לפניכם זה צו שמתייחס לאותם מקצועות - -

חיים כץ: אל תלכי לשם.

טלי ארפי: רגע, תן לי להשלים.

טלי ארפי: תודה.

טלי ארפי: זה דבר אחד.

טלי ארפי: לגבי ה - - - וכל האחרים – יש פה צו שיש לו עלות תקציבית.

טלי ארפי: שר הרווחה אינו מוסמך להביא צו שכזה מבלי שהצביע על מקור תקציבי.

חיים כץ: הוא לא צריך להצביע על מקור תקציבי.

חיים כץ: אתם לא ממונים על הביטוח הלאומי, זה לא הקופה הקטנה שלכם.

חיים כץ: תקשיבי טוב – זה לא עובד - - - זה לא הקופה הקטנה שלכם.

טלי ארפי: יושב-ראש הוועדה, אני ממש מבקשת להשלים את הדברים.

טלי ארפי: תודה.

טלי ארפי: שר הרווחה הוא למיטב ידיעתי חלק מהממשלה.

טלי ארפי: חוק יסודות התקציב קובע באופן מפורש שעליו להצביע על מקור תקציבי, אחרת הוא לא יכול לחתום על הצו הזה.

טלי ארפי: הצו הזה, יש לו עלות תקציבית ותכף יתייחס לכך נציג אגף התקציבים - -

איציק שמולי: את באמת רוצה - - - של 1,500 עובדים ולעשות אתנו את הוויכוח על העצמאות של הביטוח הלאומי, עכשיו את רוצה לדבר על הפיקוח על הביטוח הלאומי - -

טלי ארפי: זה לא עניין של ויכוח, אני לא מתווכחת.

טלי ארפי: אני יועצת משפטית, ואני מפנה - -

איציק שמולי: - - כי אני משתתף בעמדתו של יושב-ראש הוועדה.

טלי ארפי: אני מבינה, אבל מבחינה משפטית, ואני אשמח גם לשמוע את ההתייחסות המשפטית של נציגי הלשכה המשפטית והביטוח הלאומי והן את נציגי היועץ המשפטי לממשלה, שהצו הזה לא יכול לנגוד את הוראת סעיף 40 לחוק יסודות התקציב.

טלי ארפי: זה עניין אחד.

טלי ארפי: דבר שני – מה שמוצע כאן – אני מניחה שנגיע לשאלת הרצף, כי זה ברור – כל הצו הזה נוגד את כל הרציונל הביטוחי, ואתה הזכרת את זה בפתח דבריך.

חיים כץ: כן, אמרתי שיש בעיה, אנחנו נדון בה ונראה איך אנחנו מרבעים את המעגל, הכל בסדר אבל זה לא נוגד את הצד הביטוחי של מורי דרך.

טלי ארפי: אם אתה מחיל את זה רטרו, ואני מניחה שזאת הכוונה - -

חיים כץ: ואם אני לא מחיל את זה רטרו?

טלי ארפי: אם אתה לא מפעיל את זה רטרו - -

חיים כץ: אז אתם מסכימים?

טלי ארפי: לא, שוב אני אומרת - -

חיים כץ: תקשיבי, זה את או אגף התקציבים?

עלי בינג: אנחנו ביחד.

טלי ארפי: אני מביעה את העמדה המשפטית ביחס למקור התקציב.

חיים כץ: אתם לא ביחד.

טלי ארפי: תמיד אנחנו ביחד.

חיים כץ: ראיתי אותו בשבוע שעבר לבד.

טלי ארפי: כי אתם לא נותנים לנו אישור, מה לעשות?

חיים כץ: לא פה...

עלי בינג: אני רכז רווחה וביטוח לאומי באגף התקציבים.

עלי בינג: קורה לפעמים שאנחנו הולכים לבד אבל אנחנו מתואמים.

עלי בינג: אני קודם כל רוצה להתייחס בפן המהותי להצעה – חשוב להגיד שאנחנו לא בעת שגרה.

עלי בינג: זה לא שיש ואקום למי שלא מקבל דמי אבטלה.

עלי בינג: יש מסלול של סיוע לעצמאים, ואני מניח שחברי הכנסת הנכבדים בוועדה וכולם, מכירים את המסלול הזה.

עלי בינג: המסלול הזה הוא בהרבה מאוד מובנים מיטיב מדמי האבטלה.

עלי בינג: ולמה?

עלי בינג: המסלול הזה בא ואומר שמהרגע שנפגעת ב-40%, את המקבל 70% מהמשכורת שלך, מההכנסה שלך.

חיים כץ: נו, באמת.

עלי בינג: למה "נו באמת"?

עלי בינג: זה המסלול.

עלי בינג: עכשיו, חשוב להגיד בהיבט הזה - מדמי האבטלה, כמו שכולנו יודעים, האחוז שאתה מקבל הוא תלוי השכר שלך ותלוי הגיל שלך, מתחת לגיל 28 או מעל גיל 28.

עלי בינג: בשכר ממוצע של 10,000 שקלים זה בוודאי פחות מ-70% ולכן, במובן מסוים, ככל שהאוכלוסייה הזאת תקבל דמי אבטלה, זה דווקא יפגע במענק שהיא מקבלת בחודשים הקרובים.

עלי בינג: ברור לכולם שלא יהיה כפל, שהם יקבלו גם מענק בגין עצמאים וגם דמי אבטלה, והחוק הגדיר את זה בצורה מאוד מאוד מפורשת בנוגע לבעלי שליטה – לא יעלה על הדעת שיהיה כפל במשהו אחר אבל אני חושב שברור לכולנו שמבחינה משפטית זה לא סביר שעל אותה הכנסה תקבל שני פיצויים ולכן, דווקא באת להיטיב ויצאת מקלקל כממשלה.

עלי בינג: דבר שני, כפי שכבר ציינת, כבוד היושב-ראש, אתה מייקר את עלות ההעסקה של אותם אנשים כי נדרש להפריש בגינם עכשיו אחוזים נוספים.

עלי בינג: זה גם צוין במסמך ששר הרווחה הגיש לכנסת – פר עובר זה עולה עוד כסף.

עלי בינג: אני חושב שבתקופה כזאת לייקר את עלות ההעסקה, זה משהו שהוא לא נכון.

עלי בינג: אתה מקשה על האוכלוסייה הזאת לחזור לשוק התעסוקה ועלול גם להפחית את השכר שלה כשהיא תחזור.

חיים כץ: עלי, נחזור אליך אחר-כך.

חיים כץ: תכין לך על דף – לא סיסמאות.

חיים כץ: עלות העסקה – כמה הוא משלם היום, כמה הוא יצטרך לשלם באחוזים, ונעשה את זה על 10,000 שקל ונראה - -

קריאה: זה פשוט לא נכון.

חיים כץ: אתה ביקשת רשות דיבור?

חיים כץ: תהיה בשקט עד שיתנו לך רשות דיבור, והוא יגיד גם מה שלא נכון.

חיים כץ: מותר לו להגיד מה שהוא רוצה גם אם זה לא נכון, בסדר?

עלי בינג: אני אשתדל להגיד דברים לא נכונים אבל רק משפט אחרון - -

חיים כץ: תגיד מה שאתה רוצה אבל תכין את מה שאמרתי לך.

חיים כץ: אני רוצה לדעת כמה בעלויות, ואני רוצה את ההתייחסות שלך גם למורי דרך.

עלי בינג: בסדר גמור.

עלי בינג: אז אני רוצה להגיד ולהתחבר למה שטלי אמרה קודם – בסופו של דבר, משרד הרווחה הוא חלק מהממשלה.

עלי בינג: על ביטוח לאומי, והיה גם על זה דיון משפטי - -

חיים כץ: הוא לא עובד אצלך.

עלי בינג: חס וחלילה.

חיים כץ: הוא לא עובד אצלך, אתה עובד אצלו.

עלי בינג: נכון.

חיים כץ: אז אם הוא אמר משהו – אם הרבי אומר משהו, התלמידים אומרים: אתה צודק.

טלי ארפי: אבל הוא כפוף לחוק.

חיים כץ: סליחה.

עלי בינג: כבוד היושב-ראש, ברשותך, רק כדי לציין את זה – היה על זה דיון גם בהיבט של הביטוח הלאומי בלי קשר לשר הרווחה.

עלי בינג: המשנה ליועץ המשפטי לממשלה כבר הכריע וטלי תוכל להרחיב בהמשך אם תרצה.

חיים כץ: מה הוא הכריע?

עלי בינג: הוא הכריע שכל צעד שיש לו עלות תקציבית של הביטוח הלאומי נדרש להצביע על מקור.

עלי בינג: אם תרצה, כבוד היושב-ראש, נוכל להביא לך אחרי זה את הנייר של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

עלי בינג: אני חשוב ששר הרווחה מכבד את משרד המשפטים ואת הכרעותיו בהיבט הזה - -

חיים כץ: אף אחד לא שאל מה את חושב.

חיים כץ: אתה תדבר רק לעניין שלך ופרשנות אחר-כך.

עלי בינג: אז אני אציין שאנחנו מכבדים את ההכרעות של היועץ המשפטי לממשלה.

עלי בינג: להבנתנו, לא ניתן לעשות צעד כזה בלי להצביע על מקור.

עלי בינג: כך גם עלה משיחות שניהלנו עם משרד המשפטים בימים האחרונים ולכן, אני חושב שצריך לחזור לעשות עבודת מטה מסודרת בנושא הזה ולהצביע על מקור ככל שרוצים להתקדם, וכך נוכל גם להתקדם בצורה הכי נכונה.

עלי בינג: ואני שוב אגיד – אם היה ואקום זה היה נושא אחר אבל יש מענה אחר, שהוא מענה בהרבה מאוד מובנים ומיטיב.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: אנחנו נפנה לח"כים.

חיים כץ: אחר-כך אני אפנה לגורמי מקצוע שנמצאים פה.

חיים כץ: אם יש אנשים שנוגעים בדבר – תאורנים, מפיקים, שחקנים, עובדי במה ועוד כל בעלי מקצוע שנמצאים פה – יש לנו זמן, נכון?

חיים כץ: כולם ידברו.

חיים כץ: מי שרוצה לדבר, נשמע, נקבל החלטות ונראה מה אנחנו עושים.

חיים כץ: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: ראשית, אני חושב שזה באמת אחד החוקים המוצדקים ביותר של לעזור לאותם אנשים.

משה אבוטבול: ישנו שחקן מאוד חזק, שכולם מכירים אותו – אמנם הוא חרדי אבל כולם מכירים אותו – שולי רנד.

משה אבוטבול: הוא חיבר שיר דווקא על אותם אנשים שנמצאים מאחורי הבמה, על הסאונד, על מפרקי הבמות, כמה הם עובדים קשה.

