הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 23, פרוטוקול מספר 16, 2020-08-10 10:36

יוסף ג'בארין: שלום לכולם.

יוסף ג'בארין: אני פותח את ישיבת הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, היום ה-10 באוגוסט 2020.

יוסף ג'בארין: הישיבה עוסקת בשני החוקים המאוד חשובים שהוועדה הזו חוקקה לפני כשנתיים והיום אנחנו בישיבת מעקב אחרי יישום שני החוקים - חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות, התשע"ט-2018 וחוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות, התשע"ט-2018.

יוסף ג'בארין: ביום רביעי האחרון קיימנו דיון בוועדה על מקרי החשדות הכבדים להתעללות במסגרות בשפלה.

יוסף ג'בארין: נחשפנו לדברים מאוד קשים והאמת היא שאין דבר יותר שובר לב מאשר התעללות בפעוטות חסרי ישע.

יוסף ג'בארין: לא רק שזו תופעה שאי אפשר לקבל, אלא זו תופעה שמחייבת אותנו לשאול את עצמנו מה אנחנו עושים כדי למנוע מקרים כאלו בעתיד.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהשאלה הזו הייתה תקפה לפני המקרים האחרונים שנחשפו והיום היא תקפה הרבה יותר, אחרי החשיפה הזאת מה גם שכולנו יודעים, לצערנו הרב, על מקרים שנחשפו.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת שיכולים להיות עוד הרבה הרבה מקרים שאנחנו לא מודעים להם ולא נחשפים אליהם.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר שתמונת המצב כיום היא מאוד בעייתית.

יוסף ג'בארין: משתתפים אתנו בדיון גם חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון שעמדה בראש הוועדה הזו עת נחקק החוק לפני כשנתיים וגם חברת הכנסת קארין אלהרר שיזמה את החוק יחד עם חברת הכנסת שאשא ביטון.

יוסף ג'בארין: החוק הוא חוק.

יוסף ג'בארין: הוא היה אמור להיות מיושם והיום, אחרי כשנתיים, היינו אמורים ללמוד לא על המידה בה החוק מיושם אלא האפקטיביות של היישום ומה עוד נדרש לעשות כדי לקדם את ההגנה על פעוטות במעונות היום.

יוסף ג'בארין: אלא שלצערי, לפי החומרים שהגיעו לידינו ולפי הנושאים שעלו בדיונים הקודמים, כרגע נשמע שהחוק הוא יותר בגדר הצהרת כוונות והצהרת מדיניות.

יוסף ג'בארין: אני לא אגזים אם אומר שלרוב הוא לא מיושם.

יוסף ג'בארין: אנחנו רואים שבשלב הזה רק 40 אחוזים מהפעוטות, מהתינוקות, מהילדים של כולנו נמצאים במסגרות מפוקחות, כאלה שהמשרד מודע לקיומן, זה אומר שכיום ההערכה היא שיש כ-60 אחוזים מהמסגרות, בעיקר פרטיות, שפועלות בלי שהמערכת מודעת לקיומן.

יוסף ג'בארין: זה מצב שלא רק שהוא מאוד בעייתי אלא שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר לכם שחובת הפיקוח, זה לא שהיא נוצרה רק ב-2018 עם חקיקת שני החוקים אלא ברמה הפורמלית היא חובה שהייתה קיימת גם קודם לכן.

יוסף ג'בארין: מטרת החוק הייתה לקדם אותה, להגביר אותה יותר ולגרום למשרד לפעול כדי להגביר אותה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה שבדיון הזה נוכל להתקדם, לשמוע את אנשי משרד העבודה והרווחה, משרד המשפטים ואת הגורמים האחראיים.

יוסף ג'בארין: כמובן נשמע את האוצר שנמצא אתנו, את חברי הכנסת, את נציגי הארגונים והמסגרות השונות ככל שהזמן יאפשר.

יוסף ג'בארין: היות ומדובר בדוברים רבים, אני כבר מבקש מכולם להיות קצרים ולדבר בטווח זמן של כשלוש דקות ולא יותר ולמקד ממש את הדיון בנושא הספציפי של יישום שני החוקים המאוד חשובים האלה, גם לעניין הפיקוח ומידת היישום שלזה על כל המסגרות הקיימות וגם לעניין סוגיית המצלמות.

יוסף ג'בארין: לפני שאני פונה לחברי הכנסת, ביקשתי מהיועצת המשפטית של הוועדה שגם ליוותה את החקיקה, שמרית גיטלין שקד, להעיר כמה הערות ואחר כך נמשיך עם חברי הכנסת והאורחים שנמצאים כאן ואלה שב-זום.

שמרית גיטלין שקד: תודה.

שמרית גיטלין שקד: חוק הפיקוח על מעונות לפעוטות קובע הסדר רישוי לעניין הפעלת יום לפעוטות ששוהים בהם לפחות שבעה פעוטות.

שמרית גיטלין שקד: הוא אוסר על הפעלת מעונות יום לפעוטות ללא רישיון.

שמרית גיטלין שקד: החוק נכנס לתוקף ביום 1 בספטמבר 2019.

שמרית גיטלין שקד: החוק קבע מה הם התנאים העיקריים לקבלת רישיון למעון יום לפעוטות, ביניהם בדיקת עבר פלילי של הבעלים, של העובדים או אנשים שמתגוררים בבית בו נמצא המעון, עמידה של מבקש הרישיון בתנאים שנקבעו בתקנות, העובדה שהמחנכים מטפלים במעון היום לפעוטות ישתתפו בהדרכה בנושא עזרה ראשונה לפעוטות וגם הנושא של התקנת מצלמות במעון שאמור להיכנס לתוקף ב-1 בספטמבר 2020, כולל התנאים לקבלת רישיון למעון היום לפעוטות.

שמרית גיטלין שקד: יש הרבה מאוד נושאים שלא מוסדרים בחוק והם הושארו לתקנות כמו לדוגמה אם השר יחליט לקבוע הוראות לעניין תזונה, תברואה, בטיחות במעון, מספר הילדים בכיתה, היחס בין מספר המטפלות למספר הילדים, תוכנית חינוכית וכל הנושאים האלה, הם בעצם לשיקול דעת של השר לקבוע הוראות בנושאים האלה בתקנות.

שמרית גיטלין שקד: סעיף 7 לחוק הוא הסעיף שמסמיך את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים להתקין תקנות בהן יהיו התנאים לפעילותו של מעון יום.

שמרית גיטלין שקד: כמו שאמרנו, עמידה בתנאים האלה היא תנאי לקבלת הרישיון.

שמרית גיטלין שקד: בשלב הזה טרם הותקנו או הובאו לאישור הכנסת התקנות לפי הסעיף הזה.

שמרית גיטלין שקד: יש בסעיף 7 רשימה של תקנות.

שמרית גיטלין שקד: אני לא אפרט את כל התקנות אבל בין היתר חלק מהתקנות הן תקנות רשות וחלק מהתקנות הן תקנות חובה.

שמרית גיטלין שקד: תקנות החובה היו צריכות להיות מובאות לאישור הוועדה עד ה-31 באוקטובר 2019.

שמרית גיטלין שקד: הן צריכות להיות מובאות לאישור הוועדה לזכויות הילד.

שמרית גיטלין שקד: בין היתר התקנות יכולות להיות בנושאים של תנאי המגורים במעונות, תנאי אחזקת פעוטות, אמצעי בטיחות, תקן עובדי מעונות והכשרתם, מתן תנאים נאותים, מניעת היפגעותם של פעוטות, סביבה חינוכית וטיפולית הולמת לפעוטות, מילוי צורכיהם הגופניים, הרגשיים, החברתיים והחינוכיים, הוראות לעניין ביטוח, מיקום מתאים וכדומה.

יוסף ג'בארין: כל הדברים המהותיים הללו היו אמורים להופיע בתקנות החובה.

יוסף ג'בארין: התקנות היו אמורות להיות מובאות אלינו, לוועדה, עד סוף אוקטובר 2019, שזה פחות או יותר שנה לאחר כניסת החוק לתוקף.

שמרית גיטלין שקד: חלק מהדברים שמניתי הם חלק מתקנות הרשות וחלק מהדברים הם חלק מתקנות החובה.

שמרית גיטלין שקד: אם תרצו, אני גם אפרט בדיוק מה בגדר רשות ומה בגדר חובה.

שמרית גיטלין שקד: כמובן שלפי סעיף 76 לחוק כל עוד לא נכנסו לתוקף התקנות הראשוניות לפי סעיף 7, המשרד צריך להעניק אישור ראשוני למפעילים של תקנות היום לפעוטות במקום רישיון.

שמרית גיטלין שקד: עוד הערה חשובה.

שמרית גיטלין שקד: הוראות החוק החלות על רישיון חלות גם על אישור ראשוני בשינויים המחויבים.

שמרית גיטלין שקד: זאת אומרת, גם במהלך התקופה בה טרם הותקנו תקנות, יש למשרד סמכויות שונות מכוח חוק הפיקוח על מנת לפקח על מעונות יום לפעוטות ולהגן על הפעוטות השוהים בהם למעט עיצומים כספיים שאותם לא ניתן להטיל בתקופה הזאת אבל סמכויות אחרות יש למשרד והוא יכול להפעיל אותן כל עוד לא הותקנו תקנות.

שמרית גיטלין שקד: לדוגמה, צו הפסקה מינהלי, שליחת מפקחים בעלי סמכויות פיקוח, מתן הנחיות מקצועיות לעניין הפעלת מעון יום לפעוטות, מינוי אחראי לטיפול בפניות הציבור וכולי, סמכויות שונות שעדיין המשרד יכול להשתמש בהן כדי לפקח גם כל עוד לא הותקנו התקנות.

יוסף ג'בארין: כיום אמור לפעול המשטר המשפטי של רישוי ראשוני.

שמרית גיטלין שקד: נכון.

יוסף ג'בארין: תכף נשמע את התייחסות המשרד שיאמר לנו מה קורה עם התקנות ומה תמונת המצב כיום.

יוסף ג'בארין: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון שעמדה בראש הוועדה עת נחקק החוק.

יוסף ג'בארין: העברנו לך גם את החומרים שהגיעו לידינו.

יוסף ג'בארין: רשות הדיבור שלך.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אדוני היושב ראש.

יפעת שאשא ביטון: גם חברת הכנסת קארין אלהרר הייתה שותפה בכל התהליך הזה.

יפעת שאשא ביטון: היינו בטוחות שאנחנו נימצא היום בנקודה אחרת לגמרי ולצערי הרב אנחנו לא שם.

יפעת שאשא ביטון: אני אחלק את הדברים למספר חלקים כאשר והפשוט יותר לצורך העניין זה עניין של חוק יישום התקנת מצלמות חובה במעונות היום.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתנו אין שום סיבה שבעולם לדחות את יישום החוק בשנתיים כפי שמבקשים בחוק ההסדרים.

יפעת שאשא ביטון: החוק היה אמור להיכנס לתוקף בספטמבר הקרוב.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו פגשנו את הקורונה ממארס, זאת אומרת שכבר המעונות היו אמורים להיות בתהליך של היערכות וגם אם רוצים בשם הקורונה לדחות את היישום, אז גג בחצי שנה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, הדברים צריכים להיות מאוד מוגדרים ומדודים.

יפעת שאשא ביטון: אין שום סיבה בעולם שעל הגב של הילדים שלנו, של הביטחון שלהם, של השלום שלהם, יעשו את כל התהליך של לבוא לקראת המעונות, ואגב, אני לגמרי עם הפנים למעונות אבל קודם כל יש לנו חובה להגן על הילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להזכיר לכל מי שיושב כאן סביב השולחן שאם לא היו מצלמות במקרה האחרון שפגשנו, אי אפשר היה לדעת מה קרה שם, אי אפשר היה לבצע חקירה כל כך נרחבת ולהבין מי היה שותף בהתעללות האכזרית הזאת בילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו לא מתפשרים על עניין המצלמות.

יוסף ג'בארין: גם החשיפה כשלעצמה לפי הדיון שלנו היא רק בגלל המצלמות.

יפעת שאשא ביטון: חד משמעית.

יפעת שאשא ביטון: בזכות המצלמות ובעניין הזה אנחנו לא נתפשר.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, אני מסתכלת כאן על חברי הכנסת והם כולם שותפים שלנו במאבק הזה בשביל הילדים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נאפשר את זה.

יפעת שאשא ביטון: הממשלה רוצה להקל על המעונות, שתמצא דרך אחרת, שתתקצב אותם, לא יודעת, כל פתרון יצירתי אחר מקובל עלי ובלבד שניישם את החוק הכי מהר שאפשר.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הנושא של התקנות.

יפעת שאשא ביטון: פעם אחת צריך לומר שיש את השלב הראשון של הרישוי.

יפעת שאשא ביטון: כולם היו צריכים להיות עם רישוי היום.

יפעת שאשא ביטון: כולם, בלי קשר לתקנות.

יפעת שאשא ביטון: רק 40 אחוזים מכל אלה שנמצאים במגזר הפרטי הגישו את הבקשה לרישוי.

יפעת שאשא ביטון: גם לא כולם קיבלו בגלל עניינים כאלה ואחרים ובאמת מתוך מקום של לשמור על שלומם של הילדים.

יפעת שאשא ביטון: איפה כל ה-60 אחוזים הנותרים?

יפעת שאשא ביטון: איפה משרד הרווחה והפיקוח?

יפעת שאשא ביטון: איפה ההורים?

יפעת שאשא ביטון: ההורים חייבים להיות שותפים שלנו בדבר הזה.

יפעת שאשא ביטון: הורה שמגיע למעון שאין בו שלט כפי שמבקש החוק שיהיה רישוי, שידרוש, שיבקש לראות שיש רישוי למעון.

יפעת שאשא ביטון: אין רישוי, המעון לא מסוגל להביא איזושהי הצהרה או אסמכתה שהם הגישו את הבקשה – שלא יכניסו את הילדים, שידווחו למשרד הרווחה, שיעזרו לנו במעקב אחר המסגרות שנמצאות בשטח ואין לנו שמץ של מושג מי הן ומה הן והיכן הן נמצאות.

יפעת שאשא ביטון: העניין של התקנות.

יפעת שאשא ביטון: התקנות היו צריכות להיות מובאות.

יפעת שאשא ביטון: לא הייתה כנסת, היינו בשלוש מערכות בחירות אבל היה מספיק זמן כדי להיערך ובאמת משרד הרווחה נערך.

יפעת שאשא ביטון: הוציא אפילו את התקנות לעיון הציבור, עשה את כל התהליך, קיבל, גיבש, הכול מוכן – משרד האוצר עומד כמו חומה בצורה ולא מוכן שאנחנו נביא את התקנות האלה לאישור.

יפעת שאשא ביטון: כאן אני רוצה לומר שבכל הסיפור הקשה הזה יש נקודת אור אחת והיא ששר העבודה והרווחה הוא איציק שמולי ואיציק שמולי היה שותף בכל השיח על ההגנה על הילדים ורצה את חוק המצלמות ורצה את חוק הפיקוח.

יפעת שאשא ביטון: אז הנה, לכבוד השר יש היום לא את ההזדמנות אלא יש לו את הזכות לעמוד בראש המערכת שאמורה ליישם את זה, שייקח בבקשה את התקנות ויגיש אותן תוך שבוע.

יפעת שאשא ביטון: אדוני היושב ראש, אנחנו צריכים לקבוע דיון בעוד שבוע ולוודא שמשרד העבודה והרווחה הגיש את התקנות האלה והביא פתרון לכל הנושא של חוק יישום המצלמות כי בידיים שלהם לעשות את זה ואם השר רוצה, הוא יעשה את זה.

יפעת שאשא ביטון: משפט אחרון.

יפעת שאשא ביטון: אני אפילו ארחיק לכת ואומר שהשר מאוד בעד שמעונות היום יהיו בסביבה הנכונה שלהם, קרי, במשרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: יתכבד השר, מתוקף תפקידו וסמכותו היום, אחרי שהוא ישלים את התהליכים שאנחנו רוצים שיקרו במיידית, להעביר את מעונות היום למשרד החינוך ואולי במדינת ישראל יתחילו להתייחס לילדים האלה כאל ילדים שנמצאים בתוך מסגרת חינוכית ולא בתוך בייבי סיטר או איזו חצר אחורית של מערכת החינוך במדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

קארין אלהרר: תודה רבה אדוני היושב ראש.

קארין אלהרר: קודם כל, אני מאוד מסכימה לדברים שאמרה חברתי חברת הכנסת שאשא ביטון ואני רוצה לומר שאני מרגישה שזה פשוט לא אכפת.

קארין אלהרר: לא אכפת למי שיושב במשרדי הממשלה.

קארין אלהרר: אני לא אומרת את זה כדי לומר סתם איזה דבר מעצבן.

קארין אלהרר: אני לא מבינה, אני באמת לא מבינה, איך יכול להיות מצב שבו כולם מזדעזעים ומזילים דמעות כל פעם שפורצת לחיינו פרשה מזעזעת כפי שנחשפה בשבוע שעבר, ואז חוזרים לחיים שלנו וכלום לא קרה.

קארין אלהרר: אם באמת זה היה מזעזע ומרעיד את אמות הספים, הייתי מצפה שיהיו תקנות והייתי מצפה שלא ידחו את חוק המצלמות.

קארין אלהרר: אני בשונה מחברתי לא מוכנה לדחייה אפילו לא של חצי שנה.

קארין אלהרר: אין שום סיבה לדחייה הזאת.

קארין אלהרר: מדובר בכסף קטן ואם הילדים האלה יקרים להנהגה, הם צריכים לממן את זה, אם זו הבעיה, כחלק מהסיוע לעסקים הקטנים.

קארין אלהרר: בבקשה, כמה עולה מצלמה?

קארין אלהרר: מה הסיפור הגדול?

קארין אלהרר: אני לא חושבת שיש מקום ולו לדחייה קלה.

קארין אלהרר: אין לזה שום הצדקה.

קארין אלהרר: להיפך.

קארין אלהרר: אם אנחנו נצביע כאן או נאשר או נאשר בחוק ההסדרים דחייה ולו הקלה ביותר, אישרנו שזה בסדר מצדנו שיהיו עוד מקרים שלא נדע עליהם.

קארין אלהרר: אישרנו את זה במו ידינו.

קארין אלהרר: לעניין חוק הפיקוח.

קארין אלהרר: זה שלא הייתה כנסת פעילה – זה לא אומר שאי אפשר היה לקיים דיון.

קארין אלהרר: אבל אני מבינה, קמפיין בחירות וכולם היו עסוקים בדברים הלא חשובים אבל הכנסת הזאת היא עובדת.

קארין אלהרר: כמה זמן עובדת הוועדה?

קארין אלהרר: חודש, חודש וחצי?

קארין אלהרר: מה קרה בחודש וחצי האלה?

קארין אלהרר: איפה התקנות?

יוסף ג'בארין: אפשר היה לעבוד על התקנות ללא קשר לכנסת.

קארין אלהרר: אני למדה מהמסמך של משרד הרווחה שזה אפילו לא עבר להערות הציבור.

קארין אלהרר: זה מעיד על הלך הרוח.

קארין אלהרר: אני שואלת באמת, עד מתי?

קארין אלהרר: למה מספר המפקחים כל כך מצומצם?

קארין אלהרר: אם אני זוכרת נכון – יפעת, תקני אותי – היה תקצוב שאת הבאת ממשרד האוצר להשיג עוד פקחים.

קארין אלהרר: איפה הכסף?

יפעת שאשא ביטון: כל החוק תוקצב ב-280 מיליון שקלים על כל מרכיביו.

יפעת שאשא ביטון: הכסף אמור להיות שמור.

קארין אלהרר: אני לא רוצה כסף שמור.

קארין אלהרר: אני רוצה כסף שיוצא.

יוסף ג'בארין: כפי שהבנתי מהתשובה, מדברים על 23 מפקחים כאשר הצורך הוא ביותר מ-80 מפקחים.

קארין אלהרר: זה פשוט לעג לרש.

קארין אלהרר: באמת.

קארין אלהרר: זה לעשות צחוק מהעבודה ובעיקר לעשות צחוק מהילדים האלה.

קארין אלהרר: אי אפשר להפיל הכול על ההורים.

קארין אלהרר: לבי עם ההורים האלה.

קארין אלהרר: הם יראו שאין למעון הזה רישוי ואז מה הם יעשו?

קארין אלהרר: יאללה, נראה אותנו אמיצים, אבל מה הם יעשו?

קארין אלהרר: יתפטרו מהעבודה שגם כך היא רעועה בימים אלה?

קארין אלהרר: מה הם יעשו?

קארין אלהרר: אני קוראת לכולם להתעשת ואני מצפה שהדבר הזה יבוא לא בשבוע הבא.

קארין אלהרר: הכנסת עובדת בימי שני, שלישי ורביעי ואני מוכנה לבוא ביום חמישי.

קארין אלהרר: אני אומרת לך אדוני היושב ראש, נדרשת כאן נחישות של כל הוועדה כדי שהדבר הזה יעבור.

קארין אלהרר: אני כבר רואה בעיני רוחי את ההתגלגלות לבחירות הבאות והדחייה הנוספת וכאילו כלום לא קרה עד הפעם הבאה ואז נתכנס כאן שוב לאותו טקס ונזעק כולנו מרה על מה שעושים לילדים התמימים האלה.

קארין אלהרר: זה הכיוון?

קארין אלהרר: לשם רוצים להוביל את זה?

קארין אלהרר: אני מצטרפת לקריאה הרווחה, תעשה כל שביכולתך, וכשאתה רוצה אתה מצליח, תביא את התקנות האלה עוד השבוע ונתחיל את הדיונים.

קארין אלהרר: אתם חייבים להבין שכאשר מביאים את התקנות, זו התחלת הדרך.

קארין אלהרר: זה ממש לא סופה.

קארין אלהרר: תודה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: אני מציע שנשמע עוד חברי כנסת ואחר כך אולי נעשה פינג פונג.

ע'דיר כמאל מריח: אני צריכה לצאת.

ע'דיר כמאל מריח: יש לי עוד ישיבת ועדה.

ע'דיר כמאל מריח: אני אהיה קצרה.

ע'דיר כמאל מריח: בוקר טוב כבוד היושב ראש.

ע'דיר כמאל מריח: כאימא לשני ילדים אני יכולה להגיד לך שנושא הגיל הרך מאוד חשוב לי וזה נושא שהתחלתי ללמוד, להתעמק בו ולבחון את החקיקה שקידמתן יחד, שתי החברות.

ע'דיר כמאל מריח: אני חושבת שהמצב הרבה יותר עגום משנדמה לנו.

ע'דיר כמאל מריח: בואו לא נסתכל על הסימפטומים אלא נעלה במקרו פרוספקטיב לשורש.

ע'דיר כמאל מריח: במדינת ישראל כל הטיפול בגיל הרך הוא במצב של יד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה.

ע'דיר כמאל מריח: כלומר, הגענו למצב שביחס למדינות ה-OECD אנחנו צריכים רפורמה הרבה יותר רחבה, יסודית ומהשורש ולהעביר אותנו למשרד החינוך ולא להישאר במשרד העבודה והרווחה.

ע'דיר כמאל מריח: זה הרבה מעבר ליישום התקנות ופיקוח ומצלמות.

ע'דיר כמאל מריח: זה לעשות רפורמה רחבה.

ע'דיר כמאל מריח: אין פלא שגם מספר הפקחים הוא מספר מועט, נדמה לי שהוא רבע מהמספר שצריך להיות, אין פלא שגם בפריפריה המצב הרבה יותר עגום באחוזים.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו מדברים על שני אחוזים בלבד מעונות יום מפוקחים במגזר הערבי, וזה הזוי.

ע'דיר כמאל מריח: תחשבו על ההשלכות.

ע'דיר כמאל מריח: אני כאימא לילדים, הייתי עם שני ילדים במעונות יום לא מפוקחים כי לא היה.

ע'דיר כמאל מריח: בכרמל כולו יש מעון אחד מפוקח.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו חייבים לתת פתרונות.

ע'דיר כמאל מריח: לא יעלה על הדעת שחוקים שמועברים לפני שנה ושנתיים, היישום שלהם כל פעם נדחה.

ע'דיר כמאל מריח: זה מצב אבסורדי, זה מצב שלא מתקיים במדינות מפותחות ואנחנו לא צריכים להתנהל כמדינת עולם שלישי בכל מה שקשור לגיל הרך.

ע'דיר כמאל מריח: אי אפשר לבוא ולתת רגולציה, להוסיף תקנות ואחר כך לא לבחון יישום.

ע'דיר כמאל מריח: העול הכלכלי הוא על בעלי המעונות שמתלוננים על הכספים, גם בקשה להיתר חורג מהמועצות, תהליך בירוקרטי שלוקח בממוצע שלוש שנים, שהיישום שלו הוא חד פעמי וצריך לחדש אותו אחת לחמש שנים, לא יעלה על הדעת שבסוף מי שבקצה הפירמידה למטה ישלם את המחיר ואלה ההורים ולא המדינה שתעשה סדר בכל מה שקשור לגיל הרך.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: האמת היא שאם אני לא טועה, כל חברי הכנסת כאן, או שיש להם ילדים בגילים הללו או קרובי משפחה.

יוסף ג'בארין: הדאגות הן של כולנו, של כל הציבור הרחב.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת קלנר.

אריאל קלנר: תודה אדוני.

אריאל קלנר: באמת דיון מאוד מאוד חשוב.

אריאל קלנר: גם אני אבא וחלק מהילדים שלי עדיין בגיל הרך.

אריאל קלנר: יש נקודה שמאוד חשוב לי לשים אליה לב.

אריאל קלנר: כולנו מזדעזעים מהמראות הנוראיים וכולנו דואגים לילדים שלנו.

