ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 34, 2020-07-28 13:00

תהלה פרידמן: צוהריים טובים.

תהלה פרידמן: אנחנו בדיון שיזם חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, שתיכף יציג את הנושא מנקודת המבט שלו.

תהלה פרידמן: רק אגיד דברי פתיחה בנוגע לקרן קרב.

תהלה פרידמן: קרן קרב היא אולי אחת התוכניות הוותיקות ביותר של חינוך משלים, תוכנית שפועלת במערכת החינוך מאז שנת 1992, שפועלת לעודד ולאפשר שוויון הזדמנויות – צהרונים, תוכניות העשרה, בית ספר של החופש הגדול, בית ספר של החגים.

תהלה פרידמן: בתור אימא, כשאני מבינה מה הדברים שהקרן מפעילה, אני שואלת את עצמי מה בדיוק אנחנו נעשה בלי זה בתור הורים, זה לגמרי לא ברור לי.

תהלה פרידמן: זה בעצם המקום שבו אנחנו עומדים כרגע.

תהלה פרידמן: התוכנית פועלת ב-125 רשויות מקומיות.

תהלה פרידמן: יש 3,600 מדריכים ועובדים בתוכנית, כלומר 3,600 אנשי חינוך ו-200 אנשי תשתית ומינהל.

תהלה פרידמן: מאז שנת 2018 התוכנית פועלת דרך החברה למתנ"סים.

תהלה פרידמן: זו בעצם שותפות משולשת של החברה למתנ"סים, משרד החינוך והרשויות המקומיות.

תהלה פרידמן: זה פועל בדרך מסורבלת, שבה משרד האוצר מעביר כסף למשרד החינוך, ומשרד החינוך מעביר כסף לחברה למתנ"סים, והחברה למתנ"סים מביאה גם את הכסף של הרשויות המקומיות.

ג'אבר עסאקלה: וגם ההורים משלמים.

תהלה פרידמן: אני ירושלמית אבל אני יודעת מחבריי שגרים בפריפריה, שבפריפריה התוכנית היא באמת רגל מאוד מאוד מאוד חזקה ומשמעותית במערכת החינוך המקומית.

תהלה פרידמן: באוזן אני יכולה לשמוע את מיכאל ביטון מדבר על קרן קרב בירוחם ואילו נפלאות היא מחוללת.

תהלה פרידמן: בעצם אנחנו נמצאים כרגע בסיטואציה, שלמרות שהתוכנית פועלת משנת 1992 ולמרות שהיא כל כך מרכזית היא לא מתוקצבת מבסיס התקציב של מדינת ישראל אלא בתקציב תוספתי, ומאחר ואין למדינת ישראל תקציב כבר זמן רב אז הכסף לא עבר, ומאחר והכסף לא עבר אז אין דרך להמשיך ולהפעיל אותה.

תהלה פרידמן: כרגע יש אלפי אנשים שעובדים בתוכנית ולא יודעים מה עומד לעלות בגורלם, ומאות אלפי אנשים שנהנים מן התוכנית ועוד לא יודעים שהם עומדים להיפגע.

תהלה פרידמן: מדובר על תקציב כולל של 240 מיליון שקל.

תהלה פרידמן: אני לא יודעת לומר מה החלוקה, אשמח לשמוע אחר כך, בין הרשויות המקומיות לבין משרד החינוך.

תהלה פרידמן: אני מבינה שהעובדים קיבלו הודעה שהעסקתם עומדת להסתיים.

תהלה פרידמן: מתרחש תהליך משפטי במקביל אלינו, שאנחנו לא ניכנס אליו, בעניין סוף ההעסקה.

תהלה פרידמן: זה תלוי ועומד בבית הדין לעבודה, זה לא במנדט שלנו.

תהלה פרידמן: המנדט שלנו הוא לייצג את הציבור שנהנה מן התוכנית ושואל את עצמו מה עומד לקרות, ולנסות להבין ממשרד האוצר וממשרד החינוך אנה אנו באים.

תהלה פרידמן: זה נושא הדיון שלנו.

תהלה פרידמן: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: תודה.

יוראי להב-הרצנו: קודם כול, אני מודה למנהלת הוועדה וליושב-ראש הוועדה שהסכימו לקיים את הדיון.

יוראי להב-הרצנו: אני מסייג קצת ואומר שאני חושב שהיה ראוי לקיים את הדיון בשבוע שעבר, מאחר והשבוע יצאו או יוצאים מכתבי הפיטורים לאנשי החינוך המופלאים האלה.

יוראי להב-הרצנו: ניגשתי לנושא הזה כי בעיניי תוכנית קרב אמורה להיות תוכנית שהבשורה ממנה מדברת על חלומות, על עשייה, על בשורה גדולה של תקווה, ובעצם הדיון הזה היא הופכת להיות סיפור עצוב מאוד, על תוכנית שעושה במשך עשרות שנים פעילות של שינוי חברתי וחינוכי, של צמצום פערים, שפועלת בעיקר בפריפריה הגיאוגרפית והחברתית אבל חוצה את ישראל מהצפון ועד הדרום.