משה אבוטבול: אחרי שכולם מחאו כפיים לשחקנים, הם נמצאים עד אמצע הלילה כדי לפרק את הבמות ולעזור לכולם.

משה אבוטבול: לכן, אני חושב שהגיע הזמן – גם מי שהיה בתוך האוהל מחאה שלהם ראה את הדמעות האמתיות, ראה את הכאב האמתי.

משה אבוטבול: אני מאוד מאוד מבקש, בעזרת השם, לקדם את הנושא הזה ומודה לשר היקר על הרצון וכמובן ליושב-ראש הוועדה, וכמובן לכם, האוצר.

משה אבוטבול: אתם צריכים לבוא ולהבין שאנחנו, אחרי הכל, שליחי ציבור.

משה אבוטבול: את הנושא הזה של התקציבים - הרי נתנו מיליונים לכל מיני דברים.

משה אבוטבול: לא יתכן שאת כבשת הרש, אותם האנשים האלה, מורי הדרך שהזכיר יושב-ראש הוועדה, זה אנשים שבסך הכל מה הם מבקשים?

משה אבוטבול: את המינימום שבמינימום, אז אנחנו חייבים לבוא לקראתם.

משה אבוטבול: אני מאוד מאוד מבקש שבנושא הזה תמצא כל דרך לעזור לאותם אנשים.

משה אבוטבול: תודה רבה לכם.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה על הדיון, ואני רוצה לברך את השר שמולי, שמביא את הפתרון הזה.

יוראי להב-הרצנו: אני שומע את הדברים של אנשי האוצר, ואני רוצה להגיד שעם הרישא של הדברים אני מסכים ועם כל היתר פחות.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו נמצאים במצב חירום וצריך לעזור, למצוא איזה פתרונות שאפשר, ואני חושב שהשר שמולי עושה את זה בצו הזה.

יוראי להב-הרצנו: צריך למצוא כל פתרון שאפשר כדי לעזור לאנשים האלה לסיים את החודש.

יוראי להב-הרצנו: אני לא יודע, אני מוקף באנשים צעירים שעובדים כל חייהם, משלמים שכר ומסים, ופשוט לא מסיימים את החודש.

יוראי להב-הרצנו: לא מצליחים להביא לחם על השולחן.

יוראי להב-הרצנו: עשרות מסלולים, אלפי תכניות, אין כסף לאנשים ולכן, החובה שלנו בבית הזה היא לדאוג שכל האנשים האלה – ואני רוצה לקרוא בשמם כי לי יש תחושה שמתעלמים מהם: מהצלמים והתאורנים והמקליטים ואנשי הסאונד ועוזרי הבמה והמלבישים והמלבישות והמאפרים והמאפרות ועוזרי ההפקה והמעצבים האומנותיים ומעצבי הסט והקניינים ואנשי הפרופס.

יוראי להב-הרצנו: כל אלה – בלעדיהם אין תרבות במדינה, וצריך לעזור להם לסיים את החודש.

יוראי להב-הרצנו: אני חושב שהצו הזה הוא נכון, וצריך לעזור לשר לממש את המדיניות שלו כי היא חשובה.

יוראי להב-הרצנו: לדאבוני, אנחנו מנסים עכשיו למצוא לענף הזה סעד אבל אם הממשלה הזאת הייתה מאשרת דמי אבטלה לכל העצמאים, לא היינו צריכים לדאוג לענף שנמצא בהליכים קריסה, וזה גם מדבר על אוזלת ידה של הממשלה הזאת, שבעיני היא מנותקת ולא מאפשרת לכל העצמאים ששילמו וישלמו ומשלמים דמי אבטלה, לקבל את הסעד הראוי - -

חיים כץ: הרצנו, בא השר מהממשלה ומנסה לפתור בעיה, ואתה יורד על הממשלה והוא בממשלה - - - מילא אתה יורד עלי...

יוראי להב-הרצנו: אדוני יושב-הראש, אני פתחתי ואמרתי שאני מברך את השר שמולי על המהלך שלו, ויושב פה איתמר אביטן, שהוא יושב-ראש הוועד, ואני חושב שהם עושים עבודת קודש בשגרה וצריך לעזור להם להישאר מעל פני המים בתקופה הזאת.

יוראי להב-הרצנו: עמדתו של מנכל"ל הביטוח הלאומי, שפיגלר, מבורכת, ואני מקווה שהוועדה הזאת תאשר היום את הצו הזה ונצא לדרך.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

חיים כץ: בבקשה.

אורלי פרומן: קודם כל, חשוב שנדע, אדוני היושב-ראש ואדוני השר, שעולם התרבות משותק מזה כחצי שנה.

אורלי פרומן: זה אחד הסקטורים שנסגר ראשון וטרם מצאו לו את המתווה לפתיחה מלאה.

אורלי פרומן: יש אולי קצת הופעות בחוץ אבל בגדול, העולם הזה משותק כחצי שנה.

אורלי פרומן: חלק גדול מהעובדים של עולם התרבות הם עצמאים.

אורלי פרומן: אני לא יודעת אם צו ההרחבה הזה מקיף את כל העצמאים בעולם התרבות, שמבחינתי צריכים להיכלל בתוך צו ההרחבה למעט כמובן השחקנים והאומנים שכבר לפני שלוש שנים הוסדר הנושא.

אורלי פרומן: אין ספק שמדינה בלי תרבות זה כמו בלי נשמה.

אורלי פרומן: אין - -

חיים כץ: מדינה בלי קורונה.

חיים כץ: מדינה בלי תרבות זה מדינה בלי קורונה.

אורלי פרומן: לא, אבל אפשר תרבות גם תוך כדי.

אורלי פרומן: אין מה לעשות – אנחנו צריכים ללמוד לחיות עם הקורונה - -

חיים כץ: זה כדור-רגל בלי קהל זה לא כדור-רגל.

אורלי פרומן: אבל יש כדור-רגל.

אורלי פרומן: הם לא יכולים לשחק עם עצמם.

חיים כץ: אין, אין.

חיים כץ: עזבי אותך, אין קהל – אין.

אורלי פרומן: נכון.

אורלי פרומן: אז אותו דבר בעולם התרבות, גם השחקנים לא יכולים לא לשחק תיאטרון על במה בלי קהל ולא התזמורות ולא הזמרים ולא אף אחד.

חיים כץ: זה אותו דבר כמו הכדור-רגל.

אורלי פרומן: בכל אופן, בינינו, כשמדברים על שיקום המשק והחברה – אז יש פה את שני הדברים: גם הנשמה היתרה לאזרחים וגם שיקום כלכלי כי הענף הזה הוא מנוף כלכלי רציני.

אורלי פרומן: בסך הכל בעולם התרבות יש למעלה מ-200,000 עובדים.

אורלי פרומן: ולכן, זה שאין רשת ביטחון במדינה לעצמאים והם אינם מסוגלים לקבל דמי אבטלה – זה עיוות שצריך לתקן.

אורלי פרומן: השאלה שלי: אם אנחנו מתקנים את זה כל פעם בסקטור-סקטור, ואני בעד שהאנשים האלה יעמדו על הרגליים והלוואי שבאמת מה-1 בספטמבר, כמו שסוכם אתמול או זאת הכוונה, יחזרו לפעילות אבל איזה עוד ענפים אנחנו מפספסים?

אורלי פרומן: אני אתך לגמרי בנושא של מורי הדרך – זה ברור, זה צועק לשמיים, הם צריכים להיות בפנים אבל איזה עוד קבוצות אנחנו מפספסים?

אורלי פרומן: העיקרון הוא שעצמאים צריכים לקבל דמי אבטלה וצריך להסדיר את זה.

אורלי פרומן: אז אני מברכת את השר שמולי על הבאת הצו הזה.

אורלי פרומן: אני רק מבקשת הסתכלות גם על קבוצות אחרות שצריכות להיכלל בהסדר שכזה.

אורלי פרומן: על איזו תקופה מדובר?

אורלי פרומן: האם אנחנו מדברים רטרו?

אורלי פרומן: האם אנחנו מדברים על יום אישור הצו וקדימה?

חיים כץ: בואי, אנחנו נראה מה החוק מתיר כי אנחנו יודעים מה קורה אם אנחנו עושים משהו שאולי הוא לא במסגרת החוק.

חיים כץ: בסדר?

קריאה: תפסת מרובה – לא תפסת.

חיים כץ: אולי.

חיים כץ: בסדר?

חיים כץ: ומי כמוני יכול לדבר על זה.

אורלי פרומן: אבל אני משערת שגם יש מסקנות מהצו שנעשה בעבר על השחקנים והאומנים.

אורלי פרומן: יש כבר התנסות.

חיים כץ: אנחנו סומכים על היועצים המשפטיים שלך שקיבלו הנחיות, ורוצים ורוצות לממש את האירוע.

חיים כץ: הם יעשו כמיטב יכולתם להביא פתרון שנוכל לממש את האירוע.

חיים כץ: יחד עם זה, בשביל שלא יהיה מצב שאת תצביעי נגד אחר-כך על משהו שעשינו בניגוד לדעתם של היועצים המשפטיים, ואני לא רוצה שיצביעו נגדך ואני לא רוצה שיצביעו נגדי – העניין הזה יעוגן משפטית, ויש פה בעיות משפטיות ואנחנו צריכים לבדוק את זה.

חיים כץ: אנחנו מכירים את הבעיה, רוצים לפתור אותה, מנסים לפתור אותה.

חיים כץ: אני לא יודע אם עדיף רוחבית או לא כי שמעתי את עלי - -

אורלי פרומן: לא, אני לא רוצה לעכב אותם בגלל הרוחבית, אני רוצה שאנחנו נסתכל - - -

חיים כץ: - - שמעתי את נציג האוצר.

חיים כץ: הוא דיבר על מאיפה אני אביא תקציבים וכולי, והוא בן אדם מבין.

חיים כץ: עד כמה שנתקלתי בו פה, בוועדה, הוא מבין.

חיים כץ: והוא מבין שהוא לא אמר את כל האמת.

חיים כץ: למה הוא מבין שהוא לא אמר את כל האמת?

חיים כץ: כי אם אנחנו מוותרים על הרטרו אז אין לנו תקציבים, זה מיליון שקל לחודש.

חיים כץ: ומיליון שקל לחודש זה לא - - - ואז אני לא צריך להביא אותו בכלל אבל לא חשוב.

חיים כץ: כשאנחנו מסתכלים על הבעיות, אז אנחנו נראה איך אנחנו פותרים ואיך אנחנו נוגעים ומה אנחנו עושים בשיתוף עם היועצים המשפטיים, מה לעשות?

חיים כץ: אנחנו צריכים - -

קריאות: למה לא לכולם אבל, אדוני?