אריאל קלנר: אני לא רוצה שחלילה נגיע – ואפשר להגיע בקלות – למצב בו נשפוך את התינוק עם המים.

אריאל קלנר: זאת אומרת, תרתי משמע.

קארין אלהרר: כבר הרגנו את התינוק.

קארין אלהרר: יש תינוקות שנהרגו.

אריאל קלנר: נכון אבל אנחנו לא רוצים להגיע למקומות אחרים.

קארין אלהרר: יותר נכון, נרצחו.

אריאל קלנר: דיברנו כאן על מציאות שהורים לא רושמים למעונות ולמה הם לא בודקים את הרישוי.

אריאל קלנר: אם אנחנו הופכים את האנשים לעבריינים בעל כורחם כי כל הנושא הזה של שימוש חורג, חלק מהשוק הפרטי הופך להיות עבריין, בסופו של דבר להורים נגמר ההיצע של המעונות והם מתפשרים.

יפעת שאשא ביטון: אין קשר להיתר החורג.

יפעת שאשא ביטון: תפסיקו לערבב את הנושא הזה בתוך החוק.

יפעת שאשא ביטון: הוא לא קשור לחוק, הוא לא מוזכר בחוק, הוא קיים הרבה מאוד שנים לפני כן.

יפעת שאשא ביטון: אין לזה שום קשר.

אריאל קלנר: עדיין מקומות טובים יכולים להיסגר בגלל שהם לא מקבלים רישוי.

יפעת שאשא ביטון: אין קשר.

יפעת שאשא ביטון: ממש לא.

יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה בכלל לא בודק את זה.

קארין אלהרר: פטרו את זה בחוק ההסדרים.

שמרית גיטלין שקד: פטרו מהיתר שימוש חורג בחוק ההסדרים.

שמרית גיטלין שקד: זאת הטיוטה שיש היום.

יפעת שאשא ביטון: בלי קשר.

יפעת שאשא ביטון: כדי לקבל אישור הם לא צריכים שימוש חורג.

אריאל קלנר: יש למשל נקודה של שטח המעון.

אריאל קלנר: אין כאן מאבק אלא אני פשוט אומר שאני לא רוצה שבסוף ייסגר מקום טוב בגלל סנטימטר.

אריאל קלנר: אף אחד מאתנו לא רוצה שבסוף, בגלל שנרצה להגיע למקום בו אנחנו רוצים להגדיל את הפיקוח, בסוף מקומות טובים ייסגרו ויישאר פחות היצע.

אריאל קלנר: אז נגיע למצב שיצא שכרנו בהפסדנו.

אריאל קלנר: אותו דבר לגבי תקינה של מספר מטפלות לילד.

אריאל קלנר: התקינה היא מצוינת, ההשוואה היא מצוינת אבל זה שאנחנו משווים אוטומטית את הפרטיים לסמל, לסמל יש תקצוב של המדינה.

אריאל קלנר: הוא יכול להרשות לעצמו משהו אחר.

אריאל קלנר: אם מחר זה יעלה, לא כל הפרטיים יוכלו לעמוד בזה.

יפעת שאשא ביטון: אז נאפשר מטפלת על 10 או 12 ילדים?

אריאל קלנר: לא, חלילה.

יפעת שאשא ביטון: דווקא בפרטיים יש להם יתרון על אלה שבסמל.

יפעת שאשא ביטון: הרבה מאוד פעמים יש להם יותר כוח אדם ממה שיש במעונות מפוקחים.

אריאל קלנר: אין בעיה.

אריאל קלנר: אני רק אומר שכאשר אנחנו באים ואומרים שזה יהיה אוטומטית וגם אם יהיה שינוי, אז אוטומטית גם שם יהיה שינוי – לא כולם יוכלו לעמוד בזה.

אריאל קלנר: אנחנו צריכים אולי למצוא קריטריון מעט שונה שגם כמובן יבטיח שלא יהיה מצב כמו שאת מתארת אבל שלא יגיע למצב שבו מעונות יקרסו כי הם יקרסו, יצא שכרנו בהפסדנו.

יפעת שאשא ביטון: לעזור להם לא לקרוס אבל לא על הגב של הילדים.

אריאל קלנר: אני מעלה מספר שאלות שחשוב להתייחס אליהן.

אריאל קלנר: אני לא קובע כאן עמדה.

אריאל קלנר: אני רק אומר שחשוב שניתן את הדעת למכלול ושלא נגיע למצב בו אנחנו שופכים את התינוק עם המים כי אף אחד לא רוצה להגיע למצב הזה.

יפעת שאשא ביטון: התינוק הוא לא העסק.

יפעת שאשא ביטון: התינוק הוא הילדים שלנו.

אריאל קלנר: נכון, אבל אם לא יהיו עסקים, גם לילדים שלנו לא יהיה איפה להיות.

יפעת שאשא ביטון: תפקידה של המדינה לדאוג.

אריאל קלנר: מי שיסבול, אלה דווקא האוכלוסיות החלשות ביותר, אלה שידם אינה משגת.

יוסף ג'בארין: עוד לא הגענו לשם.

יוסף ג'בארין: אנחנו עוד בדברים היותר בסיסיים בכל מה שקשור לפיקוח.

יפעת שאשא ביטון: ייטב לכולנו אם נפסיק להתייחס לזה כאל עסק ונתחיל להתייחס לזה כאל מסגרת חינוכית ואולי גם המדינה כשהיא תתייחס לזה כאל מסגרת חינוכית, כל מה שאתה מעלה חבר הכנסת קלנר, יינתן מענה גם לזה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה חבר הכנסת קלנר.

יוסף ג'בארין: אני מציע שנשמע את אמיר מדינה, מנהל אגף מעונות יום ומשפחתונים, שנמצא אתנו.

יוסף ג'בארין: יש הרבה שאלות, הרבה סוגיות, הרבה ביקורת.

יוסף ג'בארין: קיבלנו חלק מהנתונים שביקשנו ואני מקווה שתציג אותם כי אולי לא כולם הספיקו לקרוא את החומרים האלה.

אמיר מדינה: תודה רבה אדוני היושב ראש.

אמיר מדינה: תודה רבה לכולם על המילים והכיוון.

אמיר מדינה: קודם כל, נתחיל מנושא התקנות.

אמיר מדינה: התקנות הן בראש מעיננו.

אמיר מדינה: אם לרגע מישהו חושב שגם בתקופת הפגרה וגם לאורך כל התקופות, כל מערכות הבחירות שהיו, אנחנו ישבנו וחיכינו שדברים יקרו מאליהם, התשובה היא חד משמעית – לא.

אמיר מדינה: אמנם היו פגישות בעצימות נמוכה יותר, זה היה פעם בשבועיים או פעם בשלושה שבועות ולא כמו היום, בהנחיית השר, כשאנחנו נפגשים עד פעמיים ולפעמים שלוש פעמים בשבוע כדי לסכם את כל הנושאים שעדיין נמצאים על השולחן.

אמיר מדינה: המשרד והאגף לרגע לא נח ולא שם את הנושא הזה בצד.

יוסף ג'בארין: מר מדינה, היה לכם שר, זה לא שלא היה שר.

יוסף ג'בארין: היה שר, הייתה ממשלה, הייתה לכם שנה מחקיקת החוק.

יוסף ג'בארין: אגב, להבדיל אולי מחקיקה אחרת, החוק מחייב אתכם להתקין תקנות אבל פשוט לא קיימתם את החוק.

קארין אלהרר: בגלל יפעת קיבלתם שנה.

קארין אלהרר: אם זה היה תלוי בי, הייתם מקבלים הרבה פחות.

אמיר מדינה: אני מקווה שאני אעמוד הפעם בהתחייבות.

יוסף ג'בארין: בלשון המשפטית, אני לא מגזים כשאני אומר שזה פשוט ביזוי החוק.

יוסף ג'בארין: זה באמת ביזוי של החוק.

יוסף ג'בארין: חברי הכנסת יושבים כאן במשך שנתיים-שלוש ועובדים על החוק הזה ודנים בכל הדקויות ועושים את המאמץ שנעשה, מחוקקים את החוק, החוק עובר שלוש קריאות ובסוף לא מיושם.

אמיר מדינה: אני חוזר על מה שאמרתי אדוני היושב ראש, אני מאמין שבמהלך הימים הקרובים, עד 10 ימים, אנחנו הנחינו להגיש טיוטה בתחילת שבוע הבא לשולחן השר ומשם הדרך להגשה להערות הציבור תהיה עניין של ימים.

יפעת שאשא ביטון: זה עוד לא פורסם להערות הציבור?

קארין אלהרר: לא.

אמיר מדינה: פורסם.

יפעת שאשא ביטון: כשאני הייתי שרת הבינוי והשיכון, זה פורסם.

יפעת שאשא ביטון: אני עקבתי אחרי זה באינטרנט וגם קיבלנו התייחסויות.

יוסף ג'בארין: אולי תבהיר את הנקודה הזאת, אמיר.

אמיר מדינה: נמצאת אתנו ב-זום דבי ספיר אליעזר והיא תוכל לומר סטטוס מדויק.

דבורה ספיר אליעזר: שלום לכם.

יוסף ג'בארין: אולי תוכלי להבהיר היכן עומדים הדברים.

דבורה ספיר אליעזר: אלה תקנות חשובות והכרחיות אך גם מורכבות מכיוון שבשנה האחרונה התחלנו להכיר את השוק של המעונות הפרטיים.

דבורה ספיר אליעזר: מה שיצא להערות הציבור זה תהליך שאין שיתוף ציבור לצורך הנושאים שלדעתנו יש לכלול בתקנות, כאשר השיתוף היה יותר שיח עם הציבור, לבין איפה עומדים בקשר לכל מיני עקרונות שאנחנו חושבים שנכון להכניס אותם לתקנות.

דבורה ספיר אליעזר: זה הליך שהוא מחויב מכוח החלטת ממשלה מ-2014 שמחייבת את הממשלה בכלל ואת כל משרדי הממשלה לבצע תהליך של השפעת הרגולציה על השוק.

דבורה ספיר אליעזר: כשאנחנו מחוקקים, אנחנו יודעים שאי ביצוע הכתוב בתקנות יגרום לכך שאנחנו לא ניתן רישיונות.

דבורה ספיר אליעזר: כמובן נוכל להטיל עיצומים כספיים וזה יכול לגרום לעבירות פליליות.

דבורה ספיר אליעזר: לכן השלב הראשון היה להוציא לציבור סוג של עקרונות מנחים כדי לראות היכן הציבור עומד בקשר לנושא.

דבורה ספיר אליעזר: בימים אלה אנחנו נסגור את נוסח טיוטת התקנות.

דבורה ספיר אליעזר: לאחר ההליך הזה שהוא הליך שהוא לא משפטי אלא הוא יותר הליך של שיתוף ציבור ולא בהכרח משפטי, אני מאוד מקווה שבסוף השבוע הבא נוציא טיוטת תקנות בנוסח של תקנות להערות הציבור.

דבורה ספיר אליעזר: זה מחויב לפי הנחיות היועץ המשפטי לממשלה.

דבורה ספיר אליעזר: לפני שאנחנו נגיע לוועדה, אנחנו נבקש מהציבור להעיר לטיוטת התקנות וכמובן אנחנו נשמע את הערות הציבור, ניקח אותן לתשומת לבנו ונראה מה אפשר לתקן.

יוסף ג'בארין: כמה זמן בדרך כלל אורך התהליך הזה של שמיעת הערות הציבור?

דבורה ספיר אליעזר: באופן כללי, אנחנו מפיצים לפי נוהל, כל משרדי הממשלה מפיצים לפי נוהל, להערות הציבור, שלושה שבועות.

דבורה ספיר אליעזר: מאחר שמדובר בתקנות שהן תקנות שעוסקות במגוון נושאים, אנחנו לא חושבים שיש אפשרות להקל ראש.

דבורה ספיר אליעזר: זה הנוהל.

דבורה ספיר אליעזר: שלושה שבועות, מפיצים לציבור ומקבלים הערות.

דבורה ספיר אליעזר: לאחר קבלת הערות הציבור, ככל שיש הסכמה גם במשרדי הממשלה, גם מדובר בתקנות שמחייבות התייעצות עם משרד האוצר בגלל הנטל הרגולטורי, לפי נוסח החוק, אנחנו מקווים להגיע לוועדה והכנסת תחליט אם זו תהיה הוועדה לזכויות הילד או לוועדה אחרת.

יוסף ג'בארין: כבר הוחלט שזו הוועדה לזכויות הילד.

יוסף ג'בארין: לא סתם אנחנו דנים כרגע בעניין.

דבורה ספיר אליעזר: בסדר.

דבורה ספיר אליעזר: אני מאוד מקווה שלאחר שלושה שבועות אנחנו נקבל את כל ההערות ואנחנו נצטרך לבחון אותן ולראות מה כן ומה לא.

יוסף ג'בארין: כמה זמן אתם צריכים כדי לסיים?

יוסף ג'בארין: שלושה שבועות לתגובות הציבור ואחר כך שבוע או שבועיים?

דבורה ספיר אליעזר: אני מקווה מאוד מאוד מאוד אבל זה לא תלוי רק בשר העבודה ולא רק במשרד העבודה.

דבורה ספיר אליעזר: אני מאוד מאוד מקווה ששבועות אחדים לאחר שלושת השבועות נוכל להגיע לכנסת אחרי שעברנו את המשרדים.

קארין אלהרר: מה, את רצינית?

קארין אלהרר: זה לא יהיה השנה.

יוסף ג'בארין: את שומעת את הביקורת של חברי הכנסת.

יוסף ג'בארין: מה מנע מכם בייעוץ המשפטי, אחרי שהחוק הזה עבר, לעשות את כל זה בתקופה שהחוק חייב אתכם שזה עד לפני עשרה חודשים?

דבורה ספיר אליעזר: כמו שאמיר הסביר, אנחנו כמשרד קידמנו את הנושא.

דבורה ספיר אליעזר: ישבנו עם השותפים שלנו, גם עם משרד ראש הממשלה שעל פי החלטת הממשלה אנחנו מחויבים בתיאום אבל גם אם לא היה קשור להחלטת הממשלה היינו מתאמים אתו, וגם עם משרד האוצר בקשר לבחינת הנושאים השונים.

דבורה ספיר אליעזר: זה לא קשור לייעוץ המשפטי, זה קשור למשרד ואני חלק ממשרד העבודה, לכלל המשרד.

דבורה ספיר אליעזר: קידמנו את ההליך של שיתוף הציבור.

דבורה ספיר אליעזר: יש מחלוקות בנושאים שונים, יש נושאים שהם פחות מוכרים בקשר לשוק עליו אנחנו מדברים אל מול השוק של בעלי הסמל שמוכר היטב למשרד.

דבורה ספיר אליעזר: לאחר קבלת הערות הציבור אנחנו שוקדים על עבודה סביב התקנות.

יוסף ג'בארין: בעצם אין תשובה.

קארין אלהרר: אני לא מבינה, למה יש ועדה?

דבורה ספיר אליעזר: בסוף השבוע, תחילת שבוע הבא, אנחנו מקווים לצאת ולפרסם לציבור את טיוטת התקנות.

יוסף ג'בארין: אגב, בדיון שהיה ביום רביעי בשבוע שעבר נאמר שיפרסמו את זה עוד היום, לקראת הדיון.

קארין אלהרר: אדוני היושב ראש, אני רוצה להבהיר.

קארין אלהרר: הם רוצים לסגור את כל הסגירות ביניהם, בין המשרדים, ולהביא את זה לכנסת, לשם מה?

קארין אלהרר: הרי זה יקרה עוד שנה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר משהו למשרד העבודה והרווחה ואני בטוחה שאני מדברת כאן בשם כולם.

יפעת שאשא ביטון: יש דברים שהם בסיסיים, אלמנטריים.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של התקינה שהיינו רוצים אפילו להרחיב אותו, משרד העבודה והרווחה מבקש לפחות שזה יהיה כמו במעונות סמל.

יפעת שאשא ביטון: לפחות, אם לא יותר.

יפעת שאשא ביטון: בדברים הבסיסיים האלה, אני אומרת לכם, תביאו את התקנות כמו שהן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים לתת לכם את הגיבוי שצריך.

יפעת שאשא ביטון: אל תחכו עכשיו שכולם יסכימו על הכול כי אנחנו נמצא את עצמנו בעוד חמש שנים עם התקנות האלה ולא מחר בבוקר, וזה כבר היה צריך להיות אתמול.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה מכם, תתארגנו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נטפל בזה במסגרת הוועדה.

קארין אלהרר: אני רק רוצה להבין מה לוח הזמנים.

יוסף ג'בארין: שמענו את היועצת המשפטית.

אמיר מדינה: דבי אמרה שבתוך שלושה שבועות אנחנו נהיה בתוך הליך של הערות הציבור.

קארין אלהרר: אדוני, עוד שלושה שבועות?

יוסף ג'בארין: לא.

יוסף ג'בארין: שלושה שבועות לסיים את ההליך של הערות הציבור.

אמיר מדינה: אנחנו נניח את הטיוטה ככל הנראה, אנחנו עושים מאמצים שזה יקרה, כבר במהלך שבוע הבא על שולחנו של השר.

אמיר מדינה: משם הדרך לפרסום להערות הציבור, כמה ימים.

אמיר מדינה: זה אומר שבוע.

אמיר מדינה: תוסיפו עוד שלושה שבועות של הערות הציבור.

אמיר מדינה: אחרי שבוע פלוס שלושה שבועות פלוס נוסיף פרק זמן סביר של מספר שבועות – שבועיים-שלושה – כדי שהאגף יקבל את ההערות, יעריך מה יש בתוך ההערות, חלק מהדברים נרצה לשנות, חלק מהדברים נרצה להשאיר.

אמיר מדינה: עבדנו על זה כל כך הרבה זמן שעכשיו בישורת האחרונה של החודש שנשאר, אתם מלחיצים אותנו בדיוק בנקודה שלא צריך.

קארין אלהרר: זה רציני?

קארין אלהרר: אתה אומר לנו שאנחנו מלחיצים אתכם?

אמיר מדינה: אני מדבר בשם אגף מעונות יום.

אמיר מדינה: אנחנו מאוד רוצים להניח טיוטה.

קארין אלהרר: אתה יודע שנתנו לך גיבוי, אבל זה לא רציני.

קארין אלהרר: להגיד לי שאנחנו מלחיצים?

קריאה: תפקיד הכנסת לפקח ולבקר.

קריאה: מה זאת אומרת להלחיץ?

קארין אלהרר: אנחנו לא מלחיצים.

אמיר מדינה: התכוונתי להגיד שלחץ טוב היה בתקופה שהיינו נפגשים פעם בשלושה שבועות-חודש.

אמיר מדינה: עכשיו אנחנו מתכנסים כמעט כל שלושה ימים או כל יומיים באינטנסיביות כדי להניח את הטיוטה על השולחן, אנחנו בדרך.

קארין אלהרר: מה הפער בין מה שאתה אומר שלא היו הערות ציבור לבין מה שיפעת אומרת?

יפעת שאשא ביטון: היא הסבירה.

יפעת שאשא ביטון: הם עשו תהליך לשמוע מהציבור.

יוסף ג'בארין: את העקרונות.

אמיר מדינה: היינו מחויבים בתהליך.

קארין אלהרר: אני באמת רוצה לדעת.

קארין אלהרר: בכמה חוקים הדבר הזה נעשה.

קארין אלהרר: בחוק הקורונה זה לא היה.

יוסף ג'בארין: היא אמרה שזה לפי החלטת ממשלה.

יוסף ג'בארין: אתה קורא לזה טיוטה, אבל זה בעצם אמור להגיע לאישור סופי שלנו.

אמיר מדינה: נכון, ואני מניח שאתם עוד תתהו על הסעיפים הקטנים והגדולים ועוד נשנה דברים בתוך הטיוטה הזאת.

קארין אלהרר: למה לא להתחיל כבר עכשיו?

אמיר מדינה: שאלה טובה.

אמיר מדינה: זה יעלה קודם כל לשולחנו של השר ומשם להערות הציבור.

אמיר מדינה: זאת הפרוצדורה שאנחנו חייבים לעבוד לפיה וכך אנחנו נפעל.

יוסף ג'בארין: כעיקרון אנחנו יכולים לקיים דיון על אותו נוסח שנפתח לציבור, שזה לא דיון לאישור, ומאוחר יותר, אחרי שלושה-ארבעה שבועות לקיים דיון.

יוסף ג'בארין: גם זה אפשרי.

יוסף ג'בארין: אנחנו נשקול לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: רעיון מצוין.

יוסף ג'בארין: זה לגבי התקנות.

יוסף ג'בארין: חוק המצלמות.

אמיר מדינה: קודם כל, חוק המצלמות נכנס לתוקפו בעוד מספר שבועות ואנחנו מתנגדים לכל דחייה באשר היא ליישום החוק.

קארין אלהרר: מי רוצה את הדחייה?

אמיר מדינה: יש כאלה שרוצים.

אמיר מדינה: אולי מי ששותפים לדיון ורוצים, שירימו את היד ויאמרו.

קארין אלהרר: יש למישהו התנגדות?

אמיר מדינה: אגף מעונות יום ושר העבודה והרווחה לא מעוניינים לבצע הארכה בתוך החוק.

אמיר מדינה: הוא חייב להיות מוכן במיידי.

קריאה: הוא כן מוכן במיידי ומיושם?

יוסף ג'בארין: השאלה אם הוא מוכן ליישום.

יוסף ג'בארין: יש את תוכנית הסיוע.

יפעת שאשא ביטון: והיא לא נגישה.

יפעת שאשא ביטון: הם היו צריכים להכניס את זה וולנטרית וכל מי שהכניס את זה למערכת היה אמור לקבל סיוע.

יפעת שאשא ביטון: איפה הסיוע?

יפעת שאשא ביטון: אין.

יפעת שאשא ביטון: אפילו לא בנו מדרג של איך נותנים את הסיוע, למי, לפי איזה קריטריונים.

יפעת שאשא ביטון: כלום.

קארין אלהרר: יש מישהו ממשרד ראש הממשלה?

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: אנחנו תכף נשמע גם נציגים אחרים.

אמיר מדינה: אני רוצה לחדד את הנושא.

אמיר מדינה: העמדה של האגף ושל המשרד היא קודם כל להחיל במיידי בהתאם להוראות החוק.

אמיר מדינה: שנית, את ההעמדה של אותו מנגנון סבסוד או מנגנון תמרוץ, השתתפות המדינה בהליך המצלמות, משיקולים כאלה ואחרים - הייתה לנו קורונה בתוך התהליך והיו לנו כמה כנסות שהקמנו ונפלו.

אופיר כץ: דווקא בגלל הקורונה, הסיוע נדרש הרבה יותר.

אמיר מדינה: אם אתם רוצים להקשיב, אני אשמח לפרט.

אמיר מדינה: תנו לי דקה ואני אסביר.

אמיר מדינה: הוצאנו קול קורא.

אמיר מדינה: בהתחלה פרסמנו אותו ואז לא היה תקציב ולכן משכנו אותו.

אמיר מדינה: זה היה עוד בדצמבר.

אמיר מדינה: הקול קורא, בפעם השנייה שקיבלנו אישור לפרסם אותו, זה היה באמצע מאי, אחרי הקורונה.

אמיר מדינה: פרסמנו אותו, עבר כחודש וחצי וקלטנו סדר גודל של 20 זכיינים שאמורים לבצע את ההתקנה.

אמיר מדינה: זה עכשיו פינג פונג ארוך מול ועדת המכרזים בתוך המשרד.

אמיר מדינה: זה יסתיים בימים הקרובים וזה אומר שיש לנו 20 זכיינים.

קריאה: אתה מקשיב לעצמך?

קארין אלהרר: מה זה קשור?

קארין אלהרר: אתה רק מממן.

אמיר מדינה: אני רוצה לתאר לכם את כל התהליך.

קארין אלהרר: אבל אתה לא אמור להתקין להם.

קריאה: התהליך לקוי.

אמיר מדינה: אם תתנו לי, אני אשמח לספר לכם הכול וגם בפרוטרוט.

יוסף ג'בארין: השאלה אם לא הייתה אופציה בתוך החוק שמי שמפעיל את הגן יתקין את המצלמות ואחר כך התשלום.

קארין אלהרר: זה החוק.

אמיר מדינה: נכון.

אמיר מדינה: סוכם, ואנחנו היינו בדיון עם האוצר, המנגנון שסוכם דיבר על תשלום אחרי התקנה שמתבצעת דרך זכיין שאנחנו בחרנו.

אמיר מדינה: ההסתמכות החשבונאות או החשובתית שהייתה אמורה לקרות - - -

יפעת שאשא ביטון: למה אנחנו יוצרים מונופולים?

יפעת שאשא ביטון: בסוף המדינה משלמת יותר.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם שבסוף המדינה משלמת יותר ממה שמשלם בן אדם פרטי.

יפעת שאשא ביטון: זה מוכח בכל דבר.

יפעת שאשא ביטון: איפה שתשימו אצבע, אנחנו משלמים יותר ממה שמשלם בן אדם פרטי.

יפעת שאשא ביטון: למה?

אמיר מדינה: לא באתי מוכן עם הנתונים לוועדה אבל אני אבוא לוועדה הבאה ואני אציג לכם את המספרים כדי שתראו שהמחיר שאנחנו העמדנו הוא יותר זול ממחיר שוק.

אמיר מדינה: בנינו מנגנון.

אמיר מדינה: בסוף היום יש לנו רק שלושה מיליון שקלים, בתוך התקופה הזאת תוקצבנו בשלושה מיליון שקלים לתכלית הזאת.

יוסף ג'בארין: להתקנה הראשונית.

אמיר מדינה: להשתתפות בחלק מההתקנה.

אמיר מדינה: אם אנחנו מעריכים התקנה בסדר גודל של עד 1,200 שקלים למצלמה, שזו ההשתתפות המקסימלית, בנינו מפתח של אחד ו-13 פחות או יותר כדי שלא נתקצב את כולם ואת מי שלא צריך.