יוראי להב-הרצנו: היא נותנת שני מיליון שעות העשרה ל-310,000 תלמידים ותלמידות בבתי ספר ובגנים, היא פועלת ב-125 רשויות מקומיות באמצעות כ-4,000 אנשי חינוך והוראה.

יוראי להב-הרצנו: נכון לעכשיו היא לא בסימן שאלה אלא התוכנית לא קיבלה אישור להמשיך לפעול בשנה הבאה.

יוראי להב-הרצנו: זאת אומרת שהיא לא תתקיים בשנה הבאה.

יוראי להב-הרצנו: אני חושב שהמסגור של השאלה כפי שהצגת אותו וכפי ששמעתי הבוקר את הדברים של יושב-ראש הוועדה ברשת ב' הוא לא נכון.

יוראי להב-הרצנו: אני חושב שהמסגור לא אמור להיות מה יעשו אותם אנשי חינוך ואותם תלמידים אלא איך ממשיכים את התוכנית הלאה בתצורתה הנוכחית, באופן שבו היא פועלת כרגע, ולא לראות איך לוקחים את 4,000 אנשי ההוראה, החינוך והמנהלה ומשבצים אותם בתוך מערכת החינוך כאנשי הוראה.

יוראי להב-הרצנו: בגלל התכליות החשובות של התוכנית ובגלל שהיא הוכיחה את עצמה, המשמעות של פירוקה היא בלתי מתקבלת על הדעת, במיוחד בתקופת חירום.

יוראי להב-הרצנו: לפיכך הפתרון שאנחנו צריכים לקבל, או ההחלטה שאני מבקש מן הוועדה או מן הגורמים במשרד החינוך לקבל היא האם התוכנית ממשיכה או לא ממשיכה.

יוראי להב-הרצנו: לא למצוא פתרונות, שבעיניי הם פלסטר, לראות איך ממשיכים לשלם לעובדי ההוראה, כי זאת לא המטרה של ההתכנסות שלנו כאן, אלא לראות איך ממשיכים בתוכנית ההעשרה, עם יותר מ-70 תוכניות העשרה חשובות שבאמת עושות פעילות קודש בכל רחבי הארץ.

יוראי להב-הרצנו: הפתרון שמדובר עליו עכשיו, שהוא מעין פלסטר, לראות איך משלבים את אותם אנשי חינוך בקפסולות, הוא בעיניי לא נכון.

יוראי להב-הרצנו: צריך לזכור שהקורונה תחלוף ואיתה אני מקווה שתרבות הקפסולות תחלוף מהר.

יוראי להב-הרצנו: צריך לשמר מקום של עובדי הוראה ותשתית, שאחרי 20 שנים שהם עושים את זה צריכים להמשיך ולהיות.

יוראי להב-הרצנו: זאת אומרת, אם היינו לא שבעי רצון מן התוכנית, אם היינו חושבים שהתוכנית לא ממלאת אחר מטרותיה שהוגדרו, אבל בדיוק ההיפך – זאת תוכנית מצוינת, שפועלת באמת באזורים שהם מוחלשים ממילא.

יוראי להב-הרצנו: צריך לראות איך עושים את זה.

יוראי להב-הרצנו: אני מבין שהנושא נמצא כרגע במשרד האוצר ושם עוצרים את התקציבים שקיימים למשרד החינוך.

יוראי להב-הרצנו: מדובר על תוכנית שעוברת משנה לשנה.

תהלה פרידמן: את זה נרצה להבין.

יוראי להב-הרצנו: התקציבים להערכתי נמצאים.

יוראי להב-הרצנו: אשמח לשמוע, גברתי יושבת-הראש, מן האוצר למה התוכנית הזאת לא נמצאת.

יוראי להב-הרצנו: מי שנמצא איתי בקשר, ואני נמצא בקשר עם מורים רבים מן התוכנית, רק לאחרונה דיברתי עם יעל ונטורה ועם אורלי לוי, שנמצאת איתנו בזום ואבקש לאפשר לה לדבר בהמשך הישיבה.

יוראי להב-הרצנו: באמת חשוב להבין מאנשי החינוך עצמם איך פותרים את הדבר הזה, איך ממשיכים את התוכנית.

יוראי להב-הרצנו: כל פתרון אחר יחטא למטרה.

תהלה פרידמן: אני מזדהה עם המסגור.

תהלה פרידמן: זה לא נועד להפחית מן העוצמה של הדאגה לזכויות ולעתיד של 4,000 עובדי התוכנית אבל כרגע המסגור שלנו נוגע למאות האלפים שזקוקים לתוכנית הזאת כתוכנית חינוכית.

ג'אבר עסאקלה: קודם כול, ברכות, פעם ראשונה שאת מנהלת ישיבה של ועדת החינוך.