חיים כץ: בוא, תקשיב, אני לא יודע לפתור את זה.

קריאה: אבל זה הצעת חוק אחרת - -

חיים כץ: נכון, בסדר.

חיים כץ: תראה, אתה חדש ואני מתייחס אליך כמסביר ותיק: בחיים, כשיש לך קיר יצוק בטון, ופה זה קיר יצוק בטון - -

קריאה: באים עם פטישים.

חיים כץ: לא, אתה עושה בו סדק כי אם אתה לא עושה בו סדק, הוא לא ייפול, רק הראש שלך יתפוצץ ותדפוק את הראש בקיר.

חיים כץ: תעשה בו סדק – ייפול.

חיים כץ: לאט לאט, צריך הרבה סבלנות במשחק הזה.

חיים כץ: ואם תפתור את כל הבעיות – מי צריך אותך יותר?

חיים כץ: תשאיר לך כמה בעיות.

חיים כץ: זה בצחוק.

חיים כץ: ..

חיים כץ: אנחנו יודעים מול מי אנחנו עומדים, מול מה אנחנו עומדים.

חיים כץ: אם אנחנו רוצים לפתור זה עקב בצד אגודל, עקב בצד אגודל.

חיים כץ: זהו.

חיים כץ: ככה אנחנו צריכים לעבוד, ככה אנחנו נביא תוצאה – ונביא תוצאה.

חיים כץ: עידן, בבקשה.

עידן רול: תודה רבה אדוני היושב-ראש.

עידן רול: באמת ברכות לשר שמולי על המהלך הזה, הוא חשוב.

עידן רול: אני חושב שצריך קידום כמה שיותר מהיר של הנושא כי יש פה עובדי ענף שמפברואר אין להם משכורת, ואת זה צריכים לזכור גם באוצר.

חיים כץ: מתי הביאו את הצו?

עידן רול: עכשיו הביאו אותו.

חיים כץ: מתי קיימנו דיון?

חיים כץ: תקשיב – אם היית אומר שהצו הזה שוכב אצלך חודשיים וחצי - -

עידן רול: אבל מי הפנה את זה אליך?

אורלי פרומן: חיים, תיכנס לכמה דקות לקבינט ותשחרר את עולם התרבות שם.

עידן רול: חיים, אני מדבר אלינו – אנחנו צריכים לעשות את זה כמה שיותר מהר.

עידן רול: אנחנו גוף אחד.

עידן רול: זוכר?

עידן רול: הוועדה, כולנו יחד?

חיים כץ: כן, כן.

עידן רול: אני אומר שיש פה תקנות ויש פה חקיקה שחלקה מגיעה שנים רבות אחורה ולא תואמת את המצב הכלכלי שנוצר, וכלל גופי הממשלה צריכים לגלות גמישות מחשבתית ולמצוא את הקונסטלציות החוקיות שיאפשרו לאנשים לקבל איזה שהיא רשת ביטחון מינימלית.

עידן רול: אני יודע לומר שאנחנו כאן, בוועדה, כל דבר שיגיע – נקדם.

עידן רול: אז לצד הפתרון הספציפי המאוד חשוב הזה, צריך להתחיל ולהזרים לפה פתרונות כי בסופו של דבר, עקב בצד אגודל זה נכון אבל זה צריך להיות עקב בצד אגודל מאוד מאוד מהירים.

עידן רול: יש פה לצד עובדי הבמה עוד הרבה מאוד סקטורים שאין להם מה לאכול מפברואר.

עידן רול: להם אין זמן לדיונים ומחשבות בין משרדי הממשלה השונים.

עידן רול: ספציפית להסדר הזה – עולות פה בעיני שתי שאלות מרכזיות שחשוב שניתן עליהן את הדעת: 1.

עידן רול: מה העלות למעסיקים בסופו של דבר בהסדר הזה?

עידן רול: החשש השני, שאשמח לשמוע שהוא לא קיים, זה יהיה מצוין – האם אין אפשרות לרוקן את הצו מתוכן ברגע שהמעסיקים מכניסים תניות אחרות בהסכמים.

עידן רול: כלומר, האם ברגע שלא מתקיימים התנאים לקיום הצו והופכים את החוזים ככה שהם לא עומדים בתנאי הסף, מייתרים את הצו הזה.

עידן רול: אני מאוד רוצה לדעת שאחרי שנאשר את זה, ואין לי ספק ואני בטוח שגם היושב-ראש רוצה - -

חיים כץ: אם זה יאושר, זה יבוצע.

עידן רול: נכון, אבל הרבה פעמים בכנסת אנחנו מאשרים דברים ובסוף יש - -

חיים כץ: זה אתם, אבל לא פה.

עידן רול: איפה אני?

עידן רול: באיזו כנסת אני?

חיים כץ: לא יודע...

חיים כץ: תקשיב, הכנסת שונה מוועדה לוועדה באופן הניהול, באופן ההתייחסות בירידה לעומקם של דברים.

חיים כץ: בכמה ועדות אתה מסתובב?

עידן רול: בעיקר בשלך כי כשאני לא מגיע לפה אתה סופר לי ומסמן נוכחות.

עידן רול: בכל מקרה, בכבוד, אני אומר שממש חשוב לי שאנחנו פה נקפיד שלא יוכלו אחרי זה לנסח הסכם בצורה נורא פשוטה, שלא יאפשר להם בסוף לקבל את הכסף.

עידן רול: אנחנו את הצו חוקית נעשה נכון.

עידן רול: צריך לוודא שגם כשזה מגיע בסוף לשטח – הוא יתפוס.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: מיקי לוי, אתה נכנסת, ביקשת לדבר, יאללה דבר.

חיים כץ: אל תצעק, הכל בשקט.

מיקי לוי: יש לי צרות בכספים, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אני לא צועק, יש לי קול גבוה.

חיים כץ: תלחש, תלחש.

חיים כץ: אתה יודע, במאפיה היו לוחשים.

מיקי לוי: בלי רמקול, בסדר?

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, באתי כאן בעניין אחד – את אותם מורי דרך ש - -

חיים כץ: דיברנו על זה.

חיים כץ: נגמר, תודה רבה.

מיקי לוי: רגע, רגע.

חיים כץ: דיברנו, פתרנו את הבעיה.

מיקי לוי: כן?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: נפתרה הבעיה.

חיים כץ: אתה לא יכול להוסיף כלום.

מיקי לוי: אז מגיע בדרך למנהל הביטוח הלאומי - -

חיים כץ: בוא, תקשיב, אתה לא תבוא לפה ותיתן קרדיטים סתם.

מיקי לוי: לא, הוא ליווה אותי בעניין הזה.

מיקי לוי: אז אם זה נפתר - -

חיים כץ: אנחנו נפטר אותו.

חיים כץ: הוא הולך לכל אחד ושולח אותו.

חיים כץ: זה עוד לא נפתר.

חיים כץ: הנושא עלה, אני מקווה שעליו כן נצביע היום.

חיים כץ: אוסאמה.

מיקי לוי: אני יכול להעביר את זה לאחריותך?

מיקי לוי: אתה לא יכול להגיד "לא", אדוני היושב-ראש.

חיים כץ: אוסאמה, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כבוד המנכ"ל, סבאח אלח'יר.

אוסאמה סעדי: בוקר טוב.

אוסאמה סעדי: אני חייב קודם כל לשבח את השר על הצו הזה.

אוסאמה סעדי: זה צו חשוב מאוד שעושה צדק.

אוסאמה סעדי: אני, שמומחה בדיני עבודה רק 25 שנה, כשהייתי עורך-דין והופעתי בבתי דין לעבודה, אני אומר לך – כל העניין הזה של הפרילנסרים, ב-90% מהמקרים זה עובדים לכל דבר.

אוסאמה סעדי: אם אנחנו נחיל עליהם את מבחן - -

חיים כץ: גם עצמאים זה עובדים לכל דבר.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: אז לכן אני אומר – פה, בעניין הזה, השר עושה צדק שהוא נותן לעובדים האלה את המגיע להם, דמי אבטלה, ושיחשבו אותם כמו עובדים לצורך הביטוח הלאומי.

חיים כץ: כמו שכירים.

אוסאמה סעדי: בדיוק, כמו שכירים.

אוסאמה סעדי: בעניין של מורי הדרך – גם אצלנו, בחברה הערבית, אנחנו נפגשנו אתם, חברתי פה היבה יזבק וגם אנטנס נפגשו אתם - -

חיים כץ: אני היחידי שלא נפגש אתם.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו נביא אותם אליך, אין בעיה.

חיים כץ: אל תביא.

אוסאמה סעדי: אתה תלך?

חיים כץ: לא.

אוסאמה סעדי: אז חשוב מאוד, אדוני השר, שנעשה צדק גם עם הקבוצה הזאת.

אוסאמה סעדי: חשוב מאוד לקדם בסופו של יום את הצעת החוק.

אוסאמה סעדי: תביאו הצעת חוק ממשלתית, ואני יודע בעניין הזה של דמי אבטלה לעצמאים – זה יפתור את הכל.

איציק שמולי: נכון.

אוסאמה סעדי: אני חייב, כבוד היושב-ראש, גם לשבח את הביטוח הלאומי ואת המנכ"ל שלו.

אוסאמה סעדי: אנחנו עשינו סיורים אתו בכמה נקודות שירות בחברה הערבית – היינו בנצרת, היינו בכפר כנא, היינו בסכנין ובשפרעם עם השר שפתח סניף משנה חדש - -

חיים כץ: מה זה נוגע אחד לשני?

חיים כץ: הוא, גם ככה האגו שלו.

חיים כץ: ..

חיים כץ: הוא יפסיק לעבוד.

חיים כץ: על השר אתה מדבר?

חיים כץ: חשבתי על מנכ"ל הביטוח הלאומי.

חיים כץ: דבר, דבר.

חיים כץ: סליחה.

חיים כץ: מתנצל אני.

איציק שמולי: אני מהפוליטיקאים שהאגו שלהם, אתה יודע...

חיים כץ: לא התכוונתי אליך.

איציק שמולי: אני יודע.

חיים כץ: אוקי.

חיים כץ: היבה, ראיתי אותך, את רוצה להגיד עכשיו?

היבה יזבק: כן.

חיים כץ: אז בקצרה.

היבה יזבק: אני גם רוצה להצטרף לדברים של חברי אוסאמה ואני רוצה לברך את ההחלטה של השר.

היבה יזבק: זו החלטה מאוד חשובה.

היבה יזבק: אנחנו התכוננו לישיבה הזאת לפני שקיבלנו את המכתב וההחלטה והיינו קצת מוטרדים ממה שהולך להיות כאן.