אמיר מדינה: בנינו עוד מפתח שנותן את הכסף קודם כל בשכבות החלשות.

אמיר מדינה: בנינו מנגנון חכם ונכון.

אמיר מדינה: היישום שלו קצת התאריך משיקולים שהם באמת שיקולים שלא היו תלויים באגף.

אמיר מדינה: ואני מאמין שבטווח הזמן של עד סוף החודש הזה, כשנסיים את קבלת הטפסים, להחזיר טפסים, להחתים הסכמים, נגמור עם התהליך.

שמרית גיטלין שקד: מתי זה יהיה מוכן ומיושם?

שמרית גיטלין שקד: מה נעשה עם זה?

שמרית גיטלין שקד: מה הפתרון שלך בשטח?

קארין אלהרר: אתה אפילו לא יודע על רוב המעונות.

קארין אלהרר: איך תיישם את זה?

אמיר מדינה: זה נושא אחר.

אמיר מדינה: מי שאני לא יודע לגביו כי הוא עבריין והוא לא נרשם ולא הגיש אישור ראשוני לפעול, מן הסתם לא יוכל להיות מתוקצב.

ע'דיר כמאל מריח: אבל אתם יצרתם עבריינים.

ע'דיר כמאל מריח: יש משהו לקוי בשיטה.

ע'דיר כמאל מריח: אתם חייבים להבין ואתם מתעלמים.

יוסף ג'בארין: הם עבריינים אפילו לפני החוק הזה.

ע'דיר כמאל מריח: בעל כורחם.

ע'דיר כמאל מריח: המדינה מעלימה עין, מזניחה שטחים, סקטורים ונושאים כמו טיפול בגיל הרך, זו התוצאה.

יפעת שאשא ביטון: חייבים לגייס כאן את השלטון המקומי.

ע'דיר כמאל מריח: ודאי.

יפעת שאשא ביטון: בפתח תקווה חייבים לגיס את השלטון המקומי כדי שיתריע איזה מסגרות יש בשטח שלו, שידווח למשרד העבודה והרווחה.

יפעת שאשא ביטון: חייבים לשלב כאן ידיים כי אחרת הילדים שלנו מופקרים.

ע'דיר כמאל מריח: דרשנו מהם נתונים ומספרים.

ע'דיר כמאל מריח: הם אמרו שיעדכנו אבל לא התקבל כלום.

יוסף ג'בארין: לגבי ההערה שמייצרים כאן עבריינים.

יוסף ג'בארין: החוק קובע שהפעלת מסגרת מעונות יום לגילי לידה עד שלוש בלי הרישוי, זו עבירה פלילית.

ע'דיר כמאל מריח: היעדר הפיקוח, זה מה שמייצר את המציאות זו.

ע'דיר כמאל מריח: כשאין לך פיקוח, זו התוצאה.

יוסף ג'בארין: דיברת על שלושה מיליון שקלים.

יוסף ג'בארין: הסכום הזה יכול להספיק לפחות לאלה שכבר ביקשו?

אמיר מדינה: סדר גודל, הערכה גסה של בין 400 ל-600 מסגרות.

אמיר מדינה: זה בתצורה הנוכחית.

יוסף ג'בארין: אלה שאישרתם הם יותר מ-3,000.

אמיר מדינה: נכון.

יפעת שאשא ביטון: 3,200.

יוסף ג'בארין: זה 20 אחוזים.

אמיר מדינה: סדר גודל של 600 מסגרות יוכלו ליהנות מהסבסוד.

אמיר מדינה: אני מניח שלחלק מהם יש.

אמיר מדינה: נקבל עוד תקציב, נשים עוד.

אמיר מדינה: מבחינתי ככל שנקבל יותר תקציב, נשים יותר תקציב לתחום החשוב הזה.

יוסף ג'בארין: איך מלכתחילה זה הוגדר כשלושה מיליון שקלים?

יוסף ג'בארין: איך קבעתם את הסכום הזה כשאתם יודעים שזה לא יכול לכסות?

יפעת שאשא ביטון: 280 מיליון שקלים הוקצו לטובת חוק המצלמות וחוק הפיקוח על מעונות היום.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מספר בעלמא, זה המספר.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו צריך לדרוש מהאוצר שיגיד לנו איפה הכסף הזה ואיך הוא מיועד.

קארין אלהרר: כמה הוציא האגף מה-280?

אמיר מדינה: סדר גודל של 24 מיליון שקלים.

יפעת שאשא ביטון: הוצאתם על חלק מהתקינה.

אמיר מדינה: כן.

אמיר מדינה: שנית, עשינו קורסים של התנהלות בטוחה ועזרה ראשונה.

אמיר מדינה: בנינו מערכת פיקוח.

אמיר מדינה: יש לנו מוקד טלפוני.

אמיר מדינה: נעשו כמה דברים בפרק זמן.

קארין אלהרר: 24 מיליון מתוך 280?

אמיר מדינה: לא.

אמיר מדינה: התקציב 280 מיליון תקציב על הנייר.

יוסף ג'בארין: זה היה ב-2018?

אמיר מדינה: ב-2018 החוק עבר.

אמיר מדינה: בפרק זמן שלפי דעתי הוא שיא, הצלחנו גם להתקשר עם חברה חיצונית, להקים מערכת, לפתוח מענה טלפוני ולחלק אישורים ראשוניים.

אמיר מדינה: זה כבר יפה.

אמיר מדינה: עשינו את זה בפרק זמן של שישה חודשים.

אמיר מדינה: שוב, זה עוד לא מושלם.

אמיר מדינה: זה תהליך שהוא טוב ואנחנו בתוך תהליך של השתפרות כל הזמן.

אמיר מדינה: המערכת הזאת היא בשלבי הבניה בזמן שאנחנו מדברים.

אמיר מדינה: אני מאמין שעד סוף השנה הזאת גם אנחנו נדע.

קארין אלהרר: על איזו שנה אתה מדבר?

אמיר מדינה: על השנה הזאת.

אמיר מדינה: אנחנו בשנת 2020.

אמיר מדינה: עד סוף שנת 2020 אנחנו נסיים גם עם תקצוב בכל תקציב שנקבל לנושא של מצלמות וגם נשים את התקנות על השולחן.

אמיר מדינה: אנחנו כבר נהיה בתוך תהליך מתקדם של הערות הציבור.

קארין אלהרר: זה מאוחר מדי.

אמיר מדינה: אולי בעזרת השם בתוך הוועדה הזאת נצליח להגיע למצב שאנחנו מסיימים את תהליך התקנת התקנות.

ע'דיר כמאל מריח: אתה יודע מה הבעיה האמיתית?

ע'דיר כמאל מריח: שזה תחתכם.

ע'דיר כמאל מריח: זה לא רווחה וזאת לא עבודה.

ע'דיר כמאל מריח: נקודה.

ע'דיר כמאל מריח: משרד החינוך צריך לטפל בזה.

יוסף ג'בארין: זה לא הנושא.

יוסף ג'בארין: בואו נישאר בנושא.

יוסף ג'בארין: הדרישה להעביר את כל המערך הזה למשרד החינוך היא דרישה מקובלת על כולנו.

יוסף ג'בארין: הבנתי שגם השר עצמו מסכים אבל כרגע זה לא הנושא.

קארין אלהרר: גם ראש הממשלה מסכים.

יוסף ג'בארין: יש חברי כנסת שממתינים בסבלנות וצריך לתת להם לדבר.

יוסף ג'בארין: אמיר, שתף אותנו וגם את המשתתפים כי לא כולם ראו את הנתונים, לגבי הנתונים כיום, לגבי הליך האישור הראשוני.

יוסף ג'בארין: קודם כל, לגבי מסגרות עם סמל.

יוסף ג'בארין: על כמה אנחנו מדברים?

אמיר מדינה: יש לנו סדר גודל של 4,500 מסגרות שהגישו.

יוסף ג'בארין: כולם היו לפני סמל?

אמיר מדינה: באישור ראשוני מחויבים כולם, בין אם אתה מעון שמחזיק בסמל או לא.

אמיר מדינה: בתוך ה-4,564 שהגישו עד היום – והמספר הזה הוא מספר דינמי כי כל יום המערכת פתוחה וכל יום אנחנו מקבלים עוד עשרות, לפעמים יש ימים שמקבלים מאות ולפעמים יש ימים שמקבלים עשרות בקשות – נכון לרגע זה 4,564 בקשות שהוגשו.

אמיר מדינה: מהן 2,183 – כל מעונות היום סמל שלנו הגישו.

אמיר מדינה: מתוכם, אתם קיבלתם נתון של 1,652 אושרו.

אמיר מדינה: זה רק לגבי הסמל.

אמיר מדינה: הנתון הזה הוא נתון דינמי ואני אסביר למה הוא דינמי כי כמה חברים כאן מרימים גבה.

אמיר מדינה: האישור הראשוני נכון לרגע ספציפי.

אמיר מדינה: כולנו עדים לכמות התחלופה שיש בתוך מעונות היום.

אמיר מדינה: לדוגמה, ארגון גדול שיש בו כמה עשרות רבות של מעונות יום, התחלפה היושבת ראש או התחלפה המנכ"לית, החוק מחייב אותי לבטל את האישור הראשוני עד שאני לא עושה בדיקה למנכ"לית או ליושבת הראש.

יוסף ג'בארין: זה הופך לרישוי על תנאי.

אמיר מדינה: לא.

אמיר מדינה: הוא פשוט לא תקף.

אמיר מדינה: האישור הראשוני לא תקף.

אמיר מדינה: זו בדיוק הסיטואציה שאתם רואים מספרים שהם מספרים נכונים לאותו רגע שיצאו, ב-4 בחודש.

אמיר מדינה: נכון להיום אני יכול לומר לכם שמספר המעונות עם הסמל, המאושרים, הוא כבר כמעט 1,900 שיש להם את האישור הראשוני.

יפעת שאשא ביטון: יש להם כוח אדם שצריך לבדוק אותו.

אמיר מדינה: נכון.

אמיר מדינה: נכנס עובד, יצא עובד והדינמיות בתוך תחלופת העובדים היא גבוהה ואז אנחנו נדרשים לעשות בדיקת רישום כל פעם לכל מי שנכנס.

יוסף ג'בארין: שאלה.

יוסף ג'בארין: כיום מה סך כל המסגרות שיש להם אישור ראשוני?

אמיר מדינה: נקרא לזה הפרטיות.

יוסף ג'בארין: גם וגם.

אמיר מדינה: אני אפריד.

אמיר מדינה: בפרטיות יש לנו סדר גודל של 1,420 מעונות לא מוכרים מתוך 2,376 שהגישו.

אמיר מדינה: במעונות המוכרים יש לנו 1,900 מתוך 2,188.

אמיר מדינה: אני מאמין שבשלושת השבועות הקרובים – אנחנו רואים עלייה, יש יחסית היסטריה במוקד הטלפוני אצלנו כי אנשים מבינים שה-1 בספטמבר מתקרב, מה שנפל על כולם בהפתעה ומתחילים להגיש את הבקשות.

אמיר מדינה: הליך הבקשה למי שעשה אותו ולמי שלא עשה אותו, אני מבטיח לכל אחד מחברי הכנסת שבנינו מערכת שהיא קלה והיא פשוטה והיא מגלגלת את "האחריות" על המבקש.

אמיר מדינה: הוא נכנס פנימה, הוא מזין את הנתונים.

אמיר מדינה: הפרוצדורה אמורה לקחת בין שלוש שעות, אם אתה תקשה, לבין שלושה ימים אם אתה ממש מתקשה.

אמיר מדינה: התהליך הוא תהליך פשוט.

אמיר מדינה: ההגשה היא הגשה פשוטה.

אמיר מדינה: אנחנו בסדר גודל של ביין שלושה לארבעה ימים, עד חמישה ימים.

אמיר מדינה: אם אין רישום פלילי, אוטומטית מונפק לו אישור ראשוני, למבקש.

אמיר מדינה: אם יש רישום פלילי, זה נכנס לתהליך פינג פונג אצלנו בתוך ועדה ויוצא תוך 40 ימים.

אמיר מדינה: אחרי שנה אנחנו משומנים ויודעים לעבוד.

יוסף ג'בארין: שנבין את תמונת המצב, מה ההערכה שלכם לגבי גנים מוכרים, כמה מהם עברו את תהליך האישור הראשוני ומה להערכתכם - כי אתם לא יודעים את כמות כל המסגרות – לגבי המסגרות הפרטיות?

יוסף ג'בארין: אתה מדבר על כ-1,400.

יוסף ג'בארין: מה ההערכה שלכם?

אמיר מדינה: אני מאמין שאנחנו מדברים על סדר גודל של בין 5,000 ל-6,000 מסגרות פרטיות במקרו.

אמיר מדינה: הנתון 40 אחוזים או 60 אחוזים, אלה נתונים שכוחם יפה לדיון.

יוסף ג'בארין: נכון, אבל לפי זה אנחנו מדברים רק על 25 אחוזים מהפרטיים.

יוסף ג'בארין: פחות או יותר.

אמיר מדינה: נכון.

אמיר מדינה: זאת ההערכה שיקבלו אישור מכון למועד ההוצאה.

אמיר מדינה: יכול להיות שבזמן שאנחנו מדברים כבר יצאו עוד 100, עוד 150.

יוסף ג'בארין: אתה מסכים שזה פיגור מאוד משמעותי.

יוסף ג'בארין: אם אנחנו אומרים שכיום רק 25אחוזים מהגנים הפרטיים קיבלו את האישור הראשוני אבל יש עוד לפחות כ-4,000, 5,000 שאתם אפילו לא יודעים על קיומם.

אמיר מדינה: לא.

אמיר מדינה: אדוני היושב ראש, התכוונתי שבסך הכול מדובר ב-5,000.

אמיר מדינה: אם אנחנו מסתכלים על המספרים, אנחנו רואים שהגישו סדר גודל של 2,300.

אמיר מדינה: זאת אומרת, סדר גודל של 50 אחוזים בהערכה גסה שלי מהמסגרות כן הגישו.

אמיר מדינה: 1,400 קיבלו.

אמיר מדינה: זה נכון להיום.

אמיר מדינה: יכול להיות שמתוך ה-1,400 יש עוד 350 או 400 שהיה להם אישור לפני שבועיים וחצי אבל האישור התבטל בגלל תחלופת כוח אדם.

יוסף ג'בארין: שאלה שהטרידה אותנו עוד מהדיונים הקודמים.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על 6,000, אולי 7,000 גנים פרטיים.

יוסף ג'בארין: הערכה גסה.

אמיר מדינה: כל מספר זוכה, בין 5,000 ל-7,000 מסגרות.

אמיר מדינה: לא יותר מזה.

יוסף ג'בארין: חוץ מאלה שכבר הגישו, לגבי השאר, אין לכם שום יכולת פיקוח.

יוסף ג'בארין: מדוע רשות מקומית לא יכולה לבוא ולספור כמה גנים יש אצלה ולהעביר את המספר למשרד?

יוסף ג'בארין: אז יהיה סנכרון של הנתונים האלה.

יוסף ג'בארין: זה לא מובן לי.

אמיר מדינה: היינו בקשר עם השלטון המקומי.

אמיר מדינה: בדיון יש נציג של השלטון המקומי שאפשר לשאול אותו?

יוסף ג'בארין: אתם פונים אליהם והם לא מעבירים?

יפעת שאשא ביטון: השלטון המקומי מאוד רוצה להיות מעורב.

אמיר מדינה: זה לא עניין של פונים אליהם ולא רוצים.

אמיר מדינה: אנחנו בשיח עם השלטון המקומי.

יוסף ג'בארין: הבעיה שאני מצביע עליה היא שיש אלפי מסגרות שהמשרד לא יודע על קיומן.

יוסף ג'בארין: זה לא שהוא יודע ואין להן אישורים אלא יש כאוס מוחלט בנושא.

ע'דיר כמאל מריח: הבעיה עמוקה הרבה יותר מזה.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו עוסקים בשכבות, ברבדים למעלה, אבל צריך להבין שצריך לפרק את זה ולטפל בזה ביסודיות.

ע'דיר כמאל מריח: אני חוששת שבמציאות זאת לא התמונה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים להיות מאוד ריאליים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יכולים לדעת על מסגרת אם היא לא דווחה לנו אל ידי אף אחד, לא על ידי הורים, לא על ידי המסגרת עצמה, לא על ידי השלטון המקומי.

קריאה: זה כמו לשאול מה קדם למה, הביצה או התרנגולת.

יוסף ג'בארין: כל מה שלא נעשה במשך עשרות שנים.

יפעת שאשא ביטון: זה כמו שלא תלכי לרופא שיניים שהוא לא מוכר ואת לא יודעת בוודאות שהוא רופא אבל בואו נודה שיש גם רופאי שיניים שהם לא בדיוק רופאים ואנחנו רואים שרלטנות גם בתחום הזה.

יפעת שאשא ביטון: המצב כאן הוא מורכב כי 70 שנים הכול היה פרוץ ואנחנו מנסים להתקדם.

יוסף ג'בארין: בדיוק.

יוסף ג'בארין: צריך לעשות סדר.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני אומרת שאם לא תהיה כאן שותפות של כל הגורמים, של כולם, כולל של ההורים, ואני לא מפחדת להגיד את זה, אנחנו לא באמת נגיע לכל המסגרות.

יוסף ג'בארין: התפקיד שלנו לסייע בשותפות הזאת.

יוסף ג'בארין: לפני שאני שומע אתך נציג משרד האוצר שישיב לנו על השאלות שעלו, קיפחנו את חברי חבר הכנסת אופיר כץ.

קארין אלהרר: שאלה לגבי חוק המצלמות.

קארין אלהרר: אם אני מבינה נכון, תקן אותי אם אני טועה, אתה אומר שגם אם היו פונים אליכם עכשיו כל 1,000 הגנים לעניין המצלמות, אין לתקציב לדבר הזה ועוד לא סגרת מכרז.

קארין אלהרר: האם גן שרוצה להתקין עצמאית את המצלמות, יכול לעשות את זה ולקבל מכם את הפטור?

קריאה: הוא אומר שלא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נרשה את זה.

קארין אלהרר: אתם גורמים לאנשים להיות בעבירה.

קארין אלהרר: אם אתם לא מאפשרים להם ללכת לגורם פרטי ולהתקין את המצלמה על פי התנאים הקבועים בחוק, דעו לכם שאתם גורמים לאנשים להיות בעבירה.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: את יכולה לעשות את זה.

אמיר מדינה: אף אחד לא עוצר מישהו מהתקנה.

אמיר מדינה: השאלה אם הוא יתוקצב או לא.

אופיר כץ: מה זה משנה אם הוא עשה את זה פרטי או דרככם?

אופיר כץ: זה אותו סכום.

קארין אלהרר: אתם לא יכולים להחזיק בחבל משני הקצוות שלו.

קארין אלהרר: מצד אחד אתם אומרים אני המדינה, קשה לי, זה בירוקרטי, אני צריך ספקים, אני צריך את התקציב, אני צריך את הזמן ומצד שני להגיד שיש חוק ואתם צריכים לעמוד בהוראות החוק.

קארין אלהרר: אם בא גן ואומר שיש לו מצלמה והוא מתקין אותה, אתה תחליט, אתה מדינת ישראל, בכמה כסף אתה רוצה לממן את הדבר הזה ותן לו כל עוד הוא עומד בתנאים שאתה הצבת לו.

קארין אלהרר: אתה לא יכול להחליט לו מי יהיה הספק של הדבר הזה.

קארין אלהרר: זה דבר שלא יעלה על הדעת.

קארין אלהרר: לעניין הרשויות המקומיות.

קארין אלהרר: יש מודלים גם בעיריית פתח תקווה, שם אגף החינוך מפעיל את האחראית על מעונות היום, גם עיריית מודיעין עושה דבר דומה.

קארין אלהרר: אני אומרת לכם שראשי הערים, יש להם קשר ישיר עם האנשים, עם ההורים והם כל הזמן בקשר אתם.

קארין אלהרר: הם רוצים להיבחר שוב.

קארין אלהרר: תיעזרו בהם.

יוסף ג'בארין: יש ספקים שכבר בחרתם בהם?

קארין אלהרר: לא.

אמיר מדינה: יש 22 ספקים.

אמיר מדינה: אנחנו בהליך מכרזי לבחירה.

אמיר מדינה: אני מניח שבסוף התהליך יהיו לנו 20 ספקים.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לראות את הייצוג שלהם בארץ.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו אני יוצאת רגע מהקופסה.

יפעת שאשא ביטון: יש כאן אנשים שמתקינים בצפון, יש כאלה שמתקינים בדרום ואין שום סיבה שאנחנו נמדר אותם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים לדעת את המפרט, כולל המחיר.

יפעת שאשא ביטון: יש אנשים ב-זום והם שלחו לי עכשיו את הצעות שהם קיבלו - ארבע מצלמות, 2,800 שקלים, לא כולל מע"מ, כולל כל המערכת.

יפעת שאשא ביטון: למה הם צריכים לשלם יותר ושהמדינה תשתתף בכמה אגורות כשהם יכולים להתקין את זה במחיר יותר זול.

יפעת שאשא ביטון: זה נראה רע.

יפעת שאשא ביטון: זה פשוט נראה רע.

אמיר מדינה: אדוני היושב ראש, נראה לי שהתבלבלו כאן היוצרות.

אמיר מדינה: את ההתקנה של המצלמה, אף אחד לא מונע ממנו להתקין.

יפעת שאשא ביטון: אתה לא תשלם לו אם הוא לא עושה את זה אצלך.

ע'דיר כמאל מריח: אם אתה פונה למישהו ורוכש את המצלמה, מן הסתם יעלה לך יותר זול שגם הוא יתקין את זה.

אמיר מדינה: בסוף התהליך יהיו לנו 20 זכיינים במדרג סבסוד שנע מ-1,000 שקלים ל-1,200 שקלים.

אמיר מדינה: סדר גודל של 250 שקלים השתתפות.

אמיר מדינה: אם אנחנו מדברים על מעון יום ממוצע – ואנחנו מסתכלים על מספר הילדים – שיש בו 35 ילדים, אם הוא בסוציו אקונומי נמוך, הוא יקבל סבסוד שנע עד כדי 3,500 שקלים.

אמיר מדינה: אם הוא סוציו אקונומי יחסית גבוה, הוא לא יקבל סבסוד בכלל.

אמיר מדינה: הוא יתקן את המצלמה בכוחות עצמו.

אמיר מדינה: אם הוא בסוציו אקונומי עד 5, נגיד ב-5, הוא יקבל סבסוד בסדר גודל של 1,500-1,000 שקלים על כל המערכת.

יפעת שאשא ביטון: הכול בסדר, אבל בתנאי שהוא עושה את זה עם הספקים שאתם תקצו כי אם הוא עושה את אצל ספק אחר, הוא לא יקבל את הכסף.

אמיר מדינה: אמרתי קודם ואני אאריך שוב אם צריך.

אמיר מדינה: היכולת שלנו להתחקות אחרי התקשרות של פלוני אלמוני, היכולת החשבונאית שלנו, החשבות שלנו לא תאפשר דבר כזה כי זה מסובך מדי.

יפעת שאשא ביטון: הם ימציאו לכם חשבוניות.

אמיר מדינה: נקבע מתווה שהיה בשיתוף פעולה עם משרד האוצר והמתווה הזה היה מתווה סביר וראוי.

אמיר מדינה: היה נכון להוציא אותו לפועל כבר מזמן.

אמיר מדינה: נתקענו אתו מספר חודשים אבל הוא יצא לפועל.

אמיר מדינה: ברגע שהוא יצא, את תראי שאנחנו נסבסד בצורה משמעותית ואנחנו נמצה כך שכל שקל שייכנס לקופת האגף, יוצא.

ע'דיר כמאל מריח: גם מתקינים או רק לספר את המצלמות?

יפעת שאשא ביטון: רוב המעונות התקינו.

יפעת שאשא ביטון: אני לא אומר רוב אבל הרבה מאוד מעונות התקינו באופן פרטי כי אמרנו להם להתקין והם לא יקבלו כסף כי המדינה החליטה שמי שהתקין עצמאית, לא יקבל.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם שמבלפים את המערכת.

ע'דיר כמאל מריח: מקשים על האנשים במקום לעזור להם.

יוסף ג'בארין: אלה שפעלו באופן ראוי, התאמצו והתקינו מצלמות שיכול לעלות כמה אלפי שקלים, יכול להיות שדווקא הם לא יקבלו את הסיוע של הממשלה.

אמיר מדינה: נמצא אתנו נציג האוצר.

אמיר מדינה: התהליך הזה הוא בינינו לבינם.

אמיר מדינה: אם הוועדה תנחה אותנו עכשיו לפתוח את המנגנון שעשינו, נפתח את המנגנון שעשינו, נשלם רטרואקטיבית, אם האוצר יאשר את הפתרון הזה.

אמיר מדינה: אפשר לחשוב עליו אבל קחו בחשבון שזה פינג פונג שהוא ארוך יחסית בינינו לבינם.

ע'דיר כמאל מריח: הספק גם מתקין?

אמיר מדינה: הוא מתקין.

אמיר מדינה: הספק מתקין.

אמיר מדינה: הוא רק מתקין מצלמה במעון היום.

אמיר מדינה: הוא מגיע עם אישור התקנה וחשבונית שהלקוח שילם ואז אני משפה אותו בהתאם לקריטריונים שהגדרנו.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת כץ.

אופיר כץ: תודה אדוני היושב ראש.

אופיר כץ: קודם כל אני רוצה לברך אותך.

אופיר כץ: תוך שבוע אתה מקיים דיון שני בנושא החשוב הזה.