היבה יזבק: אני חושבת שההחלטה שמועברת דרך הוועדה לכלול את העובדים בתחום של ההפקות גם כשכירים לכל דבר, שגם להם מגיע דמי אבטלה – זה הצדק.

היבה יזבק: אני חושבת שזה הדבר המובן מאליו ואני גם מברכת על זה, ואני חושבת שזה חשוב גם לכלול עוד קבוצות בצו זה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: יש פה נציגי עובדים?

חיים כץ: דבר.

איתמר אביטן: אני מנכ"ל איגוד עובדי הקולנוע, הטלוויזיה והבמות.

איתמר אביטן: אנחנו מאגדים קרוב ל-1,500 עובדים במקצועות הסרט, הבמה, הסאונדמנים, תאורנים, מכל המקצועות.

איתמר אביטן: כל האנשים שאנחנו רואים בחודשים האחרונים, איך כולם אומרים גם שחקנים ואומנים שאומרים שלא הם העניין, ותראו אותם ותראו אותנו, ובאמת לא רואים אותנו, אנחנו מאחורי הקלעים.

איתמר אביטן: אנחנו מצלמים, אנחנו עושים תאורה, אנחנו עושים הכל וכן, אנחנו מאחורי הקלעים, אין לנו פנים מוכרות, לא רואים אותנו.

איתמר אביטן: בשנת 2018 אושר הצו להכניס את השחקנים.

איתמר אביטן: אנחנו מאוד שמחים ואנחנו בהחלט חושבים ששחקנים צריכים לקבל אבל לא יכול להיות שאנחנו על אותה ריצפת עבודה – שחקן יצא עכשיו בגלל הקורונה לחל"ת, ואנחנו לא קיבלנו כמעט כלום.

איתמר אביטן: לא 70%, לא 60%, לא 50%.

איתמר אביטן: פה פעימה, שם פעימה - -

חיים כץ: אתם משלמים ביטוח?

איתמר אביטן: משלמים 17.5% ביטוח לאומי, כמו כל הפרילנסרים.

חיים כץ: יש לכם אובדן כושר עבודה שם, משהו?

איתמר אביטן: כמו כל פרילנסר.

חיים כץ: לא, אבל זה כמו שכיר רגיל שמשלמים בגינו?

איתמר אביטן: לא, לא.

חיים כץ: אז אין לך ביטוח.

איתמר אביטן: אין לי ביטוח.

איתמר אביטן: עכשיו, השחקנים שנמצאים אתנו על הסט - -

חיים כץ: אני מאתמול או משלשום בעניין.

איתמר אביטן: אוקי, אז אני רק אגיד כי עלו פה טענות ואני אגיד אותן: השחקנים שנמצאים אתנו על הסט, על סט הצילומים לדוגמה, מופרש להם ביטוח לאומי כמו שהצו אומר ואין שום בעיה למעסיקים, הם לא באו לצעוק פה בעבר.

איתמר אביטן: למה עבור העובדים הקטנים - -

חיים כץ: כי שם יש יחסי עובד-מעביד.

איתמר אביטן: אין יחסי עובד-מעביד.

חיים כץ: בין השחקנים?

איתמר אביטן: כבוד היושב-ראש, אין יחסי עובד-מעביד.

חיים כץ: בין השחקנים לתיאטרון?

איתמר אביטן: אין יחסי עובד-מעביד, לא קיימים יחסי עובד-מעביד.

איתמר אביטן: השחקנים חתמו על הצו הזה כי לא מתקיימים יחסי עובד-מעביד.

איתמר אביטן: ככל שמתקיימים יחסי עובד-מעביד יש חובת הנפקת תלוש שכר, ואז חובת הפקדה לביטוח לאומי גם ככה קיימת.

איתמר אביטן: מכיוון שאין להם יחסי עובד-מעביד - -

חיים כץ: דבר לאט, אני שומע, אני מקשיב גם.

חיים כץ: לא רק שומע, אני מקשיב.

איתמר אביטן: זה יום היסטורי מבחינתנו אז לכן אולי אני קצת יותר בעניין.

איתמר אביטן: אני רק אומר שאנחנו והם – זה בדיוק בדיוק אותו דבר.

איתמר אביטן: גם נמצא לדעתי בזום מנכ"ל איגוד השחקנים – שח"ם, והוא יוכל להגיד את זה בצורה ברורה – אנחנו בדיוק אותו דבר.

איתמר אביטן: מכיוון שאנחנו באים לביטוח לאומי כמה חודשים אחרי שאושר לשחקנים והתפזרה הממשלה, ביטוח לאומי כבר אישר את זה ב-2018 במינהלת הביטוח הלאומי.

איתמר אביטן: התפזרה הממשלה, לא הייתה ועדת רווחה שתאשר והנה, תודה רבה לשר ותודה רבה למנכ"ל הביטוח הלאומי שהביא את זה לוועדה ותודה לך, עבוד היושב-ראש, על הכינוס המהיר מאוד - -

חיים כץ: תקשיב, תסביר לי דברים שיכולים לקדם את העניין: למה ארגון המפיקים פנה אלי ואמר לי שבמידה ואני אאשר לכם – אני לא מכיר אותו – במידה ואני אאשר לכם אני סוגר את כל ההפקות בישראל.

חיים כץ: אני.

חיים כץ: תן לי תשובה לעניין הזה למה הוא עשה את זה, למה הוא אמר את זה.

איתמר אביטן: שני היבטים – דבר ראשון, אני אדבר על ההיבט הכללי - -

חיים כץ: לא, כלכלי.

איתמר אביטן: לא, לא, כלכלית.

איתמר אביטן: בוא אני אדבר אתך כלכלית ואני אסביר לך - -

חיים כץ: מה זה עולה לו?

איתמר אביטן: דבר ראשון, זה יכול לא לעלות לו שקל ואני גם אסביר את זה.

איתמר אביטן: רגע.

איתמר אביטן: האחד – עובד ללא ביטחון תעסוקתי וללא רשת ביטחון הוא עובד מוחלש.

איתמר אביטן: עובד מוחלש יוצר מעסיק חזק יותר, שכל הזמן מצליח לפגוע בו כלכלית.

איתמר אביטן: זה מה שהם רוצים תמיד.

חיים כץ: לא, לא.

איתמר אביטן: רגע, אני עונה לך.

חיים כץ: לא, ממש לא, כי שמעתי אומנים, בלי להגיד את שמם, שאמרו:

חיים כץ: אנחנו נתאבד במגרש בשביל עובדי הבמה.

חיים כץ: זה שאתה אומר שהם רוצים לעשות אתכם מוחלשים – לא.

איתמר אביטן: רגע, דיברת על ארגון אחד.

איתמר אביטן: יש את ארגון המפיקים השני.

איתמר אביטן: מי שאולי דיבר אתך זה לא ארגון יציג, הוא מייצג כמה מפיקים בודדים והוא דיבר אתך.

איתמר אביטן: באו לשר איגוד המפיקים הגדול של אמרגנים והכל, ודרשו - -

חיים כץ: דבר אלי מה זה עולה לו.

איתמר אביטן: אני אגיד לך – זה יכול לא לעלות לו שקל.

איתמר אביטן: למה?

איתמר אביטן: בוא אני אסביר לך: אני לקחתי תאורן, מישהו לקח תאורן לעשרה ימים, עולה לי 10,000 שקל.

איתמר אביטן: עכשיו, על ה-10,000 שקל הוא יצטרך להפריש עוד 2% לביטוח לאומי.

חיים כץ: זה בסדר.

חיים כץ: מה עם שאר הימים שאתה לא עובד אצלו?

איתמר אביטן: לא, כלום.

איתמר אביטן: כלום.

איתמר אביטן: סיימת לעבוד אצלו, הוא נותן 10,000 שקל ו-2% הוא שולח לביטוח לאומי.

איתמר אביטן: זה הסיפור.

חיים כץ: הוא יכול לקחת אותך בתור ספק?

איתמר אביטן: הם היום מכנסים אותנו קבלנים.

איתמר אביטן: קבלני שירות, כך הם מכנים אותנו, כדי להתנתק מכל יחסי עובד-מעביד, כי כמו שאמר פה חבר הכנסת אוסאמה ודיברתי אתו והוא באמת מבין בדיני עבודה, הוא אומר: הלכה למעשה מתקיימים יחסי עבודה, הם מנסים כל הזמן לנתק את יחסי העבודה כדי לא להיות מחויבים להנפיק תלושי שכר והכל כי הלכה למעשה, כשעובד מגיע - -

חיים כץ: תקשיב – אמרת שזה עולה לו 2% רק על העבודה שלך.

איתמר אביטן: בוודאי, הוא לא מעסיק אותי באופן קבוע.

איתמר אביטן: מה זאת אומרת?

איתמר אביטן: אני בא להפקה, אני עושה "פאודה" – אני בא לעבוד, מצלם 50 יום "פאודה", נגמר "פאודה", נגמר העסק.

איתמר אביטן: זהו.

איתמר אביטן: אין יום אחרי זה, אין חובת העסקה, אין פה קביעויות, אין פה כלום.

חיים כץ: ומה אתה עושה בימים האחרים?

איתמר אביטן: מה הם עושים בימים האחרים?

חיים כץ: אתה.

חיים כץ: לא אתה כבן אדם - -

איתמר אביטן: אני?

איתמר אביטן: העובדים?

איתמר אביטן: מחכים עד העבודה הבאה.

איתמר אביטן: מתחיל סרט או לעוד הופעה או לעוד משהו, ובימים האלה - -

חיים כץ: ומי משלם לך בינתיים?

איתמר אביטן: אין לך עבודה, אתה פרילנסר.

חיים כץ: אני לא שואל אותך סתם, כאילו נולדתי אתמול.

חיים כץ: אני נולדתי מזמן, תעודת הזהות שלי מ-47.

חיים כץ: אני בן 72.

חיים כץ: הייתי 30 שנה יו"ר ארגון גדול - -

קריאה: המיתולוגי.

חיים כץ: - - עם עשרות-אלפי עובדים.

חיים כץ: מבין קצת.

חיים כץ: קצת.

איתמר אביטן: הראשון שחסם את כביש מס' 1.

חיים כץ: אבל לא שבת אף יום.

חיים כץ: שמעת?

חיים כץ: לא שבת אף יום ולו גם יום אחד כי אסור לפגוע בלקוחות, כי אם תפגע בלקוחות לא תהיה לך פרנסה.

איתמר אביטן: אסור על טייסי הניסוי.

איתמר אביטן: אני מבין את שאלתך, שאלתך הייתה באמת במקום, מה קורה בין הימים, אז מתחילה עבודה ונגמרת עבודה – עובדים לתקופת העסקה קצרה.

איתמר אביטן: אתה עובד אצלי 50 יום.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: עידן, בבקשה.