אופיר כץ: ראוי להזכיר את חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון שפעלה שנים לקדם את החוקים האלה ביחד עם חברת הכנסת קארין אלהרר.

אופיר כץ: תמיד ראוי להזכיר את זה.

אופיר כץ: כל מה שנאמר כאן לגבי לוחות הזמנים, אין ספק שאנחנו באמת באיחור מטורף מכל הבחינות.

אופיר כץ: אני לא אחזור על הדברים אבל צריך לעשות את זה כמה שיותר מהר.

אופיר כץ: הזמן שזה היה אמור להיעשות כבר עבר מזמן.

אופיר כץ: לגבי הפיקוח.

אופיר כץ: אחרי כל מה שאמרנו, מישהו צריך לפקח על זה.

אופיר כץ: איך מתכוונים לעשות את זה עם 23 מפקחים?

אופיר כץ: איך מתכוונים לעשות את זה בכל הפעוטונים שאתם אפילו לא יודעים מה מספרם?

אופיר כץ: זה נראה לי בלתי אפשרי.

אופיר כץ: עד שהפעוט יראה את המפקח הזה, הוא כבר יגיע לכיתה א'-ב' ואין סיכוי שאפשר במספר כזה של מפקחים כזאת לכסות את כל המסגרות במדינה.

אופיר כץ: צריך מספר מפקחים הרבה יותר גדול.

יוסף ג'בארין: מספר המפקחים לא מספיק לפקח גם לא על אלה שקיבלו אישור ראשוני.

אופיר כץ: המספר הזה שנקבע, זה אומר שאנחנו לא מתכוונים לאכוף את החוק.

אופיר כץ: זאת המשמעות של מספר כזה, 23 מפקחים.

יוסף ג'בארין: הסכום התקציבי של 280 מיליון שקלים אמור לכסות גם את הגברת הפיקוח על ידי מפקחים?

יפעת שאשא ביטון: כן.

יפעת שאשא ביטון: ה-280 מיליון שקלים עליהם דובר בדיונים מתייחס גם לחוק הפיקוח וגם לחוק המצלמות, בחלוקה.

יוסף ג'בארין: כי בינתיים אני מבין שאין כל תוספת.

יוסף ג'בארין: מספר המפקחים עומד על 23.

יוסף ג'בארין: הייתה הגדלה?

אמיר מדינה: התקציב הוא שנתי.

אמיר מדינה: כל שנה אנחנו אמורים לקבל 40 מיליון שקלים.

יוסף ג'בארין: מאז נחקק החוק, האם היה גידול במספר המפקחים?

אמיר מדינה: מספר המפקחים גדל מ-19 ל-23.

ע'דיר כמאל מריח: זה כלום.

אמיר מדינה: דיברתם על נושא פיקוח.

אמיר מדינה: אנחנו סמכנו על נושא תקציבי בעיקרו ובבקשת התקציב לשנת 2021 ביקשנו תוספת תקציבית כדי להביא גידול בסדר גודל של 70 תקנים כדי שנוכל לבצע את המשימות שלנו.

אמיר מדינה: האגף היום נותן מענה לסדר גודל של 2,000 מסגרות מסובסדות, מעונות יום, פלוס סדר גודל של 3,700 משפחתונים בפיקוח.

אופיר כץ: אמרת עכשיו 5,700?

אופיר כץ: זה אומר שהם לא מגיעים לכולם.

אמיר מדינה: תנו לי רגע.

אמיר מדינה: אני אענה על הכול.

אמיר מדינה: אני לא בורח משום נושא.

אמיר מדינה: המפקחות של האגף נותנות מענה למסגרות סמל והן מפקחות בעיקר על אספקטים של חינוך וטיפול.

אמיר מדינה: בחוק החדש אנחנו לא מפקחים על חינוך וטיפול אלא מפקחים בעיקר על דברים שהם יותר טכניים, על נראות, על מיקום, על בדיקות פיזיות כאלה ואחרות בנושא בטיחות.

אמיר מדינה: זה לא כוח האדם שאמור לתת מענה לפיקוח על מסגרות פרטיות ואני אומר את זה עם סימן קריאה.

אמיר מדינה: נכון לרגע זה, בשבוע השני אנחנו נעשה מבצע באמצעות כוח האדם שקיים בתוך המשרד, לא באמצעות כוח האדם באגף כי האגף אמור להמשיך לתת מענה לאותן 2,000 מסגרות שגם שם אנחנו נותנים מענה שהוא טוב מאוד, אבל הוא עדיין לא מצוין.

אופיר כץ: כרגע יש אפס מפקחים לשני החוקים.

אמיר מדינה: להגיד שקיבלנו תקנים חדשים שהייעוד שלהם הוא פיקוח אך ורק על מסגרות פרטיות, אין.

אמיר מדינה: אני מקווה שנקבל תוספת תקציב או נקבל תוספת תקנים כי לעבוד עם 22 מפקחים ולחשוב שהם יוכלו לעשות גם את העבודה על עוד 10 מסגרות פרטיות, זה לא סביר.

אמיר מדינה: אם מסתכלים על מפקחי משרד החינוך, במשרד החינוך יחס הפיקוח הוא אחד ל-100 כיתות.

אמיר מדינה: אצלי באגף שלי יחס הפיקוח הוא אחד ל-250 כיתות וזה במצב הקיים על מסגרות הסמל.

אמיר מדינה: אם רוצים שהאגף יעשה את העבודה שלו בצורה מיטבית, צריך לקבל את הבקשה שלנו, צריך להוסיף לנו תוספת ידיים עובדות.

קארין אלהרר: למה אתם לא לוקחים מה-280 מיליון?

אמיר מדינה: ה-280 מיליון, זה לא כוח אדם.

אמיר מדינה: זאת לא תוספת של ידיים עובדות.

אמיר מדינה: ה-280 מיליון הם כדי שנעשה הכשרות, הדרכות, ניתן עזרה ראשונה וניתן התנהלות בטוחה.

יוסף ג'בארין: האמת היא שמה שהוא אמר, לפי התקינה שאני שומע עליה, מפקח על מאות גנים, עד שיגיעו לגן, הילד יהיה בכיתה י"ב.

קארין אלהרר: לפחות.

קארין אלהרר: אנחנו צוחקים על זה, אבל זה ממש כך.

יוסף ג'בארין: עם כוח אדם כזה, בוודאי שאי אפשר לעשות פיקוח.

קארין אלהרר: למה לחוקק חוקים בכנסת?

קארין אלהרר: גם כך אף אחד לא שם עליהם, אפילו לא המדינה.

אופיר כץ: דבר נוסף.

אופיר כץ: יש פער בין המידע המצוי במשרד אצלכם לבין מה שקורה בשטח בגלל הזנחה של שנים רבות כשהתחום הזה לא היה תחום חינוכי אלא תחום פיראטי ופעל בלי פיקוח ובלי בקרה.

אופיר כץ: אני לא מבין למה לא מכניסים יותר את השלטון המקומי לאירוע הזה כי הוא יודע בדיוק כמה יש ומי המפעיל.

אופיר כץ: שוחחתי עם ראש עיריית פתח תקווה, רמי גרינברג, שהוא גם מעודד אותם כן לעבור את הקורסים וההכשרות שהוא מפעיל מטעמו בעירייה, ואז הוא מפרסם את זה.

אופיר כץ: הוא מפרסם מי עבר הכשרות, מי התקין מצלמות ואז לאותם הורים יש כתובת והם יכולים לבחור.

אופיר כץ: אם הם רואים שזה מישהו שעומד בקריטריונים, הם כן ירצו לרשום את הילד לגן.

אופיר כץ: זה יתרון משמעותי אבל לא אמורים להשית את זה על השלטון המקומי ולהגיד לו שהוא ייקח אחריות על זה.

אופיר כץ: לא כל הרשויות חזקות כמו פתח תקווה.

אופיר כץ: יש רשויות יותר חלשות שלומר להם לעשות את זה, לא יהיה להם את כוח האדם שקיים בפתח תקווה.

אופיר כץ: יש ערים חלשות שלא יוכלו לעשות את זה בעצמן.

אופיר כץ: אין להן את היכולת גם אם הן רוצות.

אופיר כץ: אני אומר כן לשלב את השלטון המקומי אבל אם עושים את זה, צריך לתקצב אותן ולעזור להן בעניין הזה.

יוסף ג'בארין: לפני שאמיר עונה, יש לי שאלה.

יוסף ג'בארין: רשות מקומית, אין לה רשימה של מעונות היום?

אמיר מדינה: אין לה.

אמיר מדינה: מעולם לא הייתה חובת רישוי עסקים למסגרת גיל רך וכאן התחילה הבעיה.

אמיר מדינה: לא כל הרשויות המקומיות מכירות את כל המסגרות.

אמיר מדינה: אתה מדבר על רשות אחת או שתיים אבל יש 256 רשויות ואני יכול לספור על יד אחת את מספר הרשויות שפועלות במתכונת שציינת.

אמיר מדינה: אנחנו כן בשיתוף פעולה עם השלטון המקומי ואנחנו חד משמעית על זה.

אמיר מדינה: אפשר לקבל עזרה מהשלטון המקומי אבל לא להטיל את זה עליהן כי זה דבר לא נכון.

יוסף ג'בארין: רשות מקומית יכולה להגיד לך כמה מסגרות.

אמיר מדינה: חד משמעית אנחנו נעזרים ברשויות.

אופיר כץ: צריך לתקצב אותן.

אופיר כץ: לא כולן יכולות לעמוד בזה, בעיקר לא החלשות.

יוסף ג'בארין: רשות מקומית יכולה להגיד לך כמה חנויות בגדים יש אצלה אבל לא יכולה להגיד לך כמה מסגרות יש לה?

אמיר מדינה: התשובה היא כן.

אמיר מדינה: שוב, אם יש נציג שלטון מקומי, אולי כדאי שהוא יתייחס.

קארין אלהרר: זו הייתה הבעיה מלכתחילה.

אמיר מדינה: גם אם אין לה את כל התמונה, עדיין לרשות המקומית יש הרב היותר מידע.

יוסף ג'בארין: זה נכון, אבל בינתיים אין סנכרון בנתונים האלו.

יוסף ג'בארין: זה גם לא רישום רשמי.

אמיר מדינה: בדיוק.

אמיר מדינה: לא היה כל צורך באישור.

אופיר כץ: שני משפטים אחרונים.

אופיר כץ: לגבי המצלמות.

אופיר כץ: קודם כל, יש כאן פערים בסכומים.

אופיר כץ: במסמך שקיבלנו מהכנסת רשום שתוקצב 12 מיליון וכאן רשום שלושה מיליון.

אופיר כץ: אנחנו רוצים להבין את המספרים המדויקים.

אופיר כץ: מה שאמור להגיע בחוק ההסדרים, אני באמת לא מבין מהיכן הרעיון ולמה צריך לדחות את זה בשנתיים.

יפעת שאשא ביטון: להקל על המעונות.

אופיר כץ: אבל למה שנתיים?

אופיר כץ: אם חסר כסף, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו כן עושים את זה, שזה יהיה מתואם וגם נעזור למעונות אבל קודם כל להגן על התינוקות.

אופיר כץ: אני למשל אתמול עשיתי בדיקה.

אופיר כץ: התקשרתי לארבעה ספקים שאני לא מכיר והסכום הממוצע הוא כ-5,000 שקלים לשש מצלמות במעגל סגור.

אופיר כץ: זה לא נראה לי משהו שבשביל זה אנחנו צריכים לדחות את החוק בשנתיים.

אופיר כץ: אם אתה נותן 5,000 שקלים ל-5,000 מסגרות, זה 25 מיליון שקלים והסכום זה הוא לא סכום שאמור להקפיא את היישום של התקנת המצלמות בשנתיים.

אופיר כץ: תוך כדי שאנחנו בדיון יצאו פושים על מה שקורה ברמלה.

אופיר כץ: תקשיבו למספר.

אופיר כץ: יותר מ-200 מקרי אלימות כנגד פעוטות תועדו במצלמות.

יפעת שאשא ביטון: יותר מ-200.

יפעת שאשא ביטון: 250.

אופיר כץ: מה שהם אמרו שם – לכאורה – זה פשוט גיהינום וזה רק מצדיק ואומר עד כמה המצלמות חשובות ואנחנו לא נאפשר ולא ניתן שיידחו את זה בשנתיים.

אופיר כץ: זה כבר היה צריך להיעשות ולהתחיל את התהליך.

אופיר כץ: אני שמח לשמוע שחלק כן התקינו ואנחנו צריכים לשמור על כך שזה ייושם כמה שיותר מהר.

אופיר כץ: אם צריך להוסיף כסף, אז צריך להוסיף, העיקר שזה יקרה ויהיו מצלמות שהן הגורם היחיד שמתעד ומביא את מי שצריך לבית המשפט ולגזר דין.

אופיר כץ: משפט אחרון.

אופיר כץ: אני חייב שוב להזכיר את החוק שהגשתי, עונש מאסר בפועל מינימום למתעללות בפעוטות.

אופיר כץ: עדיין לא הגעתי להסכמה עם שר המשפטים שכן משרד המשפטים רוצה לתת לשופטים את האפשרות להמיר את זה לעבודות שירות, דבר לו אני לא מסכים.

אופיר כץ: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: בדיון שלנו ביום רביעי השתתפו הורים של פעוטות מאותו גן ברמלה והם חשפו בפנינו שכל החשיפה הייתה בעקבות זה שהורה אחד היה צריך להתעסק עם המצלמה וכך הוא נחשף למה שקורה.

יוסף ג'בארין: מדברים על כסף.

יוסף ג'בארין: אנשי משרד האוצר, אביעד שוורץ אתנו?

יוסף ג'בארין: או איציק דניאל?

אביעד שוורץ: אני כאן.

אביעד שוורץ: שלום.

אביעד שוורץ: במה אתם רוצים שאני אתחיל?

קארין אלהרר: תתחיל ותאמר איפה הכסף.

יוסף ג'בארין: שאלה טובה.

יוסף ג'בארין: אתה בטח הקשבת לדיון.

יוסף ג'בארין: דיברנו על כך שהיה שמור תקציב של כ-300 מיליון שקלים כדי לאפשר את יישומו של החוק.

יוסף ג'בארין: לא מובן לנו מה קרה מאז.

יפעת שאשא ביטון: כולל התקנות.

יוסף ג'בארין: גם עניין המצלמות מחייב כסף.

יוסף ג'בארין: סכום שלשלושה מיליון שקלים כמעט ולא מאפשר, אפילו לאלה שכבר אושרו, להתקין מצלמה.

יוסף ג'בארין: יש את הסוגיה הזאת של הפקחים והמפקחות ואנחנו מדברים על כך שצריך לפחות לשלש את המספר כי כיום מדברים על כ-22-20 מפקחים אבל כדי ליישם את החוק צריכים לפחות 80 מפקחים.

יוסף ג'בארין: הרבה דברים קורים בתקציבים אצלכם.

קארין אלהרר: אדוני היושב ראש, אולי גם לשאול אותו מה הייתה המניעה שלהם לאישור התקנות.

יוסף ג'בארין: האם ראיתם את התקנות?

יוסף ג'בארין: האם יש לכם הסתייגויות?

אביעד שוורץ: לגבי של התקציב, התקציב נועד לשבע שנים.

אביעד שוורץ: זאת אומרת, הסכום הוא 40 מיליון לשנה, מתוכו 25 מיליון שקלים מתקציב משרד האוצר ו-15 מיליון שקלים מתקציב משרד העבודה והרווחה.

אביעד שוורץ: ההקצאה נעשתה בהתאם לבקשת משרד העבודה והרווחה בשנה שעברה, בהתאם לצרכים שהם העלו.

אביעד שוורץ: כך זה תוקצב בפועל.

אביעד שוורץ: חלק מהכספים עדיין משמשים היום, כמו שאמיר מדינה תיאר, לטובת ההשתלמויות בעזרה ראשונה וגם כספים לטובת התקנת המצלמות כאשר כרגע הוקצו שלושה מיליון שקלים כדי לראות איך עובדות ההגשות, כמה מעונות מגישות.

אביעד שוורץ: זה יכול להספיק אפילו לסדר גודל של כ-3,000 מעונות, תלוי מאיזה רשויות יגישו ומה הגודל של מעונות היום בישוב.

אביעד שוורץ: כמו שנאמר כאן, אנחנו לא יודעים כמה מעונות יתקינו מצלמות, כמה לא יתקינו.

אביעד שוורץ: מספר המעונות לא ברור וכך גם מה קורה שם בחלק מהדברים, כולל התקנת המצלמה.

אביעד שוורץ: המנגנון הוא כפי שאמירה מדינה תיאר, איך זה מוקצה ועכשיו הם בשלבי סיום של בחירת הזוכים ובעצם פתיחה של קול קורא.

אביעד שוורץ: אני אומר עוד משהו.

אביעד שוורץ: בחוק הוקצו 10 תקנים - שישה תקנים תוספתיים ממשרד האוצר שהוקצו כבר ועוד ארבעה תקנים ממשרד העבודה והרווחה - שגם הם למיטב ידיעתי הוקצו לטובת יישום חוק הפיקוח ואני מקווה שהם ינוצלו בחוכמה.

אביעד שוורץ: לגבי שאר הפיקוח, חלקו יוכל להיות מתוך סכום הכסף שהוקצה.

אביעד שוורץ: בחוק יש אפשרות לעשות חלק מהדברים באמצעות פיקוח חיצוני ולא בהכרח הכול על ידי המשרד.

יוסף ג'בארין: עכשיו אמורים להיות מאוישים 10 תקנים כי יש כסף?

אמיר מדינה: לא.

אמיר מדינה: חלק מההתקנים המאוישים הם לאו דווקא בפיקוח.

יוסף ג'בארין: התוספת.

אמיר מדינה: אני מדבר על התוספת.

אמיר מדינה: הינו צריכים להעמיד לצורך העניין יחידת בקרת כשירות.

אמיר מדינה: יחידת בקרת הכשירות אמורה לטפל בכל נושא בדיקות הרישום הפלילי.

אמיר מדינה: את בדיקות הרישום הפלילי אנחנו עושים בתוך האגף והיה צריך להביא לזה תקנים כדי שמישהו יבצע את העבודה.

אמיר מדינה: צריך להביא תקן לנושא של פיקוח על בטיחות.

אמיר מדינה: תקנים שאמורים לתת מענה לפיקוח על כל המסגרות הפרטיות במתכונת שאנחנו מכירים, יכולים לבוא בשתי צורות: יכולים לבוא בפעם הראשונה בצורה של מכרז גדול שאפשר לצאת החוצה ולקבוע ששוכרים שירותים של מפקחים חיצוניים.

אמיר מדינה: אני כמובן מעדיף שזה יהיה בתקנים בתוך האגף ולא במיקור חוץ וזה בדיוק מה שהנחנו בתקציב 2021, בקשה לתוספת תקנים בסדר גודל של 70 תקנים.

אופיר כץ: שאלה לאוצר.

אופיר כץ: ה-280 מיליון שקלים זה תקציב חד פעמי?

אמיר מדינה: כן.

אופיר כץ: מה קורה אחר כך?

אמיר מדינה: תקציב שבע שנתי, כמו שהקשבתם לאביעד, חלק ממנו הוא ממקורות האגף.

אמיר מדינה: זה לא בדיוק שכל ה-40 מיליון שקלים מגיעים אלינו.

אמיר מדינה: אנחנו מדברים על סדר גודל של 25 מיליון שקלים בשנה, זה התקציב, על פריסה של שבע שנים.

אמיר מדינה: מה קורה אחרי שבע שנים?

אמיר מדינה: כנראה שיצטרכו או להאריך או למצוא מקורות מימון אחרים.

יוסף ג'בארין: אביעד, לגבי התקנות, יש לכם הסתייגויות מסוימות?

יוסף ג'בארין: אתם אחראים לעיכוב שקיים?

אביעד שוורץ: לנושא של התקנות יש השלכה מאוד משמעותית על הרגולציה ועל היכולת של מעונות פרטיים לא להפוך אותם לעבריינים.

אביעד שוורץ: אחד המורכבות שעלה בוועדה הוא הנושא של השימוש החורג לגבי הרשויות.

אביעד שוורץ: לא סתם מעונות יום לא מגישים בקשה לקבלת אישור ראשוני.

אביעד שוורץ: הם חוששים מהנושא מכיוון שכל הסדרה של נושא הבינוי בהתאם לשימוש חורג מול הרשות המקומית וברגע שהם יבקשו אישור ראשוני והפרטים שלהם יהיו במערכת, העירייה תבוא אליהם ותדרוש מהם אישור לשימוש חורג.

אביעד שוורץ: עלות של דבר כזה יכולה לעמוד על למעלה מ-100,000 שקלים, אפילו ללא תיקונים משמעותיים.

אביעד שוורץ: אם הם יצטרכו לעשות איזה שהם תיקונים מבניים, זה יכול לעלות עוד כמה עשרות אלפי שקלים, סדרי גודל שיכולים להביא לסגירת מעונות היום ולתוצאה הפוכה מזו שאנחנו רוצים ולא לתמיד זה בגלל הדברים המהותיים לשמם אנחנו רוצים את חוק הפיקוח.

אביעד שוורץ: לכן צריך מאוד להיזהר בנושא הזה ולא להגיע לתוצאה הפוכה.

יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, זו הטעיה בוטה, גם של המעונות.

יפעת שאשא ביטון: כשהם מגישים את הבקשה למשרד העבודה והרווחה כדי לקבל רישוי, אין שם כל התייחסות לנושא של היתר חורג.

יפעת שאשא ביטון: המעונות האלה שלא בהיתר חורג, חלקם הגדול גם ידוע לשלטון המקומי וכל רשות בוחרת אם היא מתעלמת מזה או לא ועושה דין לעצמה.

יפעת שאשא ביטון: זה חוק משנת 1965 בחוק התכנון והבנייה, זה שנים על גבי שנים.

יוסף ג'בארין: יש דרישה לבטיחות המקום.

יפעת שאשא ביטון: שמו את הכול בסל אחד.

יוסף ג'בארין: הדרישה היא שהמקום הוא מקום בטוח.

אביעד שוורץ: אני אחדד.

יפעת שאשא ביטון: לפני שאתה מחדד.

יפעת שאשא ביטון: כשפונים למשרד העבודה והרווחה, אומרים באיזה מקום זה נמצא כדי לראות שזה לא באיזה מחסן או באיזה חדר מדרגות.

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: שזה מקום בטוח לילדים.

יפעת שאשא ביטון: מגישים את השמות של האנשים שעובדים שם כדי שנדע שאין להם עבר פלילי ויש את העניין של עזרה ראשונה.

יפעת שאשא ביטון: זה בעיקר הדברים שבודקים.

יפעת שאשא ביטון: שם מילה, גם לא בחוק וגם לא בטפסים שלהם לגבי ההיתר החורג.

יפעת שאשא ביטון: זה לא עניין של משרד העבודה והרווחה.

יפעת שאשא ביטון: זה עניין של השלטון המקומי ועניין של תכנון ובנייה.

יפעת שאשא ביטון: אז תפסיקו לערבב את הדברים.

יפעת שאשא ביטון: פשוט תפסיקו.

יפעת שאשא ביטון: זה שאתה בכלל מעלה את זה כאן ונותן לגיטימציה ואומר שהחוק הופך אותם לעוברי עבירה, בעיניי זו הטעיה בוטה שלהם וזה מה שגורם בסופו של דבר לזה שהם לא מגיעים.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של התקנות.

יפעת שאשא ביטון: אתם הייתם צריכים להתייחס בתקנות לכל העניין של תקינה של כוח אדם ועוד סוגיות נוספות.

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לכם מה מטריד אותם.

יפעת שאשא ביטון: מטריד אותם העניין של רגולציה כי על ילדים לא צריך לפקח.

יפעת שאשא ביטון: רגולציה על אלף ואחד דברים אחרים, זה כן, אבל במה שקשור לבטיחות של הילדים שלנו – זה לא ואת זה אנחנו צריכים להפסיק היום.

יפעת שאשא ביטון: היום.

יפעת שאשא ביטון: גם משרד האוצר, גם משרד ראש הממשלה, גם משרד העבודה והרווחה צריכים להתכנס כולם כדי ליישר קו ולייצר כאן מנגנון שנדע להבטיח את הביטחון של הילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: כל דבר אחר שהם יגידו, אני אומרת לכם, זאת כבר עם שנייה שאני אומרת את זה בכנסת השבוע – זה תירוץ.

יפעת שאשא ביטון: פשוט תירוץ למה לא לעשות את הדברים האלה.

קארין אלהרר: זה טיעון שנשמע גם עת חוקקנו את החוק.

קארין אלהרר: גם אז הייתה אמירה מה עם ההיתר החורג.

קארין אלהרר: שיפסיקו לנסות לקחת את החוק הזה ולמצוא אתו דרך להלבין משהו שהוא לא קשור.

קארין אלהרר: עם כל הכבוד, ההיתר החורג היה גם קודם.

קארין אלהרר: תסדירו את זה ולא על הגב של הילדים.

ענת דייגי: פורום הורים למען אחריות מלידה.

ענת דייגי: אני רוצה לומר משהו לאנשי משרד האוצר.

יוסף ג'בארין: אם את מקבלת את רשות הדיבור, תתייחסי ואם יש לך עוד תוספת לדברים, זה הזמן שלך.

ענת דייגי: היתר שימוש חורג אמור לחול על כולם.

ענת דייגי: זה חוק משנת 1965 שלא קשור לחוק של 2018.

ענת דייגי: לא רק זה אלא הטענה המגוחכת של הרשויות המקומיות שהן בעצם לא יכולות לאכוף את האישור הראשוני כי אז הם יגלו על הגנים, היא מטופשת ואני רוצה להסביר למה.

ענת דייגי: הם כבר יודעים על הגנים.

ענת דייגי: כל הרשויות המקומיות גובות מהם ארנונה עסקית.