עידן עמדי: אני זמר, שחקן.

עידן עמדי: אני משתדל להיות עדין ואני מקווה שילך לי גם היום.

עידן עמדי: בוא רגע נדבר מקרו – לגבי המקרו כולנו מסכימים שעצמאים זכאים לאבטלה.

עידן עמדי: התיקון הזה, כמו שכולם פה אומרים מילים גדולות - -

חיים כץ: לא כולם, האוצר לא מסכים.

עידן עמדי: האוצר יסכים בהמשך.

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: אז כולנו נסכים.

עידן עמדי: אני אסביר גם לאוצר, אמרתי את זה לשר האוצר בעצמו וניגע בזה נקודה, נקודה.

עידן עמדי: אז במקרו, כולנו מסכימים שזה אמור לקרות ככה, וכשהסכמנו על המקרו זה היה כבר לפני חמישה חודשים, במרץ, כשהתחילה הקורונה, אנחנו מתחילים לדבר במיקרו.

עידן עמדי: ובמיקרו, כל מקום שאנחנו מגיעים, בסוף יש תקנה משפטית, יש איזה עגלה עם סוסה משנות ה-60 שבגלל יש תקנה וכולי וכולי.

עידן עמדי: לציבור העצמאים – ואני ארד רגע לחבר'ה שלי פה, שיושבים איתי, לא מעניין אם בכסף שנכנס מהמדינה יהיה כתוב ביטוח לאומי או דוכן הפטל של הכנסת או יורש העצר מדובאי.

עידן עמדי: לא אכפת לנו, כל עוד הכסף נכנס בגין ההפסד שלנו מהמחזור.

עידן עמדי: אנחנו משלמים ביטוח לאומי במשך שאר השנה ואז עוד פעם יבוא עוד מישהו שיכנס למיקרו ויגיד: זה לא בגין תחליף אבטלה.

עידן עמדי: לא מעניין אותנו.

עידן עמדי: זה פשוט לא מעניין אותנו.

עידן עמדי: את הדברים המשפטיים, ואני מבין שיש לכם פה דברים לפתור ויש לכם עבודה קשה – בגלל זה אנחנו לא מתעסקים בזה.

עידן עמדי: אנחנו מתעסקים בדברים שאנחנו מבינים אותם אבל בקצה, כשאנחנו יורדים - -

חיים כץ: אתה יודע מה זה יועץ משפטי?

עידן עמדי: משפטן.

עידן עמדי: הוא אמור - -

חיים כץ: לא, הוא מנכ"ל-על.

חיים כץ: שמנכ"ל-על.

חיים כץ: בוא תקשיב – אתה לא מבין על מה אתה מדבר.

חיים כץ: כשאני בא, ואני הייתי שר ואמרו לי: אתה צריך ככה, אמרתי שהייעוץ המשפטי לא מאשר או הפקיד לא מאשר – אצלי הפקידים אישרו כי הייתי יותר אגרסיבי אולי אבל כשהיועץ המשפטי לא מאשר, לא יעזור כלום.

חיים כץ: כלום.

חיים כץ: גם אם אתה צודק במאה אחוז, אחר כך יבואו לטלוויזיה ויגידו: היועץ המשפטי אמר, ואתה עבריין.

חיים כץ: שלא תתבלבל, גם אם אתה צודק כי בית משפט לא עושה צדק, הוא עושה משפט.

עידן עמדי: על זה בדיוק אני בא לדבר.

עידן עמדי: ואני אומר: אולי אנחנו לא מספיק אגרסיביים, אולי אנחנו נכשלנו.

עידן עמדי: אנחנו ניגע בזה.

עידן עמדי: אתם דיברתם עכשיו ואנחנו נדבר מהמקום שלנו.

עידן עמדי: יכול להיות שאם היינו עושים מרד מיסים, יכול להיות שאם היינו מפסיקים לשלם ביטוח לאומי, 250,000 איש היו מפסיקים לשלם ביטוח לאומי – זה היה קורה.

עידן עמדי: יכול להיות שאיתמר היה מסכים עם מה שאני אומר - -

חיים כץ: זה לא היה קורה, עידן.

חיים כץ: היו לוקחים אותך, אוסרים אותך אם אתה לא משלם ומפסיקים לך...

חיים כץ: אין דיבורים, אתה לא תנצח את המדינה.

עידן עמדי: כולנו פה יודעים מה קורה שחס וחלילה איחרת ביום אחד למע"מ.

עידן עמדי: איחרת יום אחד למע"מ – עיקלו לך את החשבון.

חיים כץ: ברור.

עידן עמדי: כל מה שאית

עידן עמדי: מר אומר בתור יושב-ראש ועד – הוא אומר: בוא ניקח את הרע במיעוטו, בוא ניקח את מה שהמדינה נותנת.

עידן עמדי: לא, נגמרו הימים האלה.

עידן עמדי: נגמרו הימים שאנחנו ניקח לא בטוב, כן בטוב, נגמרו הימים האלה.

עידן עמדי: העצמאים זכאים לאבטלה כמו כולם.

עידן עמדי: אנחנו נקבל רטרו ממרץ, מאז שהמדינה הפסיקה לנו את העבודה.

עידן עמדי: אם נצטרך להירשם ברשויות מס – נעשה מה שצריך.

עידן עמדי: אנחנו הפסקנו לוותר, וזה גם עיקר הדיון.

עידן עמדי: אני שמעתי פה כל מיני דברים שנכנסו למיקרו כמו תקופת אכשרה.

עידן עמדי: מה זה תקופת אכשרה?

עידן עמדי: 30 שנה הבן אדם משלם ביטוח לאומי, הוא עכשיו צריך לשלם עוד 12 חודשים, עוד חצי שנה בשביל להיות זכאי לאבטלה?

עידן עמדי: תגידו, אתם השתגעתם?

עידן עמדי: יש אנשים שעברו בתקופה הזאת שני התקפי לב.

עידן עמדי: אנחנו פעם אחרי פעם חוזרים, ואומר לי איזה יועץ משפטי: לא, זה לא התקנה.

עידן עמדי: את מי זה מעניין?

חיים כץ: שמעת, היועצת המשפטית של האוצר?

חיים כץ: תעני בבקשה.

טלי ארפי: כן, אבל דעתי לא אתכם - -

עידן עמדי: - - -

חיים כץ: עידן, סליחה.

חיים כץ: אני אתן לך אחר-כך.

חיים כץ: דברי, תעני.

חיים כץ: תסבירי לו.

טלי ארפי: אני הסברתי קודם, לחזור על זה שוב?

חיים כץ: ודאי.

טלי ארפי: החוק הוא זה שקובע.

טלי ארפי: חוק הביטוח הלאומי קובע את הצורך בתקופת אכשרה.

טלי ארפי: חוק יסודות התקציב מחייב את שר הרווחה להצביע על מקור תקציבי.

טלי ארפי: אני מייצגת כאן עמדה משפטית וזהו.

חיים כץ: מאה אחוז.

ליאור טבת: אני סאונדמן כבר 40 שנה, ואני רוצה להתחיל מנקודה שעידן אמר, שלא אכפת לי מאיפה מגיע הכסף.

ליאור טבת: קודם כל, אני רוצה להגיד שגם אני נמצא פה ברמה העקרונית – כן אכפת לי מאיפה מגיע הכסף.

ליאור טבת: 40 שנה אני משלם ביטוח לאומי למדינה, המון כסף.

ליאור טבת: אני מדבר כרגע 7,000 שקל בחודש ביטוח לאומי על מה שאני מרוויח, ואני רוצה שהמדינה, לא דוכן הפטל ולא אף אחד, תסתכל עלי ותיתן לי את הכסף.

ליאור טבת: יש פה הסכמה מקיר לקיר של כל האנשים שאמורים לקבל החלטות, גם אופוזיציה, גם קואליציה, כולם – השר, כל הכבוד לך על הרעיון ועל היוזמה, זה מחמם את הלב אבל כל מה שנשאר זה לקבל את ההחלטה הנכונה.

ליאור טבת: היא אומרת שיש חוק, הגברת שאני לא זוכר את שמה אבל פעם היה גם חוק שאסור לנשים להצביע, ושינו אותו כי זה לא הגיוני.

ליאור טבת: אז חוקים משנים, חוקים מתקנים.

ליאור טבת: אנחנו משלמים, אנחנו אזרחים טובים וישרים ששילמנו כל החיים.

ליאור טבת: אגב, לגבי החלק שלנו בתוך עולם התרבות – אנחנו לא מאחורי הקלעים.

ליאור טבת: אנחנו במרכז הקלעים.

ליאור טבת: כשנדלק האור, עידן הוא הכוכב ואני עומד בקונסולה.

ליאור טבת: כשנכנסים לאוטו לפני ואחרי – אנחנו אותו דבר.

ליאור טבת: אנחנו עובדים קשה.

ליאור טבת: אנחנו עושים את התרבות במדינת ישראל ובלעדינו אין דבר כזה.

ליאור טבת: אף אחד לא עושה לנו טובה בכל הדבר הזה.

ליאור טבת: אתם לא עושים לנו טובה, משרד האוצר.

ליאור טבת: התפקיד שלכם זה לתת לאזרחים שמגיע להם, אז תשנו את החוקים.

ליאור טבת: תשבו, תזיזו מספרים ותתנו לנו מה שמגיע לנו, כי מגיע לנו.

ליאור טבת: אנחנו שישה חודשים לא עובדים לא בגלל שאנחנו לא רוצים לעבוד, בגלל שאתם החלטתם שאנחנו לא נעבוד.

ליאור טבת: לא אתם, המדינה.

ליאור טבת: המדינה החליטה שכרגע התרבות יכולה לחכות אז נחכה בסבלנות.

ליאור טבת: כמו שהוא אומר, אני לא מסרב לשלם מיסים, אני אדם הגון אבל אני רוצה שיתייחסו אלי כמו אל אדם הגון.

ליאור טבת: אני שילמתי כל החיים שלי כמו בן אדם הגון.

ליאור טבת: אני רוצה לקום בבוקר זקוף גם בתקופת הקורונה ולא להרגיש שעושים לי טובה.

ליאור טבת: אף אחד פה לא עושה לי טובה.

ליאור טבת: תודה.

חיים כץ: עידן, אני אחזור אליך.

חיים כץ: תסיים.

עידן עמדי: אני רוצה להסביר משהו קצר גם בעניין ההסדר שעשו עם האוצר, וזה אחד הדברים - -

חיים כץ: הסדר?

עידן עמדי: ההסדר שיש עם רשות המסים.

עידן עמדי: בואו נצא רגע מהקופסה שלנו ונדבר על מה שקורה בפועל – מה שקורה בפועל, ואת זה היועצים אולי לא מבינים.

עידן עמדי: יש כל כך הרבה כלכלנים שמייעצים לשר אבל הם בקצה.

עידן עמדי: הם לא מבינים שהם פתחו את השוק היום – בוא ניקח רגע את ההופעות חצרות.

עידן עמדי: כולם רוצים לעבוד – הפגיעה אצלם במחזור אז כולם עובדים ב"שחור".

עידן עמדי: תתעוררו חבר'ה.

עידן עמדי: זה המצב.

עידן עמדי: עכשיו, אם אתם רוצים להיות חכמים – אנחנו בשנת 2020 - -

חיים כץ: כולם חוץ ממך עובדים ב"שחור".

עידן עמדי: כולם חוץ ממני.

עידן עמדי: בסדר.

עידן עמדי: אני לא מפחד, מס הכנסה יכולים לבוא ולבדוק לי בספרים.

חיים כץ: עידן.

עידן עמדי: אנחנו נמצאים בשנת 2020.

עידן עמדי: יש מחשבים, הדוחות משוגרים.

עידן עמדי: בלחיצת כפתור אפשר לראות כמה אדם שילם ביטוח לאומי, מה היה המחזור שלו, כמה הוא נפגע ומה ההכנסה חייבת.

עידן עמדי: אפשר לשנות את התקנות, אפשר לשנות את החוקים ולהבין מה זה אומר מבחינת פיצויים כמו אנשים הגיוניים.

עידן עמדי: אני באמת אומר לכם – יכול להיות שאתם יותר מדי קרובים לדפים, יותר מדי קרובים למה שכתוב כדי לא להבין שהדברים הרבה הרבה יותר פשוטים והמציאות מתנהלת אחרת.

עידן עמדי: אם ניגע רגע בעניינינו בכל הבלגן הזה שהכנסתם את עובדי הבמה מול המפיקים – מה יקרה?

חיים כץ: מי זה "הכנסתם"?

עידן עמדי: המדינה.

חיים כץ: אוקי.

עידן עמדי: בין אם בענייני עבודה, המדינה.

עידן עמדי: למה?

עידן עמדי: כי מה קורה למפיק?

עידן עמדי: מפיק רק רוצה להגן על עצמו שחס וחלילה לא יתבעו אותו.

עידן עמדי: הדבר הראשון שהוא יעשה זה לכתוב הסכם ויגיד לצלם: אנחנו, חוץ מהתהליך הזה והזה, אני לא חייב לך כלום, לא מגיע לך שום דבר וכולי וכולי.

איתמר אביטן: בשביל זה אנחנו פה.

עידן עמדי: זו המציאות.

עידן עמדי: כואב לי שזו המציאות.

עידן עמדי: אני משתדל לעבוד - -

איתמר אביטן: זה לא קרה עם השחקנים וזה לא יקרה גם אצלנו.

עידן עמדי: זה קרה אצל השחקנים.

איתמר אביטן: זה לא קרה אצל השחקנים ולא אצל אף אחד - -

עידן עמדי: איתמר דיברת, אני מדבר.

חיים כץ: אני אשמור עליך, אל תדאג.

איתמר אביטן: תשאל את השחקנים, תעברו שחקנים ותשאלו אותם.

איתמר אביטן: תשאל - - -

חיים כץ: כשאתה צועק – לא נרשם בפרוטוקול.

חיים כץ: כשתקבל זכות דיבור – יירשם בפרוטוקול ותוכל לבוא למצביעים שלך ולהגיד: תראו, נלחמתי בשבילכם, הבאתי תוצאה, אם נביא.

עידן עמדי: אני חושב שאני ואיתמר נלחמים בשביל אותה מטרה אבל איתמר מוכן לקבל את הפירורים ואני לא מוכן לקבל יותר פירורים, בטח לא בשביל הציבור הזה.

עידן עמדי: ואני אומר לכם שוב – אני לא מרוויח מזה כלום.

עידן עמדי: אין לי משרד הפקות ובצד השני אני שכיר ואני לא אקבל פה מהדיון שום דבר אבל אני חושב שלאנשים האלה אין פה.

עידן עמדי: אין פה.

עידן עמדי: האנשים האלה, בשביל להביא אותם לדיון פה, כל הדרך אני שומע: לא יתנו לנו כלום, זה רמאות, משקרים לנו.

עידן עמדי: מתי קרה שאיבדו את האמון בצורה כזו גורפת?

עידן עמדי: מתי?

חיים כץ: מתי היינו בימים כאלה שאנחנו נלחמים בלא נודע.

חיים כץ: תקשיב, אני שומע את הפרשנים בטלוויזיה, אני שומע את כל אלה בטלוויזיה, כולם נותנים חוות דעת כשאף אחד לא יודע כלום.

חיים כץ: כל הפרשנים, כולם ידענים.

חיים כץ: לא שנבחרתי לכנסת אז אני אדם גדול פתאום, פתאום אני מבין בקורונה – לא.

חיים כץ: כל אחד צריך לדעת, גם הפרשנים שנותנים את הפרשנות, שאנחנו נלחמים במשהו שאנחנו לא יודעים מה הוא.

חיים כץ: פשוט לא יודעים.

חיים כץ: אמא שלי, עליה השלום, אמרה שחוסר אינפורמציה זה אחד המובילים לטרגדיה.

חיים כץ: זה העניין פה.

חיים כץ: בבקשה.

איתמר אביטן: דבר ראשון, אני רוצה להגיד שאני מאוד מעריך את החבר'ה פה ואני מסכים עם כל מילה שהם אומרים.

איתמר אביטן: עידן עושה עבודת קודש והעלה סרטונים ואמר שהוא תומך בדמי אבטלה לעצמאים וכיתת את רגליו ואנחנו ביחד.

איתמר אביטן: הוא רוצה, ובצדק גמור, הוא לוחץ למשהו הרבה יותר והלוואי הלוואי שהיום תתמכו במה שהוא אומר, עם הרטרו והכל.

איתמר אביטן: כמובן ליבי עם העניין, אנשים בבית מחכים בזום לשמוע את הבשורות ההיסטוריות מהוועדה הזאת.

איתמר אביטן: זה בשורות היסטוריות, היום אתם יכולים לעשות היסטוריה - -

חיים כץ: היום הם לא ישמעו כלום, איך שאני רואה.

איתמר אביטן: - - אפשר לעשות היום היסטוריה.

איתמר אביטן: דבר שני, לגבי המעסיקים – יש טריקים של מעסקים ובשביל אנחנו נמצאים, בשביל זה יש 1,500 חברים באיגוד ויש הסכמים מסודרים שאנחנו יודעים לעשות.

איתמר אביטן: אנחנו נשמור עליהם בדיוק כמו ששח"ם – ארגון השחקנים – שמר על השחקנים ודאג שהצו הזה יוחל על כל השחקנים, והיום השחקנים – שחקן שחקן ששילם ביטוח לאומי ושילמו עבורו ביטוח לאומי – היום הם אומרים תודה - -

חיים כץ: מי שילם עבורו ביטוח לאומי?

איתמר אביטן: אותם מפיקים.

חיים כץ: מי שילם עבורו – אמרת: שילמו עבורו.

איתמר אביטן: המפיקים שילמו עבור השחקן.

איתמר אביטן: אתם אישרתם את זה.

חיים כץ: כמה אחוז?

חיים כץ: שני אחוז?

עידן עמדי: הורידו לו את זה מהשכר, והפיצוי שהוא קיבל גם היה נמוך יותר.

איתמר אביטן: אם אנחנו רוצים להיכנס לקצת יותר פרטים – הגיעו להסכמה בין המעסיקים לבין - -

חיים כץ: זאת אומרת, זה הסכם.

חיים כץ: מאה אחוז, כי יקזזו.

חיים כץ: ..

איתמר אביטן: הגיעו להסכמות בסופו של דבר.

איתמר אביטן: אז אני אומר שאנחנו נדע לשמור על אי פגיעה בעובדים, כמו שאנחנו עושים היום וזה תפקידנו.

איתמר אביטן: אני מאוד מבקש שתעשו את הכל כדי שתוכלו להצביע היום על הצו ולאשר את זה בצורה הכי מיטבית שאפשר.

איתמר אביטן: תודה.

חיים כץ: בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, אתה מדבר על הלא נודע, על הקורונה שהיא מלחמה בלא נודע.

יוראי להב-הרצנו: המלחמה בלא נודע נמצאת גם בגרמניה וגם באיחוד האירופאי, ולמול הלא נודע הזה המדינה צריכה לדעת מה היא כן מציעה ומה היא כן נותנת לאזרחים שלה.

יוראי להב-הרצנו: עם כל הכבוד לתקיפה של הפקידים ושל הייעוץ המשפטי, מי שמשנה חוקים - -

חיים כץ: כשאמרתי שאנחנו נלחמים בלא נודע, אז אנחנו נלחמים בלא נודע.

חיים כץ: מה לעשות?

יוראי להב-הרצנו: אנחנו נלחמים בלא נודע אבל אנחנו צריכים לדעת מה אנחנו נותנים לאנשים שמייצרים את התרבות במדינת ישראל ושמאפשרים חיים פה גם בשגרה וגם בחירום.

יוראי להב-הרצנו: מי שמשנה את החוק זה לא היועצים המשפטיים.

יוראי להב-הרצנו: מי שאמור לתת את רשת הביטחון הסוציאלית זה לא הפקידים, זה נבחרי הציבור.

יוראי להב-הרצנו: תסלח לי, אני יושב פה ואני מתבייש.

יוראי להב-הרצנו: אני מתבייש שמדינת ישראל לא יודעת לתת את המענה לאנשים כשהם צריכים אותו.

יוראי להב-הרצנו: ועצם העובדה שסקטור אחרי סקטור מגיעים לוועדת של הכנסת להתחנן על מה שהם אמורים לקבל, מה שמגיע להם, לא כי הם לא שילמו אלא כי מגיע להם, כי הם אזרחי המדינה והם נמצאים במצוקה.

יוראי להב-הרצנו: אני מצפה, אדוני היושב-ראש, מנבחרי הציבור, לא מהפקידים.

יוראי להב-הרצנו: הפקידים צריכים למצוא את הדרך לעזור לנו לממש את העקרונות שלנו.

יוראי להב-הרצנו: אני מצפה מנבחרי הציבור לתת לכל העצמאים רשת ביטחון סוציאלי בדמות דמי אבטלה או בדמות תמריצים אחרים.

יוראי להב-הרצנו: להטיל את הדופי ואת האחריות על הפקידים זה מאוד מעניין, זה מאוד פוליטי, זה מאוד פופוליסטי אבל אין בזה חצי אמת.

חיים כץ: מאה אחוז, תודה רבה.