ענת דייגי: לא רק שהיא סתם ארנונה עסקית אלא זו ארנונה שהיא ייעודית לגנים.

ענת דייגי: זאת אומרת, כבר יש את החיבור בין השלטון המקומי לגנים.

יוסף ג'בארין: ארנונה לגנים, זה סעיף נפרד?

ענת דייגי: יש סעיף מיוחד של ארנונה עסקית לגנים.

ענת דייגי: זאת אומרת, רשות מקומית כבר יודעת מי גן ומי לא.

יוסף ג'בארין: לפחות אמורה להיות לה רשימה של אותם מקומות.

ענת דייגי: כן.

קארין אלהרר: הנה דרך לדעת כמה גנים יש.

ענת דייגי: נכון.

ענת דייגי: הינה דרך לדעת כמה גנים יש.

יפעת שאשא ביטון: אם הם באמת רשומים?

ענת דייגי: כן.

ענת דייגי: הם מקבלים הנחה.

אביעד שוורץ: נכון שבחוק לא מוזכר שימוש חורג אבל חלק מהבעיה היא שהוא לא מוזכר כי בסופו של דבר זה יוצר מצב של רגולציה כפולה על מעונות היום.

קארין אלהרר: לא.

אביעד שוורץ: מעונות היום מצד אחד הולכים לפי החוק החדש, חוק הפיקוח החדש, ומצד שני רשות מקומית, כאשר מעון מבקש להיות מעון ולהסדיר את זה מול הרשות המקומית, הם יכולים לבקש הסדר לשימוש חורג כדי לשנות את המהות ובדרישות שם לדרוש ממנו הרבה דברים שלא בהכרח יהיו תואמים לחוק הפיקוח.

אביעד שוורץ: הנושא הזה הוא הבעייתי.

אביעד שוורץ: יש מעונות שהסדירו את הנושא של שימוש חורג אבל יש המון מעונות שלא הסדירו את הנושא הזה.

אביעד שוורץ: הם גם לא משלמים ארנונה עסקית.

אביעד שוורץ: רק בחלק קטן מהרשויות יש ארנונה שהיא מיועדת לגנים.

אביעד שוורץ: לכן המצב הזה הוא יותר מורכב והפעילות היא בעייתית.

אביעד שוורץ: זה נושא שמעונות היום יוכלו להגיב עליו בעצמם.

אביעד שוורץ: נתנו מענק באישור ראשוני ועדיין זה העלה את הרישום הראשוני של מעונות היום הפרטיים למרות שהיינו מצפים להרבה יותר אבל יש להם את החששות של אלה שלא הגישו.

יוסף ג'בארין: החששות במקומם, אבל כפי שמעת לגבי החוק עצמו, החוק עצמו הוא נושא אחר לגבי השימוש החורג.

יוסף ג'בארין: הדרישות של החוק הן מינימליות והן לגבי המקום בו משתמשים.

קריאה: שיהיה מקום בטוח לילדים.

יוסף ג'בארין: מקום בטוח לילדים שלנו.

יוסף ג'בארין: כל הנושא האחר של שימוש חורג מוסדר בחוק אחר והוא לא קשור.

אביעד שוורץ: זה נכון אבל אי אפשר להתעלם ולעצום עיניים ולהגיד שזה בחוק אחר, אנחנו לא קולטים.

אביעד שוורץ: בגלל שהרשויות המקומיות עכשיו מכירות את הנושא ויכולות לפנות למשרד העבודה ולומר שהנה, יש לי כאן ברשות את המעונות האלה והאלה והן יכולות לדרוש את הדברים האלה.

יפעת שאשא ביטון: אביעד, אתה אומר את זה ברצינות?

אביעד שוורץ: הנושא זה הוא בעייתי.

אביעד שוורץ: אנחנו יכולים להגיד שהוא לא בחוק אבל לכן הוא בחוק ההסדרים.

אביעד שוורץ: צריך להגיש הצעה בדיוק כדי לפתור את הנושא הזה כדי למנוע את החסם הזה ממעונות היום וכמה שיותר להסדיר את הנושא הזה בצורה טובה ובחוק.

קארין אלהרר: אז תסדירו.

יפעת שאשא ביטון: זה שאתם מסדירים את זה בחוק ההסדרים, זה מצוין.

יפעת שאשא ביטון: אני אתן לך טיפ.

יפעת שאשא ביטון: 20 ילדים זה לא מספיק, צריך אפילו להסדיר את זה גם למסגרות של 25 ילדים וצריך לתת מענה אמיתי ולא כסת"ח.

יפעת שאשא ביטון: כל היתר לא רלוונטי.

יפעת שאשא ביטון: אתה צריך להסדיר את מול השלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: אתם יכולים לתקן את חוק התכנון והבנייה.

יפעת שאשא ביטון: יש הרבה מאוד דרכים לעשות את זה חוץ מלבוא עכשיו ולהלביש את זה על חוק הפיקוח שהגיע רק בשנה האחרונה.

יוסף ג'בארין: ועוד משהו.

יוסף ג'בארין: דווקא העובדה שכרגע עוסקים בעניין הזה של שימוש חורג כדי להקל עם המסגרות, דווקא זה מחייב אותנו לפעול ולסיים את התקנות כי אלה יבטיחו שהמקום לפחות הוא מקום בטוח ולא שיש לך מסגרת ליד תחנת דלק למשל.

אביעד שוורץ: אנחנו רוצים להסדיר את הנושא הזה לשני הצדדים, גם התקנות וגם את חוק התכנון והבנייה.

אביעד שוורץ: אנחנו רוצים לתקן את שני הדברים.

אביעד שוורץ: אין כאן משהו שזה רק זה או רק זה.

אביעד שוורץ: המטרה היא לעשות את הדברים אלה במקביל.

אביעד שוורץ: לכן קידמנו בחוק ההסדרים את התיקון לחוק התכנון והבנייה ובקביל אנחנו יושבים עם משרד העבודה על התקנות.

אביעד שוורץ: אין כאן סתירה בנושא.

אביעד שוורץ: כן חשוב להעלות את הנושא הזה כי הוא בעייתי.

אביעד שוורץ: גם אם תסדירו חוק פיקוח מעולה, עדיין כל עוד לא נסדיר את המצב השני, כנראה שיהיו מסגרות, או אפילו חלק לא מבוטל מהמסגרות, שיפחדו להירשם לחוק הפיקוח.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מצליחה להבין את השיח.

יוסף ג'בארין: אתה אומר שיהיו מסגרות שיפחדו בגלל שלא מקיימות את התנאי המינימלי של מקום בטוח לילדים.

אביעד שוורץ: לא יפחדו מהתנאים של חוק הפיקח.

אביעד שוורץ: הם מפחדים מהתנאים של היתר לשימוש חורג.

יפעת שאשא ביטון: אני צריכה לצאת.

יוסף ג'בארין: נשמע את השלטון המקומי כי עולות כאן סוגיות מאוד חשובות.

נועה בן אריה: שלום.

נועה בן אריה: צוהריים טובים.

נועה בן אריה: אני היועצת המשפטית למרכז השלטון המקומי.

נועה בן אריה: אני אגיב קצרות רק לגבי הנושא של ההיתר לשימוש חורג.

נועה בן אריה: ראשית, אנחנו לא יכולים לדעת על כל המסגרות שמתקיימות כיום כמסגרות פרטיות בבתי מגורים אלא אם הדברים מתגלים.

נועה בן אריה: במצב הזה מתחיל תהליך שכולל בתוכו גם את הבקשה לשימוש חורג.

נועה בן אריה: לגבי רשויות שעשו איזשהו מודל להסדרה ולהכשרה של מערכי בקרה ופיקוח באופן וולנטרי, זה אכן באופן וולנטרי.

נועה בן אריה: אין שום דבר שמטיל היום את החובה על הרשות המקומית לקחת על עצמה את חובת הפיקוח, האכיפה והבקרה.

יוסף ג'בארין: את מדברת על ההקשר המשפטי.

נועה בן אריה: זה המקסימום שאני יכולה לדבר.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לשאול את השאלה שמלווה אותנו בכל הדיון הזה.

יוסף ג'בארין: רשות מקומית כיום לא אמורה לדעת על קיומם של כל מסגרות המעונות אצלה?

יוסף ג'בארין: הרי יש מחלקת רווחה, יש מחלקת חינוך ורשות מקומית בוודאי אחראית על הפעוטות ועל הילדים של כולנו.

יוסף ג'בארין: אין לה את המידע הבסיסי הזה?

נועה בן אריה: מעונות יום שקיבלו סמל ורישוי ונמצאים תחת פיקוח האגף, מודעים להם.

נועה בן אריה: אבל מעונות פרטיים שמוקמים, וכאלה יש הרבה מאוד, מוקמים ומתקיימים בתוך דירות, בתוך מבנים, שלא עברו איזשהו תהליך של רישוי, לא.

יוסף ג'בארין: בסדר, לא ב-100 אחוזים אבל לא ב-85-80 אחוזים?

נועה בן אריה: גם לא 80 אחוזים אדוני.

נועה בן אריה: אני ממש לא יכולה לשים כאן

נועה בן אריה: מספרים לגבי היקף הידע שיש היום ברשויות המקומיות לגבי מעונות פרטיים.

נועה בן אריה: ממש לא.

נועה בן אריה: זה לא נתון לשלוף אותו, לא בכלל הרשויות המקומיות.

נועה בן אריה: בהחלט אני יכולה לומר שבמקומות בהם יש שיתוף פעולה וולנטרי שרשות מקומית בחרה לייצר איזשהו מודול עבודה מסודר עם גופים מהסוג הזה, עם מעונות בשטחה, אז כן, רמת הידע ורמת היכולת לשלוף נתונים היא רבה יותר.

נועה בן אריה: אבל כל עוד הדבר הזה לא מוסדר ומעוגן במסגרת חקיקה, בוודאי שלא.

קארין אלהרר: אתם יכולים להעביר למשרד העבודה והרווחה נתונים לגבי מי משלם ארנונה עסקית בפעוטונים?

נועה בן אריה: מידע לגבי תשלומי ארנונה, כן, יש ברשויות המקומיות.

קארין אלהרר: את זה אתם יכולים להעביר כאשר מדובר בפעוטון?

נועה בן אריה: אני יכולה לבדוק את זה.

נועה בן אריה: שוב, גם הגדרת הסיווגים בתוך צווי הארנונה, לפעמים גם היא משתנה.

נועה בן אריה: זאת אומרת, לא תמיד אנחנו נראה שמדובר בפעוטון.

נועה בן אריה: גם הנושא הזה הוא מאוד מורכב אבל כן נוכל להריץ איזושהי שאילתה במספר רשויות מקומיות כדי לקבל אינדיקציה.

קארין אלהרר: יש ארנונה שמשולמת לעסקים ואתם יודעים שזה פעוטון ולא מספרה.

קארין אלהרר: נכון?

נועה בן אריה: יש להניח שבהבחנה בין פעוטון למספרה, אנחנו נדע לעשות את זה.

קארין אלהרר: או קוסמטיקאית.

נועה בן אריה: כנ"ל.

נועה בן אריה: אני רק אומרת שמסגרות יכולות להיות כל מיני מסגרות ואנחנו לא נדע לסווג אותן כפעוטון והן מחויבות בארנונה עסקית.

קארין אלהרר: אני רוצה הציע.

קארין אלהרר: כרגע יש לנו הרבה אי ודאות ואני מנסה לייצר נתיב לוודאות מסוימת, גבוהה יותר.

נועה בן אריה: חשוב מאוד.

קארין אלהרר: אם תוכלו להעביר את הנתון הזה למשרד העבודה והרווחה, הוא יוכל לעשות אאוט ריצ' שלא הגיעו אליו עד עכשיו וזה יצמצם את אי הוודאות.

קארין אלהרר: זה מקובל עליך, אמיר?

אמיר מדינה: בוודאי.

קארין אלהרר: אדוני, אפשר לייעל את זה?

נועה בן אריה: אנחנו ננסה לעשות פנייה כזאת.

יוסף ג'בארין: מתחילת הדיון אנחנו מחפשים הסנכרון הזה.

יוסף ג'בארין: אמרתי שלא יתכן שלרשות מקומית יש מידע על חנויות בגדים ואין לה מידע מקיף על מסגרות של פעוטות.

נועה בן אריה: חנויות בגדים, אדוני היושב ראש, בדרך כלל לא מתנהלות בתוך דירות מגורים.

נועה בן אריה: אדוני, יש הבדל גדול מאוד בין עסק לממכר שמתנהל בשטח שהוא ברור, ידוע, מוסדר, יש לו חלון ראווה ויש לו דיווח שוטף לבין עסק שמתחיל את דרכו בתהליך של התנהלות בתהליך מתגלגל של דירת מגורים ולאחר מכן במצב שבו צריך לרשות אותו או להכשיר אותו באיזשהו אופן, רק אז מתחיל איזשהו תהליך סדור והוא מובא לידיעתה רשות המקומית וכאלה יש המון.

נועה בן אריה: גם כשאנחנו מטילים ארנונה, לאת מיד נדע שמדובר בפעוטון וכאשר אנחנו מדברים על מסגרת חינוכית בתוך דירת מגורים ומבקשים שימוש חורג, גם אז רשויות מתחילות את התהליך מול אותו גורם.

נועה בן אריה: מקורות הידע הם חלקיים.

יוסף ג'בארין: אם זה יותר מ-30 אחוזים, זה מצב קטסטרופלי.

יוסף ג'בארין: הרשות המקומית עצמה לא יודעת על כך שיותר מ-30 אחוזים מהמסגרות בתוכה הן של פעוטות.

נועה בן אריה: אני לא חושבת שהאצבע המאשימה צריכה להיות מופנית כלפי הרשויות המקומיות.

יוסף ג'בארין: לא, אני לא מאשים.

יוסף ג'בארין: זה להציג מצב.

נועה בן אריה: אני לא מחפשת להצטדק אדוני היושב ראש.

נועה בן אריה: אני מחפשת לשים את העובדות על השולחן.

נועה בן אריה: היקף הידע שקיים בשלטון המקומי הוא לא כפי שהוועדה סבורה שקיים.

נועה בן אריה: לשלטון המקומי היום אין שום אינטרס להסתיר את הדאטה שלו ביחס למעונות היום הפרטיים והלא פרטיים שמתקיימים בשטחו.

נועה בן אריה: אין לו שום עניין.

נועה בן אריה: השלטון המקומי יכול להוציא מזה גם היבטים של ארנונה, גם שירות נהדר לציבור, גם פריסה הרבה יותר רחבה בשכונות, גם לבצע מיפוי נכון ומתאים של היקף מעונות היום ביחס לשטחי מגורים וביחס לפריסה של מספר ילדים במסגרות שמתאימות לגיל הזה.

נועה בן אריה: יש לנו אינטרס לדעת את המידע הזה אבל הוא לא נמצא אצלנו.

יוסף ג'בארין: בהתחשב בתשלומי הארנונה - ויש רשויות מקומיות שאני מבין שיש אצלן ארנונה מיוחדת לגנים – מה ההערכה שלכם?

נועה בן אריה: לא, אלה לא רישומים שיש לנו אדוני היושב ראש.

נועה בן אריה: מה שאני כן יכולה לומר לוועדה זה שאני יכולה לבדוק האם יש יכולת להעביר איזשהו מסד נתונים, מדגם של רשויות מקומיות.

יוסף ג'בארין: בסדר.

נועה בן אריה: אני לא יכולה להתחייב על כך בפני הוועדה.

נועה בן אריה: אני יכולה לנסות להעביר את המידע הזה.

יוסף ג'בארין: עכשיו אני אשאל אותך מהניסיון שלך.

יוסף ג'בארין: ההערכה שלך.

יוסף ג'בארין: מה היקף הידע שבממוצע קיים ברשות מקומית לגבי מסגרות.

יוסף ג'בארין: יותר מ-50 אחוזים?

נועה בן אריה: אני לא יודעת לומר, אדוני.

נועה בן אריה: אני לא יודעת.

נועה בן אריה: כל מספר יפגע.

נועה בן אריה: אני לא יודעת לענות על השאלה.

יוסף ג'בארין: שיר סגל ממשרד ראש הממשלה ביקשה להתייחס לעניין אישור השימוש החורג.

יוסף ג'בארין: שיר אתנו?

יוסף ג'בארין: עד שהיא תעלה, נשמע את סגנית ראש העיר תל אביב, ציפי ברנד.

יוסף ג'בארין: אחר כך נשמע את דוקטור נעמי מורנו מ-ויצ"ו.

שיר סגל: בוקר טוב.

שיר סגל: אני ממשרד ראש הממשלה.

שיר סגל: אני אשמח להתייחס לסיפור של השימוש החורג שעלה כאן מכמה כיוונים שונים.

שיר סגל: נכון אמרה חברת הכנסת שאשא ביטון וגם אחרים שבאמת החוק לא התייחס במקור לסיפור של השימוש החורג.

שיר סגל: חוק מעונות היום לא מתייחס אבל למעשה – כמו שחברת הכנסת אמרה, ובצדק – הבנו שזה יכול לייצר השלכה כזאת.

שיר סגל: האינטרס מהמקום המשותף שלנו הוא שבראש ובראשונה המעונות ירשמו, שנדע עליהם ושנוכל לפקח עליהם.

שיר סגל: כדי שהם יירשמו, אנחנו צריכים להבין מה התמריץ שלהם להירשם ומה מונע מהם מלהירשם.

שיר סגל: בפועל, כרגע, הם לא נרשמים בגלל הסיפור של השימוש החורג אבל זה דבר שאנחנו מנסים לתת לו פתרון.

שיר סגל: אני רוצה להדגיש שיש כאן גם דרישות סותרות בין הרשויות.

שיר סגל: זה לא שבכל מקום כל רשות מבקשת, במקרה שהיא מגיעה למקום, את אותו הדבר, מה גם שבניגוד לזה שעמדת המחוקק עוד בזמנו בחוק אמרה צאו לתהליך בדיקה, תבינו את ההשפעות, אנחנו לא רוצים שייסגרו מקומות טובים.

שיר סגל: אנחנו נמצאים בתהליך בדיקה, בעיקר משרד העבודה ומשרד האוצר, של הנתונים אבל בפועל מה שקורה זה שהרשויות המקומיות שמתחילות את התהליך הזה כבר מטילות רגולציה שהיא רגולציה כבדה ודרקונית.

שיר סגל: אמרנו קודם, 100,000 שקלים לתהליך.

שיר סגל: מדובר על עליית מחירים של 1,000 שקלים, 1,500 שקלים במינימום, לילד והפחד שלי הוא שמה שיקרה במצב כזה, שדווקא המקומות החלשים ייסגרו ואלה מקומות טובים מה שישלח אנשים למקומות שאנחנו לא רוצים שיגיעו אליהם, לגנים מהסוג שבטח לא היינו רוצים שיגיעו אליהם וזו לא כוונת המחוקק.

שיר סגל: אני אשמח אם הוועדה תיתן את דעתה על זה.

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: תנו אתם דעתכם.

קארין אלהרר: בחוק ההסדרים הקרוב אתם תודיעו על הקפאה של היטל השימוש החורג לפעוטונים עד ליישומן של התקנות.

שיר סגל: אני מסכימה אתך.

שיר סגל: אני רק אומר שהסיפור של הנוסח בהסדרים בא מתוך אותו רצון והרצון לקדם אבל לצערי כרגע זה לא מתקדם כפי שידוע לכם.

שיר סגל: אני אשמח אם יש אפשרות שאתם תקדמו ותובילו דבר כזה וכמובן שאם לא, אנחנו בהחלט נדאג לזה.

קארין אלהרר: אנחנו נגבש את ההצעה ומשרד ראש הממשלה יעביר את זה?

שיר סגל: אנחנו הכנו טיוטה בחוק ההסדרים שיש הסכמות עליה בממשלה.

קארין אלהרר: תראי, בואי נסתכל גם על הריאל פוליטיק.

קארין אלהרר: אני לא יודעת אם כן יעבור תקציב או לא יעבור תקציב.

קארין אלהרר: כרגע הילדים בראש מעיננו.

קארין אלהרר: אין בעיה, הוועדה תנסח הצעה שאומרת שעד ליישומן של התקנות אנחנו מבקשים את הקפאת היתר שימוש חורג לפעוטונים.

קארין אלהרר: אני בעד.

קארין אלהרר: האם את מתחייבת שמשרד ראש הממשלה יעביר את הדבר הזה?

שיר סגל: כן.

קארין אלהרר: אדוני, הבנו את הרעיון.

יוסף ג'בארין: אני מבין שזה מה שמוצע.

יוסף ג'בארין: גברת סגל, תזכרי שהדרישות של התקנות כיום הן דרישות מינימליות של מקום בטוח לילדים שיהיו בו.

שיר סגל: בהחלט.

שיר סגל: הבעיה היא שהדרישות שמגיעות מהעיריות, ואצל כל עירייה זה אחרת, הן דרישות לא מינימליות.

יוסף ג'בארין: לעניין השימוש החורג.

שיר סגל: בדיוק.

שיר סגל: כדי לתאר את המצב, לצורך העניין מגיעים לאיזשהו בית ועכשיו אומרים שצריך לשנות מבנה, צריך לפתוח דלתות ולהוריד קירות.

שיר סגל: הוועדה לא התכוונה לזה במקור, עת היא העבירה את החוק.

יוסף ג'בארין: בינתיים בחוק אין דרישה כזו ולכן את החוק אפשר ליישם ללא קשר לעניין השימוש החורג.

שיר סגל: נכון.

ענת דייגי: אני אתן זווית אחרת.

ענת דייגי: כרגע היתר השימוש החורג הוא כמעט – חוץ מהאישור הראשוני – הדבר היחידי שמסדיר את גני הילדים.

ענת דייגי: אני באופן אישי מכירה גן בהרצליה שהרצפה שלו קרסה ובנס אף אחד מהילדים לא נפגע.

יוסף ג'בארין: החוק דורש משהו מינימלי בעניין הזה.

קארין אלהרר: ענת, זה ייכנס בתקנות.

אופיר כץ: היא ממשרד ראש הממשלה ואולי אפשר לשאול אותה גם על המצלמות.

יוסף ג'בארין: יש לך התייחסות לגבי המצלמות בעקבות הדיון שהיה כאן?

אופיר כץ: לגבי הדחייה בשנתיים.

שיר סגל: לגבי המצלמות אני אומר שאני מבינה את הרציונל, וזה בהחלט נכון שלמצלמות יש ערך ויכולת להגיע לכתבי אישום במקומות כאלה.

שיר סגל: לצערי כמובן זה לא בהכרח מאפשר לזהות או למנוע מצבים כמו שראינו עכשיו.

שיר סגל: אני רואה שזה גם עלה בדיונים בצ'ט.

קארין אלהרר: זה יכול להוות כלי הרתעה.

שיר סגל: אני אומר שבוועדה עלו דברים שגם מטרידים אותנו, לגבי התקצוב.

שיר סגל: הגיעו אלינו לא מעט פניות בנושא הזה כאשר בפועל מקומות מסוימים לא יכלו, בעיקר באזורים שעניין התקציב הוא חשוב, לבצע את ההתקנה.

שיר סגל: אני לא יודעת לומר נתונים לגבי כמה התקינו או לא.

שיר סגל: הפחד שלנו הוא לא להפוך את כולם לעבריינים ובפרט כאשר המצב הכלכלי – שוב, נמצאים כאן נציגי מעונות היום שיוכלו להרחיב על המצב הכלכלי – החמיר בעת הקורונה.

שיר סגל: לכן הרציונל היה לנסות לייצר איזושהי דחייה שתאפשר את זמן ההתארגנות לתקופה שגם בעקבות הקורונה החמירה וגם בגלל שהמנגנון התקצובי עוד לא ברור, לא הופעל ויוצר את הסתירות האלה.

שיר סגל: אין הכוונה לייצר כאן ביטול של החוק או דחייה ארוכת טווח אלא איזשהו פרק זמן.

שיר סגל: חברת הכנסת שאשא ביטון אמרה בתחילה במצב כזה אולי נכון לדחות בחצי שנה וזה מקובל עלינו אם יהיה דבר כזה.

שיר סגל: המטרה היא לא לבטל את החוק אלא פשוט לתת תקופת התארגנות ואפשרות תקצוב בעיקר למעונות שיש להם חשש שזה לא מגיע אליהם ולא יכולים להתקין.

יוסף ג'בארין: חצי שנה זאת אולי תקופה ארוכה מדי.

יוסף ג'בארין: אפשר לעשות את זה תוך חודשיים-שלושה, תוך כדי ההתקדמות.

אופיר כץ: לא יותר פשוט לעשות איזשהו תיקון, לא להפוך אותם לעבריינים ולהמשיך להתקדם עם החוק?

יוסף ג'בארין: אולי הודעה שבחודשיים הראשונים, בשלושת החודשים הראשונים, לא תהיה הגשת כתבי אישום בנושא האכיפה אבל לא לדחות את זה באופן פורמלי כי אז זה יכול לפתוח פתח לעוד סחבת בנושא.

אופיר כץ: אפשר לקבל את התיחסות משרד ראש הממשלה?

יוסף ג'בארין: חובת התקנת המצלמות נכנסת לתוקף ב-1 בספטמבר.

יוסף ג'בארין: אנחנו מבינים שיש התקדמות בנושא הזה למרות שזה היה אמור להיעשות לפני כן.

יוסף ג'בארין: ההצעה שלנו היא שזה יהפוך לעניין של אכיפה, שבחודשיים או בשלושת החודשים הראשונים לא תהיה אכיפה כדי לאפשר לאנשים להשלים את ההתקנות ולא לדחות את זה באופן פורמלי כי אנחנו חוששים שהדחייה הפורמלית יכולה לגרום לעוד סחבת בנושא.

שיר סגל: זה משהו שנוכל לחיות אתו.