חיים כץ: בואו ננסה לעבור לזום ולפנות אל ארגון השחקנים.

חיים כץ: אורי רשטיק, מנכ"ל.

אורי רשטיק: נעים מאוד.

אורי רשטיק: אני משח"ם – ארגון השחקנים.

אורי רשטיק: אני שומע פה כל מיני דיבורים על שחקנים, על משמעות הצו.

אורי רשטיק: אני קצת רוצה לדבר בתור מי שעל הקהל שלו הצו הזה הוחל כבר ב-2018 ולהסביר איך הדבר הזה עבד בשטח, מה הפרקטיקה של הדברים ולמה הצו הזה הוא נהדר ומצוין.

אורי רשטיק: אני אתחיל בסיפור – אולי יושב-ראש הוועדה לא זוכר אבל בפברואר 2018 הגענו אליך, היית שר הרווחה.

אורי רשטיק: אני יחד עם יושבת-ראש שח"ם, השחקנית אסתי זקהיים, יושב-ראש להב שנמצא בדיון, לחתום על הצו הזה בדיוק רק שנגע לשחקנים.

אורי רשטיק: אף אחד בתקופה הזאת, במועד החתימה, גם לא אתה, יושב-ראש הוועדה, לא הבנו עד כמה גורלית תהיה החתימה על הצו הזה.

אורי רשטיק: אני יכול להגיד שהלכה למעשה, הצו הזה בציבור השחקנים מציל נפשות.

חיים כץ: אם לא, אז תגיד שלא.

חיים כץ: הכל בסדר.

חיים כץ: אז הייתי בסדר?

אורי רשטיק: גם עכשיו אתה בסדר נראה לי, לא?

אורי רשטיק: היית נהדר, הכל בסדר.

אורי רשטיק: אני בטוח שאתה זוכר את מעמד החתימה הזה.

חיים כץ: עשינו כל-כך הרבה דברים, ובגילי כבר לא כל-כך זוכרים.

אורי רשטיק: בסדר, אז אני מפרגן לך גם אם אתה לא זוכר.

אורי רשטיק: אני כן מדבר על המשמעות של הצו הזה ועל הפרקטיקה של הדברים.

אורי רשטיק: תראו, הצו הזה נחתם ועברנו דרך ארוכה מהרגע שהצו הזה נחתם.

אורי רשטיק: כמובן שבהתחלה הייתה תרעומת גם אצל המפיקים וגם אצל השחקנים, שלא הבינו את משמעות הצו.

אורי רשטיק: אבל בסוף, יש ארגון עובדים שזה שח"ם, ויש ארגון מעסיקים שזה איגוד המפיקים, והגענו להסכמות.

אורי רשטיק: ההסכמות האלה אומרת בסופו של דבר מה שהן אמרו.

אורי רשטיק: באמת של החיים, בשורה התחתונה הם אמרו שברגע שאתה נכנס תחת הצו הזה, גם אם אתה עובד בחשבונית, אותו מעסיק צריך להפריש לך ביטוח לאומי כאילו שאתה עובד, שזה במספרים גדולים – זה בערך 10% על חשבון העובד, כמו שיש לשכיר רגיל ובממוצע, חמישה עובדים על חשבון המעסיק.

אורי רשטיק: אז מה שעשינו עם איגוד המפיקים, זה היה דבר נורא פשוט: חצי-חצי.

אורי רשטיק: הפחתנו את שכר המינימום לשחקנים בהסכם הקיבוצי ב-2.5% ואמרנו: אתם לוקחים חצי ואנחנו לוקחים חצי על עצמנו.

אורי רשטיק: חתמנו על הסכם, ומאז ועד היום אותו איגוד מפיקים שמתרעם ונרגש מאותו צו מעסיקים עומד בהסכם ומפריש ביטוח לאומי לשחקנים.

אורי רשטיק: התיאטרונים שלא מעסיקים את השחקנים ביחסי עובדי מעביד אלא בחשבונית ספגו את כל העלות והם מפרישים ביטוח לאומי לשחקנים.

אורי רשטיק: ואתם יודעים מה?

אורי רשטיק: השמיים לא נפלו.

אורי רשטיק: התעשייה המשיכה לעבוד, הכל בסדר, זה מערכות יחסים שבין ארגוני עובדים לארגוני מעסיקים, אז אני מניח שאם הצו הזה יעבור יהיו קצת כיפופי ידיים ובסוף הם יתיישרו ויסתדרו.

אורי רשטיק: שמעתי פה שמדברים על כל מיני בעיות משפטיות ודברים כאלה – אני לא רואה שום בעיה משפטית.

אורי רשטיק: הצו הזה עובד יופי-טופי עם השחקנים.

אורי רשטיק: ביטוח לאומי תפקד ועדין מתפקד סביב הקורונה, סביב הצו הזה בצורה פנטסטית, ואני פה מחמיא לדני זקן ולמאיר שפיגלר.

אורי רשטיק: שחקנים מקבלים דמי אבטלה כמו שכירים.

אורי רשטיק: יום יום אני שומע שחקנים שמספרים לי איך הם מקבלים דמי אבטלה, והדבר הזה באמת מציל נפשות.

אורי רשטיק: אני שמעתי פה גם את עידן עמדי, שהוא גם שחקן ובעיקר זמר – שחקנים היום, ואני אומר את זה באחריות, נכון שבהתחלה השחקן שהיה רגיל לשלם הכל ולא הבין את המשמעויות, לא כל-כך הבין מה רוצים ממנו אבל אני יכול להגיד שהיום, גם בלי קשר לקורונה, שחקנים שפתאום הגדילו להם את דמי הפגיעה בעבודה, שחקניות שקיבלו יותר כסף אחרי לידה ושמירת היריון וכל מיני זכויות שמגיעות לשכירים – מגיעות גם לשחקנים שמועסקים בחשבונית.

אורי רשטיק: אני רוצה להגיד עוד משהו על הצו הזה - -

חיים כץ: תגיד את המשהו הכי חשוב שלך עכשיו.

אורי רשטיק: - - הצו הזה יותר מחמיר מהצו של השחקנים.

אורי רשטיק: תנאי הסף בשביל עובד סט, כדי להיכנס תחת הצו הזה, זה 10 ימי הפקה.

אורי רשטיק: אצל שחקנים זה חמישה ימי הפקה.

אורי רשטיק: אני לא יודע מה ההבדל, אני חושב שצריך לשנות את זה לחמישה ימי הפקה.

אורי רשטיק: בסופו של דבר, אני אומר שמבחינתנו, אני הייתי יכול לא לעלות לדיון הזה, זה לא נוגע אלי, אנחנו מוגנים אבל בסופו של דבר, כשציבור השחקנים עומד כתף לצד כתף על סט של קולנוע וטלוויזיה או על בימת התיאטרון ולידו עומד עובד שתנאיו מוחלשים – זה פשוט לא הגיוני.

אורי רשטיק: אין שום סיבה להבדל הזה.

אורי רשטיק: דבר אחרון שאני רוצה להגיד על המשמעות של הצו הזה, המשמעות הערכית והנורמטיבית שלו, ולמה הוא קיים - -

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: יש אילוצי זמן, צריך לשמוע את היועצת המשפטית של הוועדה.

אורי רשטיק: אני חייב נקודה אחרונה, ברשותך.

חיים כץ: משפט אחרון.

אורי רשטיק: משפט אחרון – הצו הזה בא לתקן לקונה.

אורי רשטיק: אותם עובדי סט או עובדי במה או שחקנים הם לא באמת עצמאים.

אורי רשטיק: זה לא אינסטלטור שבא פעם לעבוד אצל זה ופעם אצל זה.

אורי רשטיק: זה אנשים שבפרקטיקה, ביום יום, הם עובדים הלכה למעשה אצל אותו מעסיק למשך כחודש ימים בהפקת טלוויזיה למשל, נותנים לו שירות והולכים.

אורי רשטיק: הצו הזה בא לתקן את הסיטואציה הזאת כי יש אנשים שעובדים הלכה למעשה - -

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: נעה בבקשה.

נעה בן שבת: אדוני, אני רוצה להגיד משהו לגבי הנושא של הצו הזה, ובאמת הדברים שנאמרו עכשיו נותנים לנו את הבסיס או הרקע לדברים.

נעה בן שבת: הצו הזה נועד באמת לאותם מקרים אפורים.

נעה בן שבת: אנחנו לא מדברים על עובדים מובהקים, אנחנו מדברים על אנשים שעד עכשיו הסתכלו עליהם כעצמאים אבל אנחנו רואים שיש פה העסקה לטווח ארוך של שלושה חודשים - -

חיים כץ: תקופות ארוכות ומחזוריות.

נעה בן שבת: - - אז אנחנו אומרים שצריך לראות בהם כעובדים.

נעה בן שבת: הצו הזה כולו הוא רשימה של מקצועות שלא קשורים זה בזה.

נעה בן שבת: יש פה את הספורטאים וגם את השחקנים וגם את סוכני הדואר.

נעה בן שבת: זאת אומרת, יש לנו פה כל מיני מקצועות שנוספים כשמתבררת בעיה לגבי קבוצה כזאת.

נעה בן שבת: אני מבינה שראשית המהלך הזה, של הוספת הקבוצה הזאת, זה לא נעשה עכשיו על רקע הקורונה.

נעה בן שבת: המהלך הזה התחיל והובא למועצה - - - עוד לפני כשנתיים - -

קריאה: אבל הם לא היו שם.

נעה בן שבת: אבל אז לא הייתה בעיית הקורונה.

נעה בן שבת: הצו הזה יכול להגיד שמכאן ואילך אנחנו מדברים על עובדים, יהיה תשלום דמי ביטוח.

נעה בן שבת: אפשר בצו הזה לקבוע מי הוא המעסיק, זאת אחת ההסמכות שיש ל - - -.

נעה בן שבת: אפשר לקבוע מי המעסיק, מיהו זה – יש פה כל מיני הוראות - -

חיים כץ: בכמה זמן אתם יודעים לעשות את זה בלחץ הזמנים.

חיים כץ: אתם מבינים את המצוקות של האנשים ורוצים לפתור את הבעיות – כמה זמן בעבודה לחוצה אתם צריכים לעשות בשביל לגמור את המהלכים האלה?

חיים כץ: אתם יכולים מבחינתי לשבת גם על הייעוץ המשפטי של האוצר.

נעה בן שבת: ברור.

נעה בן שבת: אני רק רוצה להגיד שיש פה שאלה לא לגבי מכאן ואילך אלא השאלה העולה היא איך אנחנו משלמים היום דמי אבטלה – נניח שרוצים לשלם דמי אבטלה למרות מה שהסביר עלי בינג, שסיפר לנו שעדיף להם לקבל את המענקים לעצמאים ולא לקבל את דמי האבטלה - -

חיים כץ: לא יודע איך.