שיר סגל: אני לא עורכת דין וזו שאלה משפטית ואני לא יודעת האם יש אפשרות משפטית לא לאכוף דרישה שנכנסת לתוקף.

יוסף ג'בארין: בכל מקרה, לא ברור מתי חוק ההסדרים יובא ויחוקק.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שזה יקרה אחרי ה-1 בספטמבר.

אופיר כץ: הפתרון הזה הוא חשוב.

אופיר כץ: אפשר לשמוע התייחסות משפטית להצעה הזאת ואיך אנחנו מיישמים את זה?

שיר סגל: דבי ספיר ממשרד העבודה או אורי שלומאי ממשרד המשפטים, אני מניחה שאחד מהם יכול להתייחס.

יוסף ג'בארין: שיר, תודה.

יוסף ג'בארין: נמצא אתנו אורי שלומאי?

ענת דייגי: עד שהם יעלו, אני אשמח להציע הצעה.

ענת דייגי: נוצר מצב שבעצם אנחנו אומרים שלאף אחד אין אישור ראשוני אבל אנחנו דורשים מהם את המצלמות.

יוסף ג'בארין: אני מבין שברמה המשפטית, אם לא יהיו מצלמות, לא יהיה אישור ראשוני כי המצלמות הן חלק מהתנאים של האישור הראשוני.

אמיר מדינה: נכון.

יוסף ג'בארין: בעצם כל האישורים הראשונים אמורים לפקוע.

אמיר מדינה: חד משמעית.

ענת דייגי: למה לא לתת לגנים את האפשרות לומר שהם לא מצליחים לעמוד בעול הכלכלי, להגיש בקשה ורק כך זה יהיה חוקי שהם לא יתקינו מצלמה?

יוסף ג'בארין: זה מצריך תיקון בחוק.

יוסף ג'בארין: אנחנו רוצים לשמוע התייחסות משפטית.

יוסף ג'בארין: בעקבות ההבהרה שלי שלפי החוק אם לא יהיו מצלמות עד ה-1 בספטמבר, גם האישור הראשוני לא תקף.

יוסף ג'בארין: אז בעצם כולם יהיו עבריינים ולפי החוק זו עבירה פלילית.

יוסף ג'בארין: אנחנו לא מצליחים לשמוע את אורי.

יוסף ג'בארין: נעבור לדבי ספיר אליעזר.

יוסף ג'בארין: אנא התייחסותך לנושא המשפטי לנושא המצלמות והאישור הראשוני.

דבורה ספיר אליעזר: אני אומר שאנחנו נרצה לבחון אותו כי בשונה ממדיניות האכיפה, כאן מדובר בתנאי לצורך מתן האישור הראשוני.

דבורה ספיר אליעזר: כאשר יש שאלה של סמכות, מה ניתן לעשות עד להצבת המצלמה.

יוסף ג'בארין: זה תנאי שמופיע בחוק.

דבורה ספיר אליעזר: אי אפשר לתת את האישור.

דבורה ספיר אליעזר: כשאנחנו מדברים על אכיפה או על הסדרה, יש לנו את ההסדרה שהיא האישורים מראש ויש לנו אכיפה בדיעבד.

דבורה ספיר אליעזר: יכול להיות באכיפה בדיעבד – צריך לחשוב איך עושים זאת ואני ממש לא רוצה להתחייב כאן ואני מדברת ממש בזהירות – יכול להיות שיש מקום לחשוב ולבחון, נגיד עד דצמבר, לא יוצאו צווי הפסקה מינהלית מאחר שעוד לא הותקנה מצלמה במעון היום לפי החוק.

דבורה ספיר אליעזר: זה כיוון שאפשר לחשוב עליו, שזו הסמכות המינהלית שקיימת היום מבחינת האכיפה בדיעבד.

דבורה ספיר אליעזר: לגבי האישור, צריך עוד יותר לחשוב כי לתת אישור ראשוני כשאין מצלמה כביכול, אי אפשר.

דבורה ספיר אליעזר: השאלה מה אפשר לתת ויכול להיות שצריך לחשוב – אני לא יודעת – ככל שלא יהיה תיקון חוק.

קארין אלהרר: אישור מינוס מצלמה.

דבורה ספיר אליעזר: איזשהו אישור מה כן אומר המעון, שלא יהיה אישור ראשוני כי אישור ראשוני אי אפשר לתת.

קארין אלהרר: אפשר לתקן את הסעיף.

יוסף ג'בארין: אז זה מצריך חקיקה.

קארין אלהרר: בסדר, אבלך אפשר להעביר את זה בשלוש קריאות באותו יום.

יוסף ג'בארין: אם המניעה היא רק עניין המצלמה, שהמסגרות הללו לא ייפגעו.

דבורה ספיר אליעזר: אני אומרת שיכול להיות אם היה תיקון.

דבורה ספיר אליעזר: לא יודעת.

דבורה ספיר אליעזר: אפשרות למתן תקופה של שלושה חודשים עד להצבת המצלמה.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שזה משהו שהוא בשיקול דעתכם וזה אפשרי.

דבורה ספיר אליעזר: אני אמרתי את שני הכיוונים.

דבורה ספיר אליעזר: כמובן זה דבר שאנחנו צריכים לבחון אותו.

יוסף ג'בארין: בסדר.

יוסף ג'בארין: נשמע התייחסות מנציגי המסגרות.

יוסף ג'בארין: נמצאת אתנו סגנית ראש העיר תל אביב-יפו.

ציפי ברנד: שלום.

ציפי ברנד: תודה.

ציפי ברנד: הייתי כל הזמן כאן.

ציפי ברנד: אני רוצה להתייחס לכמה דברים.

ציפי ברנד: קודם כל, טוב מאוד שהדיון הזה מתקיים כאן עם הנציגות הרלוונטית של משרד העבודה והרווחה.

ציפי ברנד: תודה לחברי הכנסת שאתם מרימים את זה וגם הפעילים החברתיים.

ציפי ברנד: אתם צריכים להבין מפרספקטיבה גם של השלטון המקומי וגם שלנו, של עיריית תל אביב-יפו - אני מתחברת טוב לדברים שאמרה כאן קודם היועצת המשפטית של השלטון המקומי - שהמצב הוא קטסטרופלי ואנחנו לא יודעים כמה מסגרות יש בשטח.

ציפי ברנד: לא יעזור שום דבר.

ציפי ברנד: יש לנו הערכה מאוד כללית.

ציפי ברנד: בתל אביב יש כ-1,000 מסגרות והן לא מדווחות.

ציפי ברנד: השימוש החורג לצערי - אמנם הדיון כאן הוא על חוק הפיקוח - הוא קשור ברמה מסוימת כי זו הסיבה שהן לא מדווחות וצריך לראות איך פותרים את זה.

ציפי ברנד: אני חושבת ששווה לבחון את ההצעה של חברת הכנסת אלהרר ואולי לבחון הקפאה של ההיתר הזה בינתיים כדי שנוכל לדרוש לדווח לפי חוק הפיקוח כי הדבר החשוב ביותר הוא הדיווח על פי חוק הפיקוח כדי שנדע לשים את האצבע היכן יש לנו מסגרות כאלה.

ציפי ברנד: אני חושבת שזו הצעה ששווה לבחון אותה ולראות איך אתם לוקחים אותה מכאן הלאה.

ציפי ברנד: אני כן חושבת שיש כאן איזשהו תהליך מאוד איטי של חקיקה.

ציפי ברנד: אני מבינה שהחקיקה הזו היא מורכבת, התקנות הן מורכבות אבל אני חושבת שצריך להוציא אותן לדרך.

יוסף ג'בארין: מה המכשול בפני רשות מקומית לדעת על כל המסגרות שקיימות אצלה?

יוסף ג'בארין: יש ייחוד מסוים בארנונה במסגרות כאלו?

ציפי ברנד: אלה שהן בארנונה, אנחנו יודעים עליהן.

ציפי ברנד: הבעיה היא שרוב המסגרות האלה ורוב הטיפול היום בגיל הרך הוא טיפול פיראטי ואני לא מדברת כאן על עשרות אלא על מאות ועל אלפים במדינה.

ציפי ברנד: זה טיפול בתוך דירות, זה טיפול לא מדווח, להורים אין ברירה אלא לקחת לשם את הילדים.

יוסף ג'בארין: יותר משבעה ילדים?

יוסף ג'בארין: החוק מדבר על שבעה ילדים ויותר.

ציפי ברנד: בוודאי.

ציפי ברנד: בואו נפסיק לעצום עיניים ונסביר שזה המצב.

ציפי ברנד: זה המצב במדינה לאורך שנים.

ציפי ברנד: זה מצב שהתקבע.

ציפי ברנד: אין לנו אפשרות לדעת על כולם, גם אם אנחנו מאוד רוצים.

ציפי ברנד: מעבר לזה, גם אין לנו סמכויות לפעול מול אותן דירות.

ציפי ברנד: אנחנו נרצה לקבל סמכויות.

ציפי ברנד: אני אומרת לכם כשלטון מקומי – ואמרה את זה היועצת המשפטית של השלטון המקומי – זה שירות שאנחנו חייבים לתת, וראיתם את זה לאור משבר הקורונה.

יוסף ג'בארין: לפי החוק כל המסגרות הללו הופכות להיות מסגרות לא חוקיות.

יוסף ג'בארין: החוק מגדיר את זה כעבירה פלילית.

ציפי ברנד: איך נדע עליהן?

ציפי ברנד: איך אני יודעת עליהן?

ציפי ברנד: רק אם מישהו ידווח לי שיש מסגרת במקום מסוים שאני בכלל לא יודעת עליה ולא יודעת היכן היא נמצאת, אז אני צריכה ללכת ולסגור אותה אבל עדיף שהמשטרה תעשה את זה.

ציפי ברנד: בדרך כלל מה שקורה, זאת המשטרה אבל זה ברמה של מסגרות ספורות לעומת כמות המסגרות הקיימות בשטח.

ציפי ברנד: אנחנו צריכים ואנחנו רוצים, אני הולכת כאן שלב קדימה, תנו לנו סמכויות, תנו לנו תקצוב, אנחנו נפעל ואנחנו נביא למימוש של החוק הזה ולמימוש התקנות.

ציפי ברנד: גם אנחנו רוצים.

ציפי ברנד: זה אינטרס שלנו.

יוסף ג'בארין: שנבין ברמה הפרקטית.

יוסף ג'בארין: יש ארנונה מיוחדת למסגרות?

ציפי ברנד: זה קצת שונה ונבדל בין רשויות.

ציפי ברנד: אצלנו זה לא מיוחס בדיוק רק לגני ילדים אבל גני הילדים הם תחת קטגוריה מסוימת שהם בתוכה, אותם אלה שמדווחים לאותה קטגוריה ספציפית בארנונה.

ציפי ברנד: יש רשויות שזה פועל אצלן אחרת לכן אמרה היועצת המשפטית שכרגע זה לא אחיד לכולן, הסיפור של הארנונה.

ציפי ברנד: זה לא מכוח הארנונה.

ציפי ברנד: אני שמעתי אתכם קודם מתייחסים לזה ואומרים שניתן לכם רשימה לפי הארנונה, אבל זה עוד יותר לדחות את החוק.

קארין אלהרר: זאת לא חזות הכול אבל זאת התחלה.

יוסף ג'בארין: חוקי העזר, זה לא מנגנון שיכול לעזור כאן?

ציפי ברנד: יותר מהר יהיה דרככם מאשר להתחיל עכשיו לאשר חוק עזר.

יוסף ג'בארין: איך דרכנו?

יוסף ג'בארין: מה ההצעה שלך?

ציפי ברנד: לדרוש את החלת התקנות כמה שיותר מהר.

ציפי ברנד: תעבירו לרשות המקומית גם סמכויות ותקציבים.

יוסף ג'בארין: אנחנו במעגל קסמים.

יוסף ג'בארין: מעגל הקסמים אומר שחוששים להירשם ולא נרשמים אבל ימשיכו לפעול בסתר.

ציפי ברנד: שיר סגל ממשרד ראש הממשלה תיארה את זה מצוין וגם חברת הכנסת אלהרר התייחסה לזה בצורה פרקטית.

ציפי ברנד: בטח, יש מעגל קסמים.

ציפי ברנד: יש חשש להירשם שגוזר את זה שלא נרשמים.

ציפי ברנד: אנחנו רוצים שהגנים האלה יהיו רשומים.

ציפי ברנד: האינטרס שלנו הוא שהגנים האלה יהיו רשומים.

ציפי ברנד: גן שהוא לא רשום לפי חוק הפיקוח הוא לא גן שהורים יכולים לשלוח אליו ילד.

ציפי ברנד: זה צריך להיות ברור.

ציפי ברנד: זה האינטרס הראשון שלנו, הגנים האלה יהיו מפוקחים.

יוסף ג'בארין: את מדברת על כ-1,000 מסגרות בתל אביב.

ציפי ברנד: כן.

יוסף ג'בארין: להערכתך, כמה מהם אתם מכירים ויודעים עליהם?

ציפי ברנד: אני מעריכה שאנחנו יודעים על סדר גודל של 200.

ציפי ברנד: משהו כזה.

ציפי ברנד: אנחנו יודעים על יותר אבל השאלה היא מה זה יותר.

ציפי ברנד: אני יכולה לעשות לך בדיקה מאוד יסודית.

יוסף ג'בארין: לא.

יוסף ג'בארין: את יודעת על 25 אחוזים?

יוסף ג'בארין: זו ההערכה שלך?

ציפי ברנד: לפי חוק הפיקוח, כן.

ציפי ברנד: יש לי כל מיני קטגוריות.

ציפי ברנד: לפי האישור לשימוש חורג, יש לי פחות.

ציפי ברנד: אין לנו את הנתונים.

יוסף ג'בארין: זה הנתון שאנחנו מדברים עליו, 25 אחוזים, ועוד בעיריית כמו תל אביב שהיא בסוציו אקונומי יחסית גבוה?

יוסף ג'בארין: זה מדהים.

קארין אלהרר: לא כל תל אביב בסוציו אקונומי גבוה.

ציפי ברנד: בטח ראיתם את הדוח של הכנסת מיוני 2020 שמדבר על אלפי גנים בארץ, גנים פרטיים שנסגרים, משהו כמו 2,500.

ציפי ברנד: דוח שהוגש לכם.

ציפי ברנד: תבינו, כל הגנים האלה שנסגרים, ההורים מחר בבוקר צריכים ללכת לעבודה.

ציפי ברנד: אלה גנים שהכנסת יודעת עליהם.

ציפי ברנד: במקומם יקומו מסגרות פיראטיות.

ציפי ברנד: במקום כל אותם גנים שנסגרים, עכשיו יקומו מסגרות פיראטיות.

ציפי ברנד: למה הגנים האלה נסגרים?

ציפי ברנד: כי משבר הקורונה לא העניק להם סל כלכלי והם לא יכולים לשרוד.

יוסף ג'בארין: מהניסיון שלך, מה את יכולה להציע כדי לקדם את המצב?

יוסף ג'בארין: עכשיו לומר שצריך ליישם את התקנות, זה בוודאי משהו שצריך להיעשות, זה עדיין לא פותר את הבעיה של אלפי מסגרות שהמערכת לא יודעת על קיומן.

ציפי ברנד: אני רוצה לראות כאן גם את המועצה הלאומית לגיל הרך, שהיא מתוקף משרד החינוך, שהייתה אמורה לשבת כאן והיא אמורה לתת לנו את הפתרונות ולהביא ליישום הדבר הזה.

ציפי ברנד: צריך למצוא מישהו שאחראי והמועצה הזו גם הייתה אמורה להיות אחראית על היישום של הדברים האלה במיידי.

ציפי ברנד: אני חושבת שצריכות להיות עכשיו תקנות שנותנות סמכויות בתקצוב לרשויות המקומיות כדי שאנחנו נהיה הגורם בשטח שיוכל להביא לייצוב הדברים האלה כמה שיותר מהר.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: נעמי מורנו מ-ויצ"ו.

נעמי מורנו: שלום.

נעמי מורנו: נכון שמדובר כאן בשני חוקים שונים, חוק הפיקוח וחוק המצלמות, אבל בסופו של דבר שניהם מדברים על בטיחות ומוגנות של הילדים.

נעמי מורנו: מצלמות לבד זה לא.

נעמי מורנו: כל מה שקשור בבטיחות ומוגנות ומיון עובדות בתחילת העבודה, תקינה, הכשרה, מסלולים של הכשרה ותקצוב, זה מה שמבטא את סדר העדיפות באמת.

נעמי מורנו: אנחנו מאוד בעד - ואני מדברת בשם הארגונים המפוקחים – יישום החוקים ויישום התקנות.

נעמי מורנו: אנחנו לגמרי כבר שם מבחינת רצון, מוכנות והבנה שזה חייב לקרות ועכשיו.

נעמי מורנו: לגבי חוק המצלמות.

נעמי מורנו: יש כאן שני דברים.

נעמי מורנו: פעם אחת, יש את יש את הנושא של התקצוב.

נעמי מורנו: על פי הנוהל או התהליך שנקבע, התקצוב מתקצב על פי אשכולות סוציו אקונומיים.

נעמי מורנו: בכל מה שקשור למחיר מפוקח, אין קשר בין אשכולות סוציו אקונומיים כי כולם משלמים את אותו מחיר והמחיר הוא מחיר מפוקח אחיד.

נעמי מורנו: זאת אומרת, ההפרדה והשונות אינה רלוונטית במקרה של מסגרות מפוקחות עם מחיר מפוקח.

נעמי מורנו: התקצוב כפי שהוא מוצג, הוא תקצוב חד פעמי.

נעמי מורנו: מעונות נפתחים ונסגרים כל הזמן ולכן צריך להבטיח שהתהליך הזה לא יהיה חד פעמי רק עכשיו כי יהיו מעונות שייפתחו ויצטרכו את הסיוע למצלמות ולכל הדברים האחרים.

נעמי מורנו: לגבי התהליך.

נעמי מורנו: צריך להביא בחשבון שמעבר לרשימה של ספקים שכיום אנחנו תלויים ומחכים ברשימה של הספקים המוכרים כי זה התהליך, יהיה עוד תהליך נוסף של תמחור כי הספקים, על פי הנוהל, אמורים לבוא במגע ולא דרך המשרד, במגע ובקשר עם הארגונים ולייצר מצב של תמחור מולם, של שיווק.

נעמי מורנו: אלה דברים שבאופן טבעי אורכים זמן.

נעמי מורנו: לכן אם אנחנו רוצים לעשות את זה מהר, צריך להביא את זה בחשבון, צריך לפשט שם כמה תהליכים.

נעמי מורנו: בוודאי זה לא יקרה בספטמבר, זה סד זמן בלתי אפשרי אבל אם רוצים לעשות את זה מהר ובלוח זמנים סביר ולא להפוך את כולם לעבריינים, צריך להבטיח שאנחנו משדרגים את התהליך כי כל התהליך של תמחור אל מול הספקים, כביכול שיווק, הוא תאריך שייקח זמן ואת זה צריך לדחות.

אופיר כץ: יש לי שאלה.

אופיר כץ: בצדק אתם חוששים שלא נעמוד בלוחות הזמנים להתקנת המצלמות ב-1 בספטמבר, מה שגם נכון כי אף אחד לא יספיק.

אופיר כץ: אז בעצם באה הבקשה שלכם לדחות את הביצוע.

אופיר כץ: אם אנחנו כאן הצגנו כאן פתרון שמחריג את העניין של התקנת המצלמות מעבירה על החוק, היועצים המשפטיים ינסו לנסח אפילו שינוי חקיקה, זה משהו שאמור להוות פתרון ולא לדחות את יישום התקנת המצלמות.

נעמי מורנו: בהחלט צריך לייצר איזשהו סוג של שינוי בתהליך הזה.

נעמי מורנו: כל הליך אחר, חלופי, יכול כרגע לסייע כי כרגע התהליך הזה כמו שהוא נבנה, הוא תהליך שיארך זמן.

נעמי מורנו: זה אומר שכל דבר שמחזיק מים מבחינה משפטית, צריך לבחון אותו אם אנחנו רוצים לעמוד בלוח זמנים.

נעמי מורנו: המצב כיום לא יאפשר יישום בכמה חודשים.

נעמי מורנו: כך אני מעריכה.

נעמי מורנו: כל התהליך עצמו באופף טבעי ייקח זמן.

אופיר כץ: אדוני היושב ראש, אני חושב שכדאי שננעל את זה מבחינה פרקטית כי יש לנו אישור ממשרד ראש הממשלה שבעצם הם ביקשו לדחות את זה, ואם אנחנו יכולים לגרום מבחינה משפטית שהם לא יהפכו לעבריינים, אני חושב שכדאי לדעת מי ינסח ומי יביא את הפתרון, יועץ משפטי של איזה משרד, כדי שבסוף זה לא יישאר באוויר.

אופיר כץ: כדאי שאתה תנחה את ההצעה מבחינה משפטית לפתרון.

יוסף ג'בארין: אני מציע שנשמע את נציגי מסגרות עצמן ואחר כך נחתור לסיכום ולהמלצה בכיוון עליו אתה מצביע.

יוסף ג'בארין: אני מציע שקודם נשמע את המועצה הלאומית לשלום הילד, ורד וינדמן.

יוסף ג'בארין: ורד שלחה לנו נייר מטעם המועצה.

ורד וינדמן: תודה.

ורד וינדמן: אני יושבת ומקשיבה לכל נציגי הממשלה וזה פשוט מרתיח.

ורד וינדמן: באמת מרתיח כשאני שומעת את כל האמירות האלה, כאילו לא היה זמן.

ורד וינדמן: אני חושבת שאדוני היושב ראש אמרת את זה בתחילת הדיון.

ורד וינדמן: בעיניי יש כאן זלזול מחריד של הממשלה בכנסת ויותר גרוע, הפקרה של הילדים בגיל הרך.

ורד וינדמן: מה שצריך לקרות עכשיו, מעבר למה שנאמר כבר שהתקנות צריכות להיות מובאות בימים הקרובים, מה שגם העלה משרד העבודה לאתר, ראינו מזמן את הטיוטה הזו ובעיניי – וסליחה מראש – כמעט ריקה מתוכן וכמעט אין בה שום דבר.

ורד וינדמן: את זה ראינו כבר לפני חודשים ארוכים ולא התרחש מאז כמעט שום דבר.

ורד וינדמן: מעבר להבאה של התקנות לכנסת בימים הקרובים לפני שמתחילה שנת הלימודים, צריך להרים קמפיין שקורא למסגרות ומיידע את ההורים על האפשרות לפנות באופן יזום למשרד העבודה כדי קודם כל לאפשר למשרד העבודה להכיר את מרב המסגרות.

ורד וינדמן: לזה לא צריך לחכות.

ורד וינדמן: השילוב בין זה שאין תקנות לזה שיש ניסיון בחוק ההסדרים לדחות את חוק המצלמות וזה כאשר אנחנו יודעים, כולנו יודעים, שהמצלמות מצילות חיים, מעבר לזה שהן משמשות אחר כך מניעה לפגיעה נוספת כי הן משמשות לגביית ראיות, הן פשוט מצילות חיים.

ורד וינדמן: מדברים כאן גם נציגים של משרד האוצר כאילו אין חקיקת כנסת.

ורד וינדמן: מה המשמעות של החוק שקיים, שיפעת שאשא ביטון וקארין אלהרר ישבו ימים שלמים בפגרה ומה התרחש במציאות?

ורד וינדמן: תפקיד הכנסת הוא לדרוש מהממשלה להביא את התקנות באופן מיידי כדי שייעשה פיקוח.

ורד וינדמן: פיקוח לא רק הופך לעבריינים אלא פיקוח נותן כלים, הוא קובע תקינה מחייבת, הוא קובע הכשרות.

ורד וינדמן: אמרה חברת הכנסת שאשא ביטון שהתקציב הובטח.

ורד וינדמן: אי אפשר להגיד לילדים האלה בגילי לידה עד שלוש שאתם תסתדרו לבד ואנחנו בינתיים נחכה שיהיה תקציב מדינה, תקציב חד שנתי, דו שנתי.

ורד וינדמן: את התקנת המצלמות, בשום פנים ואופן אסור לדחות.

ורד וינדמן: קובעים מנגנונים בירוקרטיים של המדינה במקום להקל קצת על התהליך הזה.

ורד וינדמן: יש הרבה מאוד מסגרות שמשוועות למצלמות האלה, ודאי הורים, לטובת הילדים.

ורד וינדמן: תשימו את הבירוקרטיה בצד – ואני קוראת לחברי הכנסת - ואל תאפשרו כל דחייה נוספת.

ורד וינדמן: הרי אנחנו נהיה כאן בעוד שנה ונקיים דיון זהה.

יוסף ג'בארין: מה את מציעה כדי לא להפוך את כל הגנים לעבריינים?

שמרית גיטלין שקד: הם כבר עבריינים מ-1965.

ורד וינדמן: האישור החורג הוא סיפור אחר.

יוסף ג'בארין: לא בעניין השימוש החורג.

יוסף ג'בארין: לעצם התקנת המצלמות.

ורד וינדמן: החוק אמר, בצדק ועם מנגנון צודק של תקצוב של מסגרות שבאות מאשכול סוציו אקונומי נמוך אבל איפה הכסף הזה?

ורד וינדמן: מה עשו אתו?

ורד וינדמן: אמורים להקל על מסגרות שצריכות את זה.

ורד וינדמן: איפה הכסף הזה?

ורד וינדמן: יפעת שאשא ביטון לא אפשרה להעביר את החוק הזה בלי שנלוותה אליו הבטחה תקציבית.

ורד וינדמן: הייתה הבטח התקציבית.

ורד וינדמן: אנחנו היינו בכל אחד מהדיונים ושמענו את ההבטחות.

קארין אלהרר: אבל כרגע אין כסף.

ורד וינדמן: איפה הכסף שאמור להקל על המסגרות לעשות את זה?

קארין אלהרר: כן, אבל כרגע אין כסף.

ורד וינדמן: שלפחות ירימו את הקמפיין הזה.

ורד וינדמן: למשרד העבודה יש תקציב.

ורד וינדמן: הם ניסו לעשות את זה.

ורד וינדמן: שמשרד האוצר ישחרר להם תקציב כדי שלפחות נכיר את כל המסגרות.

קארין אלהרר: הם עדיין לא בחרו את מי שיכול להתקין את המצלמות.

יוסף ג'בארין: אנחנו כמובן רוצים ליישם באופן מיידי את עניין המצלמות.

יוסף ג'בארין: שאלתי אותך אם יש לך הצעה איך לפתור את המלכוד כך שאחרי ה-1 בספטמבר לא כולם יהיו בגדר עבריינים.

ורד וינדמן: אפשר לקבוע חובה חוקית מבלי שיהיו השלכות פליליות והגשת כתבי אישום.

ורד וינדמן: נדמה לי שאתה בעצמך אמרת את זה בדיון אבל שהחובה תהיה קיימת.

יוסף ג'בארין: בהחלט.

יוסף ג'בארין: את זה אני הצעתי.

יוסף ג'בארין: תודה, ורד.

יוסף ג'בארין: נציג משרד המשפטים.

קארין אלהרר: כמה דיונים היו על חוק המצלמות הזה.

קארין אלהרר: הוציאו את המיץ ובסוף זה לא מיושם.

אורי שלומאי: שלום.

אורי שלומאי: הייתי כל הזמן בדיון אבל קודם לא הצלחתי להתחבר.

אורי שלומאי: אני מייעוץ וחקיקה.

אורי שלומאי: שמעתי את הדיון.

אורי שלומאי: בקשר לנושא של המצלמות, מה אנחנו יכולים לעשות.

אורי שלומאי: קודם כל צריך לחלק את זה לשני חלקים.

אורי שלומאי: בעניין של האכיפה, כל עוד שיש חוק והחוק נכנס לתוקף ב-1 בספטמבר, אי אפשר לעבור על החוק, אתם צודקים, זה עניין של פרקליט המדינה.

אורי שלומאי: צריך להביא את הדברים לפרקליט המדינה כדי שיבחן את הנושא של אי אכיפה בסוגיה הזאת.

אורי שלומאי: אני לא יכול לומר כרגע מה העמדה.

אורי שלומאי: משרד העבודה צריך להביא את זה בפני פרקליט המדינה ולהסביר לו את הנושא.

אורי שלומאי: בנושא של מתן רישיון ללא המצלמות, אני מציע לעשות הוראת שעה שתאפשר מתן רישיון, בשלב הזה לפחות, בלי התקנת המצלמה או עם התחייבות להתקנת מצלמת תוך פרק זמן מסוים.

אורי שלומאי: שוב, אנחנו תחת המגבלה של החוק ואנחנו לא יכולים – למרות שיש חוק שנכנס לתוקף – לא לקיים את מצוות המחוקק.

יוסף ג'בארין: הקושי המשפטי ברור.

יוסף ג'בארין: תודה.

אופיר כץ: אז מה עושים?

אופיר כץ: מה הפתרון?

שמרית גיטלין שקד: בתקופה שחברי הכנסת יחליטו עליה, לא תהיה חובה.

שמרית גיטלין שקד: כרגע ב-1 בספטמבר נכנסת החובה של התקנת המצלמות.

שמרית גיטלין שקד: המשמעות היא שזה חלק מתנאי הרישיון.

שמרית גיטלין שקד: ככל שחברי הכנסת יחליטו שהם לא רוצים שזה יהיה ב-1 בספטמבר, ירצו להגיש הצעת חוק פרטית אחרת.

יוסף ג'בארין: השאלה אם מבטיחים שהצעת החוק הפרטית תעבור עד ה-1 בספטמבר.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לשמוע את נציגי המפעילים.

יוסף ג'בארין: קרן אוחנה אויס מארגון הגנים.

קרן אוחנה איוס: שלום.

קרן אוחנה איוס: תודה רבה לכבוד היושב ראש על הדיון החשוב הזה.

קרן אוחנה איוס: אני רוצה לומר שהגנים הפרטיים תומכים בחוק הפיקוח.

יוסף ג'בארין: לא שומעים אותך טוב.

יוסף ג'בארין: הדיבור הוא קטוע.

יוסף ג'בארין: אנחנו לא מצליחים לשמוע אותך.

יוסף ג'בארין: ננסה מאוחר יותר, אם יספיק הזמן.

יוסף ג'בארין: נשמע את מור דקל.

מור דקל: שלום.

מור דקל: צוהריים טובים.

מור דקל: אני מודה לכם על הדיון.

מור דקל: לצערי אני שומעת את עוד חוזר הניגון.

מור דקל: אנחנו כבר שומעים שנתיים פלוס על כל הדברים האלה שמתנהלים ואנחנו בעצם מבינים ששום דבר לא קורה וכנראה גם לא יקרה.

מור דקל: אני מזכירה לכם ומעוררת את כולכם שאו-טו-טו נפתחת שנת הלימודים ואלפי פעוטות חוזרים למסגרות פיראטיות וגם המפקחות כרגע יהיו כרגע ללא עיניים, גם על פי התו הסגול, כאשר הורים לא יכולים להיכנס לגנים.

מור דקל: אין לנו שום דרך.

מור דקל: עצימת העיניים.

מור דקל: הממשלה, ברגע שהיא דוחה את חוק המצלמות, היא עוד יותר עוצמת לנו את העיניים.

מור דקל: צריך להבין את המשמעות.

מור דקל: יש היום כלים ישימים, יעילים ופשוטים שאפשר כבר להתחיל היום להשתמש בהם.

מור דקל: זה מכתב המתווה ששלחנו לוועדה.

מור דקל: תנו את הסמכויות לרשויות המקומיות.

מור דקל: היום ברשויות המקומיות יש את התשתיות גם להוציא מהסטטיסטיקה מה מספר הילדים בגילי לידה עד שלוש יש בעיר שלהם, למנות רכזת יישובית בעיר של גיל לידה עד שלוש או לחליפין הרחבת הסמכות למי שאחראית על הגיל הרך של גיל שלוש עד שש ברשות.

מור דקל: זה הכול עניין של החלטה.

מור דקל: ברגע זה היא תהיה איש הקשר בין כל הסמכויות של העיר, כל האגפים וגם עם כל האגפים במדינה.

מור דקל: אני שומעת את אמיר מדינה.

מור דקל: גם אם יגדילו את מספר המפקחים, זה עדיין לא יהיה יעיל וישים לפנות ולגעת בכל ילד ובכל מסגרת.

מור דקל: לרשויות המקומיות יש את היכולת הזאת, אם הן רוצות.

מור דקל: אני אתן כדוגמה את פתח תקווה עליה דובר הרבה.

מור דקל: אני אישית עובדת שם כאימא, כפעילה וגם מתוך העמותה.

מור דקל: בפתח תקווה, לפני שנה, לאחר המחאה של ההורים, הוקמה יחידה, לא אגף, למה?

מור דקל: בגלל תקציבים ורגולציה וכל הבירוקרטיה.

מור דקל: הוקמה יחידה לפיקוח על מעונות היום.

מור דקל: היחידה הזאת הוקמה תחת מינהל החינוך.

מור דקל: זו בשורה של ראש עיר שבעיניי כל ראשי הרשויות בארץ וראשי מועצות - והמדינה – צריכות לצאת היום עם הבשורה הזאת.

מור דקל: באותה נשימה, מי שקיבלה לנהל את היחידה, פנתה גם להורים – זה היה בשיתוף פעולה של ההורים ושיתוף פעולה של הגנים – והוצאנו קול קורא בעיר, גם להורים וגם לגנים, לבוא ולהירשם לפי המסגרות.

מור דקל: הלכנו דלת דלת, גם אנחנו ההורים וגם דרך הרשות, הלכנו וחיפשנו ברחובות פתח תקווה, העיר הרביעית בגודלה, דפקנו בדלתות.

מור דקל: דרך הורים הגענו לכל המסגרות הפיראטיות והתחלנו לפנות אליהן וגם לדווח להן על חוק הפיקוח, למי שלא ידע, למרות שכולם היו אמורים לדעת, כי לא הייתה מספיק הסברה בנושא.

מור דקל: הרשות, בשיתוף פעולה עם עמותות, התחלנו לתת להם הדרכות בסבסוד הרשות או בהשתתפות עצמית נמוכה או אפילו עמותות התנדבות.

מור דקל: הכשרות למטפלות, בטיחות בגן, איך אפשר אפילו ברמה של בישול ולהאכיל ילד, איך להחזיק תינוק, איך להאכיל תינוק.

מור דקל: אתם כנראה לא מודעים לכך שמסגרות לא מפוקחות, אין להן אפילו את הידע הבסיסי הזה וכאן צריך להתחיל.

מור דקל: באותה נשימה הכנסנו זוג עיניים לגן.

מור דקל: כך התחלנו לדעת מה קורה בגנים.

מור דקל: גנים שלא פתחו את הדלת, העלו חשד.

מור דקל: רוב הגנים, ברגע שהדבר הזה יצא בקול קורא ובהכרזת רשות, רצו לפתוח את הדלת.

מור דקל: היום, אחרי שנה, לאחר כל ההדרכות והדברים שנעשו, אני רוצה להגיד לכם ששיתוף הפעולה של ההורים עם הגנים, הוא שיתוף פעולה מלא.

מור דקל: עוד ועוד גנים רוצים לקחת חלק בדבר הזה, עוד ועוד הורים רוצים שהגנים של הילדים שלהם יהיו חלק מהדבר הזה והפרסום ברמת רשות היה כזה שהורים היו פותחים את העיניים.

מור דקל: אני מסכימה עם חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, ההורים הם חלק בלתי נפרד.

יוסף ג'בארין: אין ספק.

יוסף ג'בארין: הורים יכולים גם לשאול ולבקש אישורים.

מור דקל: גם חבר הכנסת אופיר כץ קרא את המתווה הזה ונתן עליו את הדעת.

מור דקל: אני אומרת לכם שזה משהו ישים ויעיל, ללא הרבה תקציבים.

מור דקל: פשוט עניין של להוציא בשורה והחלטה מהמדינה שתרד לרשויות ומתוך הרשויות זה יתחיל להגיע.

מור דקל: עד אז תעשו את כל תהליך הבירוקרטיה והמשפטי של החוק ושל התקנות בל בינתיים תתחילו ליישם ותשתמשו במה שאפשר כדי להתחיל ליישם.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: יניב בר אור, התאחדות גני הילדים הפרטיים.

יניב בר אור: שלום ותודה רבה על הדיון החשוב הזה.

יניב בר אור: אני אתייחס לשני דברים.

יניב בר אור: קודם כל, לחוק הפיקוח.

יניב בר אור: אין פרסום.

יניב בר אור: אנחנו מדברים כאן על כך שב-1 בספטמבר אנשים יהיו עבריינים ולא רק לפי חוק הפיקוח עצמו.

יניב בר אור: המדינה לא מפרסמת את עצם העובדה, לא בתקשורת המצולמת ולא בשום מדיה אחרת.

יניב בר אור: היה פרסום מאוד מאוד דליל.

יניב בר אור: אין פרסום ואנשים פשוט לא יודעים שהחוקים האלה עברו.

יניב בר אור: אנחנו כל הזמן מזכירים את זה כאן בוועדה ועדיין אנחנו לא רואים כל פרסום מצד המדינה לעצם העובדה שאנשים מחויבים למצלמות ומחויבים להגיש בקשה לאישור ראשוני.

יניב בר אור: לגבי הכשרות.

יניב בר אור: גם בעבר דיברנו על כך שיש תוכניות מדהימות להכשרות מקוצרות למטפלות, הכשרות של 50 שעות, של 100 שעות, אבל עדיין אין תקציבים ועדיין לא שוחררו תקציבים לזה.

יניב בר אור: אם כן, שמעתי לאחרונה שכן, דיברתי עם אמיר מדינה והוא אמר ששוחררו תקציבים, ולכן הדברים האלה קיימים כבר ואפשר – ואפילו למעונות היום הפרטיים יאפשרו את זה – אבל נכון להיום אנחנו לא מצליחים למצוא דרך להשתמש בכלי הזה וגם זה לא מפורסם מספיק.

יניב בר אור: כדאי שזה יגיע לפחות לראשי הארגונים ומפעילי המסגרות.

יניב בר אור: לגבי חוק המצלמות.

יניב בר אור: אנחנו חושבים שחוק המצלמות, ככל שהוא חוק טוב, הוא שם בתוכו המון לקונות.

יניב בר אור: אנחנו לא נוכל לפקח על העובדים שלנו.

יניב בר אור: מבחינתנו לוקחים מאתנו את האחריות על העובדים שלנו ואומרים לנו שאנחנו לא נוכל לצפות ומצד שני אנחנו אחראים למה שהם עושים.

יניב בר אור: גם על הדברים האלה דיברנו.

קארין אלהרר: ואם לא תהיה מצלמה, אתם לא אחראים?

קריאה: זה פשוט גם לא נכון.

קריאה: יש בחוק סייג שאומר שאפשר לצפות במצלמות לצורך הדרכה.

שמרית גיטלין שקד: אלה לא המצלמות הקבועות המותקנות במעון.

שמרית גיטלין שקד: מדובר על משהו אחר.

קארין אלהרר: הוא אומר שאם לא יהיו מצלמות, הם לא יהיו אחראים?

שמרית גיטלין שקד: לא.

שמרית גיטלין שקד: הוא אומר שזה קשה לו להיות אחראי אם הוא לא יכול להסתכל במצלמה.

יוסף ג'בארין: אין מה שימנע מההורים להסכים יחד עם המפעיים להכניס מצלמות נוספות עם תנאים אחרים.

שמרית גיטלין שקד: הם לא יכולים מצלמות במעגל סגור.

שמרית גיטלין שקד: בחוק כתוב: "כדי למנוע צילום במעון יום ושימוש בצילומים למטרות שונות לרבות חינוך והדרכה ובלבד שלא ייעשה שימוש במצלמות שמותקנות במעון".

שמרית גיטלין שקד: כלומר, אין אפשרות להתקין מצלמות קבועות במעון ולפקח במעגל סגור על הנעשה במעון אלא המצלמות שיש לפי החוק, בעלי המעונות לא יכולים להסתכל בתמונות.

יוסף ג'בארין: האם יש בחוק מה שימנע מההורים להסכים עם המפעילים להוסיף מצלמות נוספות עם תנאי השימוש עליהם יסכימו?

יניב בר אור: אם במצלמות המותקנות אסור להשתמש בהן, מה העניין להתקין עוד סט מצלמות שגם בהן הרי אסור להשתמש?

יניב בר אור: לכן צריך לחוקק כאן הוראת שעה שמאפשרת את השימוש במצלמות לצורך פיקוח ובקרה לבעלי מעונות היום כי אחרת אנחנו לא נוכל לקחת אחריות ולפקח על העובדים שלנו.

יוסף ג'בארין: זה כבר יחייב שינוי בחוק.

קארין אלהרר: זה יכול להיות בהוראת שעה.

יניב בר אור: לדעתנו אפשר לפתור את זה גם בהוראת שעה וגם במשרד העבודה לדעתי לא יתנגדו לעניין הזה ואפשר לבדוק.

יניב בר אור: אם לא תינתן לנו האחריות, אנחנו לא נוכל לפקח על העובדים ובלי הזכויות האלה אנחנו לא נוכל להיות אחראים.

יניב בר אור: בנוסף לזה יש כאן את העניין הפדגוגי של עזרה לילדים.

יניב בר אור: גם שם אנחנו לא נוכל להשתמש.

יניב בר אור: נאמר כאן "למעט שימוש פדגוגי", אבל לא במצלמות המותקנות אלא במצלמה ארעית.

יניב בר אור: אם אנחנו נציב מצלמה מול מטפלת וילד ונגיד להם עכשיו תתנהגו כמו שהתנהגתם אתמול כדי שאני אוכל להראות ליועץ החינוכי מחר, זו ההצגה הכי טובה בעיר.

יניב בר אור: אף אחד לא יקבל כאן תוצאות פדגוגיות.

יניב בר אור: לכן לא יכול להיות שלא תינתן אפשרות לשימוש במצלמות המותקנות לצורך בקרה, לצורך פיקוח ולצורך עזרה לילדים ופיקוח פדגוגי.

יניב בר אור: הדבר הזה פשוט זועק לשמיים.

יניב בר אור: לגבי הסוגיה של התקצוב.

יניב בר אור: אנחנו חושבים שהסוגיה של התקצוב היא מאוד מאוד חשובה.

יניב בר אור: לתקצב ברמה של אחד עד חמש באוכלוסייה לפי הדירוג הסוציו אקונומי, זה פשוט להשאיר את רוב האוכלוסייה במדינת ישראל, את רוב האוכלוסייה של מעמד הביניים שעליו ייפול כל הנטל, לתקצוב המצלמות האלה.

יניב בר אור: למעשה אנחנו ניצור מצב בשילוב של השימוש החורג, בשילוב של כל הדרישות שצריך להסיר אותן.

יניב בר אור: אם העלויות של המצלמות אנחנו ניצור כאן מצב של גנים לעשירים.

יניב בר אור: אנחנו ניצור מצב של סגירה של גני ילדים, היעדר מספיק מקומות להורים ועלויות מטורפות שההורים יצטרכו לשאת על עצמם גם בתל אביב, גם בפתח תקווה ובעוד ערים גדולות אחרות שלא יזכו לתקצוב כזה.

יניב בר אור: מצד שני איך יכול להיות שבמקום שנמצא באזור סוציו אקונומי מספר אחד והוא זכאי לתקצוב, אבל אם אין לו 13 ילדים ויש לו רק שבעה או 10 ילדים, היא לא תקבל תקצוב אפילו למצלמה אחת.

יניב בר אור: היא לא תקבל כל סיוע והיא נמצאת באזור סוציו אקונומי שזכאי לסיוע.

יניב בר אור: היא לא תקבל אפילו שקל.

יניב בר אור: יש כאן איזושהי פנטזיה שאפשר להטיל על מעונות היום הפרטיים את כל הדברים האלה ולחשוב שאנחנו נצטרך לממן את כל הדברים האלה והמדינה לא תכניס את היד לכיס.

יניב בר אור: חברים, אתם התבלבלתם.

יניב בר אור: אנחנו בעד שלומם וביטחונם של הילדים אבל אתם לא יכולים להטיל עלינו את כל התקנות ואת כל החוקים האלה ולצפות שאנחנו נעמוד מהצד ונקיים את הכול ואנחנו או-טו-טו עבריינים ואין פתרון לשום דבר.

יניב בר אור: עושים כאן איזשהו מישמש אחד גדול שמעונות היום מתנגדים לשלומם וביטחונם של הילדים.

יניב בר אור: חברים, זה לא נכון.

יניב בר אור: אם רוצים לדאוג לשלומם ולביטחונם של הילדים, צריך לדאוג היום שמחר יהיו כאן אותם אנשים שאמורים לדאוג לשלומם ולביטחונם של הילדים, בעלי זכויות ולא כעבדים בשנת 2020.

יניב בר אור: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: אנחנו חותרים לסיום.

יוסף ג'בארין: נציג ההורים, אחז אגם.

אחז אגם: תודה רבה.

אחז אגם: תודה על הדיון בוועדה אחרי שבשבוע שעבר התקיימה ישיבת הוועדה.

אחז אגם: הנושא מאוד חשוב והוא צריך להיות על סדר היום כל הזמן.

אחז אגם: אני חייב לומר שאנחנו כבר כשלוש שעות בישיבה ואני שומע יותר איך אנשים מנסים להתחמק מלשמור על הילדים ולא למצוא פתרונות אמיתיים.

אחז אגם: אלמלא חברות הכנסת שאשא ביטון ואלהרר היו יושבות כאן וכל הזמן לוחצות על הדבר הזה, גם התקנות וגם חוק המצלמות וכל הדברים היו ממשיכים להידחות ואף אחד לא היה עושה את זה.

יוסף ג'בארין: אי אפשר לדחות.

יוסף ג'בארין: זה קבוע בחוק.

יוסף ג'בארין: מה שקבוע בחוק, אי אפשר לדחות.

יוסף ג'בארין: הבעיה היא עם היישום.

אחז אגם: אני מסכים.

אחז אגם: הבעיה העיקרית נוצרה והדיון מתקיים מכיוון שאנחנו נתקלים במקרי אלימות בתקופה האחרונה.

אחז אגם: ישיבת הוועדה הזו לא נקבעה מראש ולא הייתה אמורה להיקבע אלא אם היינו שוב רואים מקרי אלימות וזאת הבעיה.

תמי ברנע: זה ממש לא נכון.

אחז אגם: אנחנו כל זמן מטפלים בתחום הזה רק כשקורים מקרי אלימות ואסור שזה יהיה כך.

אחז אגם: אנחנו צריכים לשנות את סדר העדיפות.

יוסף ג'בארין: הוועדה הזו היא ועדה מיוחדת ולכן אי אפשר היה לקיים ישיבה.

יוסף ג'בארין: קיימנו ישיבה ראשונה כבר בשבוע הראשון להקמת הוועדה.

יוסף ג'בארין: זה אולי דיון רביעי שלנו בסוגיה הזאת.

אחז אגם: אני שוב אומר שאני מסכים עם הדברים אבל יש הרגשה שרק כשקורים מקרים קיצוניים, אנחנו יושבים ומדברים.

אחז אגם: חייבים לגרום לכך שתקנות הפיקוח ייכנסו כמה שיותר מהר, שחוק המצלמות לא יידחה בשום מקרה, שהצעת החוק של חבר הכנסת אופיר כץ לגבי החמרת ענישה תיכנס תחוקק ותהווה איזשהו פטיש על מנת למנוע את הדברים.

אחז אגם: כל ניסיון של דחייה של דברים בגלל סוגיות תקציביות, שחלקן שוליות.

אחז אגם: אנחנו מדברים על מצלמות ב-2,000 שקלים אל מול העלויות המטורפות של חלק מהמסגרות, ואני לא מבין בכלל למה זה משהו שאמור לעכב את התהליך.

אחז אגם: חייבים לשמור על הילדים, חייבים שהנושא הזה יהיה בראש סדר העדיפויות ואתם יודעים מה?

אחז אגם: אף אחד לא אולי לא דיבר על זה בצורה מספיק ברורה היום אבל הגיע הזמן שהתחום הזה יעבור למשרד החינוך ומשרד החינוך יהיה זה שאחראי לדברים.

יוסף ג'בארין: העלינו את זה.

אחז אגם: לא שאין לי ביקורת על משרד החינוך כי התקופה הזו היא תקופה שמאתגרת גם את משרד החינוך ויש לנו קשיים גם מולו.

אחז אגם: שימו לב שבתקופה האחרונה מאז חזרנו ממשבר הקורונה, כמעט כל יום יש פרסום על מקום חדש וכבר מדברים על כך שהמצלמות ברמלה, יכול להיות שלא יתקבלו בגלל שהגישה למצלמה התקבלה בצורה לא חוקית.

אחז אגם: צריך לאשר גם את עניין המצלמות.

אחז אגם: צריך אולי לתקן גם את חוק האזנת סתר כך שבכל מקרה המצלמות האלה.

אחז אגם: צריך לעזור לקדם את הדברים.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: ג'וזף אבו האני ביקש לומר כמה מילים.

ג'וזף אבו האני: תודה.

ג'וזף אבו האני: אני שמח שנתת לי את האפשרות לדבר.

ג'וזף אבו האני: כל אלה שדיברו דיברו 100 אחוזים ואני מסכים אתם, במיוחד עם שתי חברות הכנסת המיוחדות והיקרות ללבי.

ג'וזף אבו האני: באמת עשו עבודה מצוינת.

ג'וזף אבו האני: לעניין ובקיצור.

ג'וזף אבו האני: לפני 15 שנים, מישהו מנצרת – אני מנצרת – רצה לפתוח מעון בנצרת עילית שעכשיו נקראת נוף הגליל.

ג'וזף אבו האני: הוא פתח, השקיע כמעט 200,000 שקלים ואחרי חודשיים סגרו אותו.

ג'וזף אבו האני: למה?

ג'וזף אבו האני: הרשות המקומית אמרה שהוא לא עמד בתנאים ולכן סגרו אותו.

ג'וזף אבו האני: משרד העבודה לא שמע על כך ולא ידע על כך אלא רק הרשות המקומית.

ג'וזף אבו האני: אני לא מסכים עם הגברת מתל אביב שהם לא יודעים על המעונות שנמצאים ברשות.

ג'וזף אבו האני: רוב המעונות בארץ הם בכפרים, בישובים, בקיבוצים ובמושבים וכולם יודעים על כולם, חוץ מאשר תל אביב, ירושלים וחיפה ואולי ראשון לציון ופתח תקווה.

ג'וזף אבו האני: שלא תאמרו לי שלא יודעים ואי אפשר להגיע לכל המעונות.

ג'וזף אבו האני: צריך להיות פרסום וזה צריך להיות מחר בבוקר.

ג'וזף אבו האני: פרסום בעיתונות, ברדיו, בטלוויזיה.

ג'וזף אבו האני: חובה על כל בעל מעון שעובד להגיש בקשה לאישור.

ג'וזף אבו האני: כל ההסברים האלה, אלה תנאים מינימליים.

ג'וזף אבו האני: לגבי התקנות.

ג'וזף אבו האני: לפני שנתיים, אני השתתפתי בישיבה שקיימה חברת הכנסת שאשא ביטון עת הייתה יושבת ראש הוועדה כאשר עבר החוק.

ג'וזף אבו האני: מה קרה במשך שנתיים?

ג'וזף אבו האני: אתם יודעים מה התוצאה והתוצאה היא שאנחנו יושבים היום ומדברים על הנושא.