חיים כץ: אתם עורכי הדין, אתם החכמים.

חיים כץ: איך אתם יושבים, ושמעתם פה את הדוברים.

חיים כץ: אנחנו מקווים שב-1 לספטמבר לא נצטרך אתכם.

חיים כץ: יחד עם זה, יצרנו חובות במהלך התקופה ויש לנו חובות ומחויבויות שאנחנו רוצים לפתור אותם בגין התקופה של הרטרו.

חיים כץ: איך אתם יושבים עם הייעוץ המשפטי של האוצר, למרות שאני חושב שאין להם מעמד.

חיים כץ: זאת דעתי.

חיים כץ: ירצו – יאכלו, לא ירצו – לא יאכלו.

חיים כץ: זו דעתי בנושא כספי הביטוח הלאומי – אין מעמד.

חיים כץ: אני אעשה כמיטב יכולתי שמה שאני חושב יהיה, בסדר?

חיים כץ: שלא תגידו שלא אמרתי.

קריאה: יש ביטוח לאומי ויש - -

חיים כץ: מאה אחוז, את צודקת.

חיים כץ: יחד עם זאת, תשבו, הייעוץ המשפטי שלך, ותראו איך אתם גומרים.

חיים כץ: ככל שתסיימו יותר מהר, הוועדה תתכנס ותצביע.

חיים כץ: תנסו להביא תוצאות, לחשוב על עוד גופים שלא נכללו.

חיים כץ: דיברנו פה על מורי דרך ואם יש עוד גופים.

חיים כץ: ברגע שהאוצר יגיד שהוא מסכים אז אין תקציבים, זה כבר לא תקציבי ואז לא מעניין הכסף.

חיים כץ: תתפנו מהדברים החשובים שלכם, ייכנסו עורכי הדין, תנסחו את מה שאני רוצה, את מה שאני מבקש.

חיים כץ: אני מבקש שהצו הזה, שהגיש שר העבודה, יהיה יותר מורחב ואם אפשר להתאים אותו – הוא גם מוכן לשנות אותו, הוא נתן לי פתק עכשיו והוא מוכן לשנות אותו ולהתאים אותו לרמה של השחקנים, והוא לא פחות טוב ממני.

חיים כץ: אז אם אני ידעתי לעשות להם יותר טוב, הוא גם אמר לי שהוא רוצה לעשות את זה ככה ונתקן את זה, ונעשה צו שהלוואי ולא נצטרך להשתמש בו.

חיים כץ: יחד עם זאת, אם נצטרך להשתמש בו אז נתנו תמורה בגין האגרה לעוד כמה אנשים או לעוד כמה עובדים ששילמו כל חייהם על מנת לא לקבל כי כשאנחנו משלמים ביטוח, המטרה שלנו שלא נשתמש בו, שלא נצטרך לקבל אובדן כושר עבודה, שנגיע לגיל גמלאות בבריאות שלמה, שנוכל להביא פרנסה הביתה ונשלם לביטוח הלאומי, ובשקט אנחנו אומרים שאחרים יצטרכו, שייהנו מזה ואנחנו לא כי כולנו יודעים או שלא יודעים – הביטוח הלאומי הוא לא ביטוח.

חיים כץ: אם מישהו חשב שהביטוח הלאומי הוא ביטוח – הוא לא ביטוח כי ברגע שיש פה תקרה וברגע זה שמשלם מעט וזה שמשלם הרבה, בשורה התחתונה מקבלים אותו דבר, זה לא ביטוח.

חיים כץ: זה לא ביטוח כמו שאנחנו מכירים ביטוח כשאנחנו קובעים יעדים ותמורות בגין הכסף שלנו.

חיים כץ: הביטוח הלאומי בא לתת מענה לאוכלוסיות המוחלשות, ואלה רגעים קשים של הבן אדם, והוא לא לקח בחשבון את הקורונה כי אף אחד מאתנו לא ידע, לא ציפה למה יבוא לנו ואיך אנחנו מתמודדים.

חיים כץ: עכשיו יש בעיה – אין זמן כי גם אנשים שחשבו שיש להם, חיו ואכלו את מה שיש להם והם הגיעו לרגע שאין להם.

חיים כץ: החרדות מה יהיה מחר ואיך אני אביא את המינימום הביתה, איך אתן לילד שלי את מה שהוא מבקש, שעד אתמול נתתי לו והילד עדין לא מבין שהילד של השכן מקבל ואני לא יודע לתת לו.

חיים כץ: אנחנו לא מדברים על דברים גדולים, אנחנו מדברים על דברים קטנים.

חיים כץ: ובדברים הקטנים האלה אני אמרתי מה שאמרתי פעם על האוצר, ומישהי מכם כתבה לי: גם לי יש נשמה.

חיים כץ: אני רוצה לשבת אתך ולהסביר שלמרות שאני באוצר, יש לי נשמה.

חיים כץ: אני שומר את זה.

חיים כץ: עוד לא יצא לי לדבר אתה, שתסביר לי אבל יצא שנדבר ואני אזמין אותה שהיא תדבר, ובואו לא נראה הכל דרך החור שבגרוש.

חיים כץ: אתם לא יודעים הכל.

חיים כץ: גמרתם מצטייני דיקאן באוניברסיטה, אתם תלמידים מצוינים אבל ניהלתם עדין כלום.

חיים כץ: אתם צריכים להבין שאנחנו ברגע אחר, ואנחנו לא רוצים לנצח אף אחד.

חיים כץ: אנחנו לא רוצים כי זה "ניצחון פירוס".

חיים כץ: מה עשינו?

חיים כץ: את מי ניצחנו?

חיים כץ: למה ניצחנו?

חיים כץ: מה זה נתן לנו?

חיים כץ: אנחנו לא רוצים להיות שם כי המצוקה היא אמתית.

חיים כץ: כי בן אדם שמרוויח 10,000, 20,000, 30,000 לחודש נטו, לא ברוטו, ולא עובד חמישה ושישה חודשים ואין לו צפי עבודה, נכנס לחרדות וזה משפיע עליו, על בני ביתו, על כל המסגרת, ואנחנו פה בשביל הרגעים האלה.

חיים כץ: זה וועדת הרווחה.

חיים כץ: תמיד אני עומד עבודה, רווחה בריאות.

חיים כץ: פה זה הרווחה, ושלא ייצא שכרנו בהפסדנו כי לא נשלם פה מעט, אנחנו נשלם ביוקר.

חיים כץ: איך אמא שלי אמרה?

חיים כץ: תהיה לארג' בכסף קטן כי אם תהיה לארג' בכסף קטן, תקבל בגדול.

חיים כץ: אז זה המצב.

חיים כץ: הנה, אני פונה אליך, אני, אני, שלא קל לכם אתי בוועדה.

חיים כץ: אני אומר: תשקיעו.

חיים כץ: ואנחנו יודעים שמי שיודע לתת צריך לדעת לקבל, ומי שיודע לקבל צריך לדעת לתת.

חיים כץ: תנסו לרבע את המעגל, תנסו לשנות את הכללים.

חיים כץ: נעגן אותם כהוראת שעה.

חיים כץ: לא צריך לקבוע נורמות עתידיות קבועות לכל החיים.

חיים כץ: נעגן אותן כהוראת שעה כי אין לנו זמן, ואז נלך אחר-כך למהלך יותר גדול עם חשיבה ארוכת טווח.

חיים כץ: תראו, בזמנו, כשעשינו פנסיית חובה, אני אמרתי שדופקים את האנשים.

חיים כץ: גם היום אני אומר שדפקו אז את האנשים.

חיים כץ: ואז חוקקתי חוק שאמרתי שייכנס לתוקפו בעוד 25 שנים.

חיים כץ: אני לא חושב שיש חבר כנסת שחוקק חוק שקבע תחולה לעוד 25 שנים.

חיים כץ: זה היה ב-95 והוא הולך להיכנס.

חיים כץ: אנשים שיצאו לפנסיה עכשיו והיו צריכים לקבל הבטחת הכנסה, יקבלו את כל התנאים הנלווים.

חיים כץ: מרינה סולודקין ז"ל ואני בהצעת חוק.

חיים כץ: אני לא יודע אם יש דוגמאות בכנסת שבן אדם מחוקק חוק שייכנס לתוקף בעוד 25 שנה.

חיים כץ: אז פה אנחנו צריכים לעגן מהלך שאולי, בתקווה שלא, ייתן מענה עתידי, וללכת להוראת שעה שתיתן מענה עכשווי לכל אלה שאנחנו יודעים שהם נפגעים.

חיים כץ: בהוראת שעה אנחנו צריכים להיות הרבה יותר לארג'ים.

חיים כץ: אני מוכן שבהוראה הקבועה נהיה יותר קשיחים.

חיים כץ: אין זמן לדבר כי אני כבר מקבל בראש כי אנחנו חורגים אבל בשבילך אני אחרוג, אתה ראוי.

חיים כץ: כשאני אקבל את העונש, תתחלק אתי חצי-חצי.

חיים כץ: בבקשה אדוני.

מאיר שפיגלר: כבוד היושב-ראש, כמה דברים: ראשית, הפרמיה הביטוחית עבור קבלת דמי אבטלה היא בסדר גודל של אחוז ולא שני אחוז.

מאיר שפיגלר: זאת אומרת, זה הרבה יותר קטן.

מאיר שפיגלר: כמו כן, בביטוח הלאומי נמצאים בקשר שוטף - -

חיים כץ: תשאיר משהו לעורכי הדין בישיבה, נו.

מאיר שפיגלר: רק רגע, כבוד היושב-ראש.

מאיר שפיגלר: אנחנו נמצאים בקשר שוטף כל הזמן, ודאי בתקופת הקורונה, עם כל עובדי הסט והבמה.

מאיר שפיגלר: אנחנו מדברים אתם, אנחנו יודעים במה מדובר, אנחנו לא נמצאים באיזה מגדל שן שאי אפשר להיכנס אליו ואי אפשר לשמוע את מה שיש בחוץ.

מאיר שפיגלר: כמו כן, הם ראויים לקבל את זה במלוא מובן המילה כי לא יכול להיות מצב - -

חיים כץ: אני מסכים אתך, מאיר.

חיים כץ: תשלח את היועצים המשפטיים שלך ברוח הדברים שאתה אמרת, הם ישבו עם נעה, ישבו עם האוצר, יגבשו משהו היום, יום רביעי, תשבו היום, מחר, וביום שני הקרוב נביא את זה לוועדה ונאשר את זה כהוראת שעה, ונמצא פתרון לעובדי הבמה.

חיים כץ: אז נצא כולנו מרוצים, מי יותר ומי פחות, אבל בואו נמצא פתרון.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.