ג'וזף אבו האני: אני מודה לך שנתת לי את האפשרות לדבר.

ג'וזף אבו האני: צריך להקפיד שממחר יהיה פרסום בכל הארץ כדי שידעו.

ג'וזף אבו האני: יש הרבה של יודעים.

ג'וזף אבו האני: אלה שהם בעלי סמל, 20 אחוזים מהמעונות, יש להם אישור ראשוני.

ג'וזף אבו האני: השאר, 80 אחוזים, אולי במקרה הטוב ביותר יש רישיון ל-10 אחוזים.

ג'וזף אבו האני: ל-80 אחוזים מהמעונות שהם לא עם סמל, אין להם שום דבר וחלק לא יודעים על החוק וחלק סוגרים עיניים.

ג'וזף אבו האני: תודה רבה.

ג'וזף אבו האני: אני מאוד שמח על הישיבה הזאת.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: כל הכבוד שאתה מלווה את כל הדיונים ואת הנושא החשוב הזה.

יוסף ג'בארין: תמשיך להיות אתנו גם בעתיד.

יוסף ג'בארין: תודה.

ענת דייגי: אני רוצה לספר על זה שמה שאנחנו רואים בתקשורת, למי שלא יודע, מרוחק שנות אור ממה שקורה בשטח ולא בכיוון החיובי.

ענת דייגי: אנחנו לא רואים את ההזנחה היום יומית ואת הדברים שקורים בשטח ביום יום.

ענת דייגי: יש מקרים לא פחות חמורים מרמלה ולא פחות חמורים מכרמל מעודה.

ענת דייגי: המצב חמור הרבה מעבר למה שאנחנו יודעים וגם מעבר למה שהציבור יודע.

ענת דייגי: אני שומעת ביום יום שלי על מקרים מאוד קשים ואני רוצה להסביר משהו על עניין המשטרה.

ענת דייגי: המשטרה, כשהיא מסתכלת ופותחת מצלמות, כשהיא רואה גרירה של ילד, היא אומרת, טוב, היה צריך למשוך אותו.

ענת דייגי: אני באופן אישי שמעתי על מקרה שסגרו תיק מחוסר עניין לציבור, תיק של ילד שהוטח על הרצפה.

ענת דייגי: גם חוק המצלמות, חייבים לעשות בו תיקון שפותח ומאפשר לעוד גורמים להסתכל פנימה, גורמים שיש להם זווית חינוכית ופדגוגית ומבינים בתחום הספציפי הזה ולא המשטרה.

יוסף ג'בארין: זה ברמת המפקחים.

יוסף ג'בארין: כל המפקחים של המשרד אמורים לעסוק בזה.

קארין אלהרר: לפי החוק זה קיים.

יוסף ג'בארין: הפנייה של ההורים צריכה להיות למפקחים.

יוסף ג'בארין: מספיק שיש חשד או אפילו לא צריך חשד?

שמרית גיטלין שקד: חשד לפגיעה בשלומם הגופני או הנפשי של הפעוטות.

יוסף ג'בארין: מספיק שההורים ידווחו על איזושהי התנהגות.

שמרית גיטלין שקד: לא.

שמרית גיטלין שקד: המפקחים של משרד העבודה.

יוסף ג'בארין: הניסיון היה למצוא איזון בין הזכות לפרטיות.

ענת דייגי: אנחנו חייבים להוציא לאור שדחייה בחוק המצלמות לא תתקבל על הדעת בהתחשב במצב הזה.

ענת דייגי: חייבים קודם כל לעזור לילדים שכבר היום נמצאים במצבים מסוכנים ולעצור כל דחייה בחוק המצלמות.

ענת דייגי: זה הדבר המיידי.

ענת דייגי: אני רוצה להוסיף פנייה למשרד האוצר ולכל חברי הכנסת שעובדים עם משרד האוצר והשותפים שלו.

ענת דייגי: לא יתכן שנשמע אמירות מקוממות של לשפוך את התינוק עם המים בהתייחס לזה שייסגרו מעונות.

ענת דייגי: אני איבדתי את הבן שלי בגן.

ענת דייגי: לא יתכן שאנחנו נשמע שקודם כל חשוב הכיס של בעלי המעונות.

ענת דייגי: הדבר הראשון שאנחנו צריכים לשים בראש מעיננו, אלה הם הילדים.

יוסף ג'בארין: שלומם של הילדים ובטיחותם.

יוסף ג'בארין: אין ספק.

ענת דייגי: לא יתכן שאנחנו קודם כל נעשה שיקולים כלכליים.

ענת דייגי: מי שהיה שם באוצר, אני מבקשת, עשו קודם כל את השיקול של טובת הילדים.

ענת דייגי: מעבר לזה שיש את כל ההוכחות מסביב, כמה זה יתרום לכלכלה, יש לנוע כשיו צורך להשמיש כוח אדם, חתן פרס נובל הוכיח שזה משתלם להשקיע בגיל הרך – אני לא צריכה לצטט כי כולם כאן יודעים את המספרים האלה.

ענת דייגי: למה משרד האוצר עדיין מעכב תקנות כל כך קריטיות?

ענת דייגי: זה לא יתכן, זה לא יעלה על הדעת.

ענת דייגי: אני באמת מתחננת לכל מי שיושב כאן לשבת על האוצר עד שישחררו את זה.

יוסף ג'בארין: תודה ענת.

קארין אלהרר: אדוני, אני רוצה לשוב ולהודות לך על קיומו של הדיון הזה.

קארין אלהרר: אני אפתח באמירה שאולי לא נאמרה אבל היא חשובה.

קארין אלהרר: מרבית המעונות מתנהלים בצורה טובה, יש גננות טובה, לא בכולם מתעללים בילדים ולא פוצעים את נפשם של הילדים.

קארין אלהרר: אבל – וזה האבל הגדול – חקיקה נועדה כדי למנוע מקרים כמו אלה ששמענו עליהם.

קארין אלהרר: אני יוצאת מהדיון הזה מאוד לא מעודדת.

קארין אלהרר: אני לא אחזור על כל הדברים שנאמרו אבל אני כן רוצה להציע כמה הצעות פרקטיות, אדוני היושב ראש.

קארין אלהרר: ראשית, לעניין סוגיית הנוסח של התקנות.

קארין אלהרר: הם רוצים קודם להעביר את זה להערות הציבור ואז להעביר את זה לדיון בוועדה.

קארין אלהרר: הדיון בוועדה יכול להתקיים במקביל להערות הציבור.

קארין אלהרר: אני רוצה לומר עוד משהו.

קארין אלהרר: אם מחכים שתהיה הסכמה בין כל משרדי הממשלה, אני מתחייבת שזה לא יקרה כי שנתיים הם לא מסכימים.

קארין אלהרר: אני מבקשת מאדוני לבקש להביא את התקנות לכאן.

קארין אלהרר: אני מבטיחה שההסכמות יושגו כאן בוועדה בלי לחץ פיזי מתון של אף אחד אלא רק כתוצאה משיח.

קארין אלהרר: אני רוצה לראות את המשרד הממשלתי שיבוא ויגיד שלא צריך, לא בשלה העת, אין עניין כי יש עניין גדול.

יוסף ג'בארין: רק להבהיר את הנקודה הזו.

יוסף ג'בארין: אמיר, ברגע שזה מופץ להערות הציבור – אני מקווה עוד כמה ימים – זה אומר שכל המשרדים אישרו את זה.

יוסף ג'בארין: לא?

קארין אלהרר: לא.

אמיר מדינה: לא.

יוסף ג'בארין: אתם מפיצים נוסח שעדיין לא הוסכם עליו?

אמיר מדינה: בוודאי.

קארין אלהרר: שהשר הסכים עליו.

אמיר מדינה: נכון.

אמיר מדינה: נוסח מוסכם על המשרד.

יוסף ג'בארין: רק של משרד העבודה והרווחה.

אמיר מדינה: כן.

קארין אלהרר: בנקודת הזמן הזו אנחנו נמצאים בשלב קריטי.

קארין אלהרר: אנחנו בחודש אוגוסט והגנים מתחילים בספטמבר.

קארין אלהרר: למיטב הבנתי לא יהיו תקנות עד ספטמבר.

קארין אלהרר: בואו לא נעשה את זה ספטמבר 2023.

קארין אלהרר: נקודה שנייה, לעניין היתר שימוש חורג.

קארין אלהרר: אני מבינה ללבם של בעלי ובעלות הפעוטונים שבאים ואומרים, תראו, עכשיו, בגלל האירוע הזה, באים ודורשים ממני 100,000 שקלים כדי שאני אהיה חוקית בסיפור הזה.

קארין אלהרר: אני בעניין הזה אני באה לממשלה ואומרת שאם חיי הילדים יקרים לכם, ואני רוצה להאמין שכן ושלא מדובר רק בהצהרות פומפוזיות דקה לפני הבחירות, בואו נעביר הצעה שאומרת שתשהו את עניין היתר שימוש חורג והבטיחות של הילדים תוסדר בתקנות.

קארין אלהרר: לא צריך גם וגם.

קארין אלהרר: בלי השימוש הזה של ה-130,000 שקלים או כמה שזה עולה.

קארין אלהרר: דבר שלישי לעניין מספר הפעוטונים שקיימים.

קארין אלהרר: אמיר, תוציאו מכתב לכל הרשויות המקומיות שיעבירו אליכם את שמות והפרטים של כל הפעוטונים שהם יודעים עליהם.

קארין אלהרר: אם יש משהו שהרשות לא יודעת, אפשר לפי הארנונה.

קארין אלהרר: אני רוצה להציע עוד משהו.

קארין אלהרר: שמעתי את יושב ראש הגנים שאומר שהרוב בכלל לא יודעים על זה.

קארין אלהרר: לא יודעים על החוק.

קארין אלהרר: צאו בקמפיין פרסומי.

קארין אלהרר: לעניין המצלמות.

קארין אלהרר: אני לא רואה סיטואציה בה מישהו מאתנו יכול לשאת על כתפיו את האחריות שבדחיית התקנת המצלמות.

קארין אלהרר: אני מציעה שאו שהמדינה תחליט שהיא מקצה סכום כסף לכל פעוטון והיא לא צריכה את הזכיין, את האדם שזכה במכרז, ואז זה יאיץ את התהליך.

קארין אלהרר: אני מבטיחה לכם שאף אחד לא ירצה להיות בהפרת חוק.

קארין אלהרר: או לחילופין אנחנו נגיד שאנחנו נחריג את זה מההיתר הראשוני כרגע לתקופה של שלושה חודשים.

קארין אלהרר: זה עדיין יהיה וולנטרי, נקרא לזה כך, אבל אנחנו נחריג את זה לשלושה חודשים.

קארין אלהרר: אנילא רוצה לתת דחייה גורפת כי אז זה אומר שזה לא יקרה.

יוסף ג'בארין: תודה.

אופיר כץ: בנוגע למצלמות.

אופיר כץ: בשני המסלולים אנחנו הולכים להפוך את בעלי הפעוטונים לעבריינים.

אופיר כץ: אם אנחנו אומרים שאנחנו נחוקק, לא נספיק.

אופיר כץ: זה מסלול אחד בו לא נצליח.

אופיר כץ: מסלול שני הוא חוק ההסדרים ואני לא רואה אותו מגיע בעשרת הימים הקרובים.

אופיר כץ: בשורה התחתונה, אנחנו צריכים להביא פתרון מהיר כדי שלא נהפוך אותם לעבריינים.

אופיר כץ: אני מתנגד בתוקף לדחייה כלשהי.

אופיר כץ: צריך לראות איך עושים את זה – הוראת שעה, חקיקה מהירה עם בקשה לחובת הנחה, תחליט אתה אדוני היושב ראש על דרך הפעולה הפרלמנטרית הכי מהירה - כך שלא נאפשר כל דחייה של התקנת המצלמות אלא פרק זמן שיגרום לכך שעדיין הם לא עוברים על החוק או משהו מהסוג הזה אבל שיהיה המסלול הזה שמתקינים מצלמות במשך מספר חודשים אבל שהתאריך יישאר ה-1 בספטמבר.

יוסף ג'בארין: לא קל לסכם את הדיון.

יוסף ג'בארין: אמיר, נשמע אילו בשורות יכולות לצאת ממך ואחר כך אני אסכם.

אמיר מדינה: את שלי כבר אמרתי ואני אחזור בקצרה.

אמיר מדינה: הבשורה היחידה שאני יכול לומר הוא בנושא שלא הובא אצלנו לטיפול, כל מה שקשור לפנייה לשלטון המקומי וקבלת אותו סעיף ארנונה ואנחנו נבצע את זה במיידי וכך אולי נוכל לצמצם את הדלתא של חוסר הוודאות.

יוסף ג'בארין: אתה שותף להערכה אותה שמענו כאן שרק 25 אחוזים מהגנים הפרטיים מוכרים לשלטון המקומי?

אמיר מדינה: לא.

אמיר מדינה: אני לא שותף להערכה.

אמיר מדינה: אני לא אוהב להעריך כשאני לא יודע.

אמיר מדינה: כמו ששמעתם בדיון הזה, כל אחד העריך את ההערכה שלו ואין הערכת הראשון דומה להערכת השני.

אמיר מדינה: אני יוצא מנקודת הנחה, בהערכה שמרנית, שסדר גודל של 50 אחוזים מהמסגרות עוד לא הגישו.

אמיר מדינה: לא 25 אחוזים.

אמיר מדינה: אנחנו נעשה את הפנייה לשלטון המקומי ונראה אם נצליח לצמצם את הדלתא.

אמיר מדינה: אני מעריך שמרבית המסגרות שכבר פנו אלינו, אנחנו נמצא אותן ככאלה שמשלמות את הארנונה ואז אני מניח שהדלתא תהיה יחסית קטנה כי אלה בדיוק המסגרות של אנשים שמחפשים את החוק ורוצים לקיים את הוראות החוק.

יוסף ג'בארין: יש הרבה דרכים לעשות את זה.

יוסף ג'בארין: ניתן לתת שאלונים להורים בבתי הספר, ניתן לבקש את כל הרישומים שקיימים היום ברשויות למקומיות ולאגד את זה.

יוסף ג'בארין: לדעתי יש אפשרויות לעשות את זה ולהתקדם.

יוסף ג'בארין: גם להשתמש בסטטיסטיקה הקיימת, בשנתונים, כמה ילדים בשכבות הגיל האלו.

יוסף ג'בארין: לדעתי ניתן להתקדם.

אמיר מדינה: נכון אדוני היושב ראש.

אמיר מדינה: זאת ועוד, אנחנו גם התחלנו כבר בעבר ואנחנו מחדשים את זה עכשיו עם קבלת תקציב, להרים את אותו קמפיין עליו אנחנו מדברים.

אמיר מדינה: אמרתי את זה כבר לפני חודשים רבים וזה לא יצא לפועל.

אמיר מדינה: אנחנו נעלה קמפיין להעלאת מודעות.

אמיר מדינה: הקמפיין הזה יהיה דואלי, הוא יפנה בפעם הראשונה לצד של ההורים ונאמר להורים בואו תעזרו לאגף למפות את המסגרות שאנחנו לא מכירים ואם אתם נכנסים למסגרת ורואים שאין בה אישור ראשוני, פשוט לא מכניסים את הילד ומדווחים לאגף.

אמיר מדינה: זה בפעם הראשונה.

אמיר מדינה: בפעם השנייה, אותו מסר חד לבעלי מסגרות פרטיות ואחרות שעוד לא הגענו אליהם, דעו לכם, אנחנו נגיע.

אמיר מדינה: אלה שני המסרים שאנחנו רוצים להעלות בקמפיין.

אמיר מדינה: בנושא התקנות.

אמיר מדינה: כמו שאמרתי, הכי מוקדם שאפשר.

אמיר מדינה: אני רוצה שכל חברי הוועדה יבינו, מי שלא מכיר אותי ואת האגף, שזה בראש מעיננו.

אמיר מדינה: אנחנו חלילה לא רואים לנגד עינינו שיקולים זולת שיקולי הפעוטות בתוך מעונות היום עם שלושה סימני קריאה.

אמיר מדינה: התהליך הזה הוא תהליך ארוך ומתיש ויש לו תכלית הכי ראויה שיכולה להיות ובסוף אנחנו נגיע אליה.

אמיר מדינה: אנחנו באמת - הפעם זה באמת - בישורת האחרונה ובתוך ימים אנחנו נניח את הטיוטה.

אמיר מדינה: אני מניח שהטיוטה הזו עוד תעבור המון תהפוכות כאן בתוך הוועדה אבל זה שיש ועדה, הוועדה תוליך אותנו במשעול הזה, זה יכול לעזור גם ללוחות הזמנים וגם לעצם העברת התקנות.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להדגיש בדברי הסיכום שאנחנו מדברים על שלומם, ביטחונם ובריאותם של ילדינו.

יוסף ג'בארין: הנושא הזה לא הוסדר כראוי במשך עשרות שנים.

יוסף ג'בארין: אחרי עבודה מאומצת בוועדה הזו, עבודה שלא הייתה קלה, נחקקו שני חוקים מתוך ציפייה ששני החוקים האלה ייתנו מענה ולו חלקי לדאגות של כולנו לגבי הזמן שהילדים שלנו מבלים במסגרות האלה.

יוסף ג'בארין: הידיעה שאלפי מסגרות קיימות ללא כל פיקוח צריכה להדאיג את כולנו וצריכה לחייב את כולנו לפעול כדי ליישם את שני החוקים עליהם עבדנו קשה ואולי הם ייתנו את המענה להבטחת שלומם, ביטחונם וזכויותיהם של הילדים.

יוסף ג'בארין: אין ספק שחשיפת המקרים האחרונים חיזקה בתודעה הציבורית את החשיבות של שני החוקים האלה אבל אף אחד לא צריך לחכות עד לזוועה הבאה.

יוסף ג'בארין: אנחנו לא רוצים להגיע לזוועה הבאה וזה אפשרי.

יוסף ג'בארין: לפחות אפשר לצמצם את היכולת שמקרים כאלה יקרו.

יוסף ג'בארין: לכן הפנייה של הוועדה למשרדים הרלוונטיים, בעיקר למשרד העבודה והרווחה ולמשרד האוצר.

יוסף ג'בארין: צריך לסיים את מלאכת התקנת התקנות.

יוסף ג'בארין: היה צריך לעשות את זה לפני שנה אבל עכשיו, עם תמונת המצב הזאת, בוודאי צריך לעשות זאת.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שבתוך ימים ספורים הוועדה תקבל את אותו נוסח שיאושר על ידי השר.

יוסף ג'בארין: הוועדה תרצה להיות שותפה באותו דיון שיתקיים עוד לפני שנגיע לשלב אישור התקנות.

יוסף ג'בארין: מטרת הדיון של הוועדה היא להבטיח שיש הסכמות בין כלל המשרדים הרלוונטיים, בעיקר משרד האוצר, וכך גם לקדם את העבודה ואת האישור הסופי שהוועדה הזאת תעשה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לקוות עם פתיחת שנת הלימודים ב-1 בספטמבר, הוועדה הזו תוכל לשבת כדי לאשר את אותו נוסח שיהיה כבר מוסכם וכדי לוודא שזה קורה הוועדה תקבע ישיבה שתתקיים תוך שבועיים, עוד לפני הפגרה בסוף החודש.

יוסף ג'בארין: זאת כדי לוודא שהדיון מתקדם ואולי כדי לסגור קצוות לקראת האישור הסופי של הוועדה.

יוסף ג'בארין: אם כן, אני מקווה שבתחילת השבוע נקבל את אותו נוסח שיפורסם לציבור ועם קבלתו אנחנו נקבע ישיבה שנקיים אותה תוך שבוע, אחרי שנפיץ גם לחברי הוועדה ולחברי הכנסת.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להדגיש שאנחנו רואים את הסחבת ואת העיכוב באישור התקנות הללו כביזוי של החוק.

יוסף ג'בארין: החוק קבע באופן מפורש שאת התקנות האלה צריך היה לאשר לפני שנה, שנה לאחר חקיקת אותו חוק.

יוסף ג'בארין: מדובר בתקנות מהותיות שמסדירות דברים מאוד מהותיים.

יוסף ג'בארין: נושאים שאמורים להבטיח את שלום הילדים, הגנה עליהם, הבטיחות של המקומות וכולי וכולי.

יוסף ג'בארין: לכן אין לקבל דחיות נוספות בעניין הזה.

יוסף ג'בארין: יש חשיבות רבה לקמפיין הציבורי.

יוסף ג'בארין: אנחנו שומעים על כך שמסגרות עדיין לא בקיאות בחובת הרישום, אפילו הרישום הראשוני.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שגם הורים עדיין לא מודעים מספיק לקיומם של שני החוקים.

יוסף ג'בארין: לכן חשוב מאוד שיהיה כאן קמפיין רציני.

יוסף ג'בארין: אמיר, אתה אומר שזה יהיה אבל זה צריך להיות עכשיו.

יוסף ג'בארין: הקריאה שלנו היא גם להורים.

יוסף ג'בארין: לא להתפשר על שלומם של הילדים שלהם ולשאול על האישור.

יוסף ג'בארין: אפילו צריך להיות שלט לגבי האישור הזה או לפחות לוודא שיש בקשה.

אמיר מדינה: יש הוראה והנחיה מפורשת לתלות את האישור בכניסה למעון.

יוסף ג'בארין: לכן זו קריאה שלנו גם להורים ליטול חלק בהגברת ההגנה הזו על ביטחונם של הילדים שלהם.

יוסף ג'בארין: לא לאשר מצב שהם פשוט את הילדים שלהם בגן שאין בו את האישור הראשוני.

יוסף ג'בארין: שוב, האישור הראשוני, אלה עדיין דרישות מינימליות של הכשרה, של תנאי המקום שאמורים להבטיח את שלום הילדים שלהם ושל כולנו.

יוסף ג'בארין: לגבי חוק המצלמות.

יוסף ג'בארין: הוועדה מבקשת להשאיר את החובה ושהמצלמות יותקנו בתחילת חודש ספטמבר.

יוסף ג'בארין: הוועדה חוששת שכל דחייה פורמלית בחוק תביא לעוד סחבת.

יוסף ג'בארין: המצלמות הן המכשיר המרכזי שיש לציבור, להורים ולנו כדי לעקוב אחרי מה שקורה במעונות היום.

יוסף ג'בארין: הוועדה מודעת לקושי המשפטי שנוצר, שהחל מה-1 בספטמבר זה יכול להפוך את אלפי המסגרות למסגרות לא חוקיות דבר שהוא כשלעצמו מהווה עבירה פלילית.

יוסף ג'בארין: לכן הוועדה תפנה לגורמים המשפטים, לפרקליט המדינה, כדי לראות איך פותרים את הסוגיה הזאת.

יוסף ג'בארין: אם תהיה אפשרות של הכרזה על תקופת מעבר של חודשיים, שלושה חודשים, שבעצם לא ישתמשו בחוק הזה ולא תהיה אכיפה כדי לאפשר מילוי הוראות החוק – זה אולי פתרון עדיף על דחייה פורמלית במועד קיום החוק, ה-1 בספטמבר.

יוסף ג'בארין: שוב, זה יהיה כמובן בכפוף להתייעצות הזו כי אנחנו גם לא רוצים לפגוע באותן מסגרות.

יוסף ג'בארין: אנחנו גם קוראים לכל המפעילים לפתוח בהליך הראשוני של הרישום וכמובן זה יחייב גם את משרד האוצר להקצות את התקציבים הנדרשים להשלמת כל המהלך הזה של התקנת המצלמות ולא רק במובן החלקי עליו שמענו היום, של מאות מסגרות, אלא של כל אלפי המסגרות שחייבות בהתקנה הזו.

אופיר כץ: גם מי שהתקין, צריך לתת לו מענה.

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: למרות שאני מבין שכבר יצאו קולות קוראים לגבי הספקים.

יוסף ג'בארין: אנחנו רוצים לקבל את רשימת הספקים, לרבות הפריסה הארצית שלהם.

יוסף ג'בארין: אני מניח שהמשרד מודע לכך שזה צריך להיות בכל הארץ כדי לאפשר את הנגישות של השירות הזה.

אמיר מדינה: בוודאי.

יוסף ג'בארין: אנחנו נשמח לקבל פניות של המפעילים לגבי קשיים.

יוסף ג'בארין: זה יהיה חשוב גם לקראת הדיון בתקנות.

יוסף ג'בארין: הוועדה מאוד מודאגת מהיעדר מספר מספיק של מפקחים כדי לקיים את החוק הזה.

יוסף ג'בארין: לפי הצרכים עליהם אנחנו שומעים מגורמי המקצוע כיום חסרים יותר מ-50 מפקחים בנוסף למספר המפקחים הקיימים.

יוסף ג'בארין: לפחות 50 מפקחים.

יוסף ג'בארין: לכן הפנייה שלנו אל משרד האוצר להבטיח את קיומו של התקציב.

יוסף ג'בארין: אנחנו הבנו שהתקציב הזה קיים ושוריין עם חקיקת החוק לפני כשנתיים.

יוסף ג'בארין: לכן צריך לוודא שהתקציב הזה מועבר אל משרד העבודה והרווחה כדי לאפשר איוש אותם לפחות 50 משרות נדרשות מה שיאפשר פיקוח ולו מינימלי על המסגרות הקיימות.

יוסף ג'בארין: זה תנאי מאוד חשוב ומאוד מרכזי במהלך הזה של קיום החוק והפיקוח על המסגרות.

יוסף ג'בארין: תוך שבועיים אנחנו נקיים דיון שיכלול גם דיון לגופו של עניין בנוסח התקנות שעד אז יופץ לציבור הרחב.

יוסף ג'בארין: אנחנו נקיים את הדיון בנוסח כדי להבטיח שיהיה אישור לתקנות הללו בכל המשרדים עד לפתיחת שנת הלימודים.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לכולם.