ג'אבר עסאקלה: אני לא חבר קבוע בוועדת החינוך אבל באתי בשל הנושא, ואני מודה לחבר הכנסת יוראי להב הרצנו שהעלה את הנושא הזה.

ג'אבר עסאקלה: מחר גם יש לי שאילתה ישירה לשר החינוך בנושא הזה.

יוראי להב-הרצנו: היא אושרה.

יוראי להב-הרצנו: יופי.

ג'אבר עסאקלה: כן.

ג'אבר עסאקלה: אני גר בצפון, במע'אר.

ג'אבר עסאקלה: אני מכיר את התוכנית משנת 1992.

ג'אבר עסאקלה: יש כמה אנשים שאני מכיר שעובדים בתוכנית הזאת.

ג'אבר עסאקלה: החשיבות של התוכנית הזאת היא בעניין סגירת פערים.

ג'אבר עסאקלה: הפערים בין הפריפריה והמרכז בתחום החינוך קיימים וכולנו מודים שהם קיימים.

ג'אבר עסאקלה: התוכנית הזאת היא תוכנית של יצירתיות, של העשרה.

ג'אבר עסאקלה: היא מאוד מאוד משמעותית.

ג'אבר עסאקלה: דווקא הישוב שלי אמור להיכנס לתוכנית בשנה הבאה, ואנחנו מקווים שיצליח להיכנס.

ג'אבר עסאקלה: מדובר כאן לא רק על זכויות עובדים – זכויות עובדים זה נושא אחד, הבנתי ש-3,800 אנשים עובדים בתוכנית הזאת, וזה עומד בבית הדין לעבודה – אלא גם על מאות אלפי הילדים, זה מה שחשוב לנו עכשיו.

ג'אבר עסאקלה: משרד החינוך צריך לקחת אחריות.

ג'אבר עסאקלה: לא ייתכן שאנחנו חברי הכנסת נעבוד עכשיו מול משרד האוצר.

ג'אבר עסאקלה: זה תוכנית של משרד החינוך שהוא צריך להילחם עליה.

ג'אבר עסאקלה: התחושה שלי, שהוא לא נלחם עליה מספיק.

ג'אבר עסאקלה: יש לו זמן, אני חושב שאפשר להציל את המצב לפני השבוע הבא, לפני שיוצאים לפיטורים.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: נראה לי שזה מעבר מצוין.

תהלה פרידמן: ראיתי בזום שדודי מזרחי איתנו.

תהלה פרידמן: בתור מי שממונה על התקציבים במשרד החינוך ויושב על בור של 4 מיליארד שקל לתוכניות שאין להן תקציב כרגע, אשמח אם תגיד לנו מה המצב.

דודי מזרחי: תודה רבה.

דודי מזרחי: אני חושב שזה דיון חשוב מאוד.

דודי מזרחי: כפי שציינת, האתגר המרכזי שמשרד החינוך מתמודד איתו כרגע הוא לא רק עם תוכנית קרב אלא בגלל סדרה של אירועים שהתרחשו, ואם תרצו אוכל לפרט בפרוטרוט.

דודי מזרחי: כרגע אנחנו נמצאים בסיטואציה שחסרים בתקציב משרד החינוך בשנת 2020 כ-4 מיליארד שקלים עבור כל תוכניות הפעולות: תנועות נוער, ארגוני נוער, החברה למתנ"סים, תוכנית קרב – אני יכול להציג סדרה שלמה של פעילויות.

דודי מזרחי: בעצם כל מה שאינו שכר ישיר שמופעל לא באמצעות עובדי מדינה, או שכר עקיף שמועבר באמצעות בעלויות או רשויות מקומיות, כרגע אנחנו נמצאים בגירעון גדול מאוד.

דודי מזרחי: זה נובע משני דברים מרכזיים.

דודי מזרחי: דבר אחד, לא אושר תקציב המדינה לשנת 2020 ואנחנו נמצאים בתקציב המשכי.

דודי מזרחי: כשמשרד האוצר בנה את התקציב ההמשכי, הוא מלכתחילה בנה אותו כך שכל השכר הישיר והעקיף, שהוא המחויבויות הקשיחות של המדינה, מכוסה באופן מלא.

דודי מזרחי: כל תקציב הפעולות כוסה באופן חלקי, כך שלמעשה התקציב נתן לנו אפשרות לפעול עד בערך חודש יוני–יולי, עם הפרעה מינימלית.

דודי מזרחי: מעבר לכך אין לנו כיסוי תקציבי להמשך הפעילות.

דודי מזרחי: זה פער של כ-1.5 מיליארד שקל.

דודי מזרחי: דבר שני, מעבר לזה יש פער של 2.5 מיליארד שקלים שנובעים משיטת ניהול התקציב במדינת ישראל, שהוא תקציב שנתי ולא תקציב מתגלגל.

דודי מזרחי: המשמעות של זה היא שמידי שנה התקציב מאושר, ואם אנחנו נמצאים בסוף שנה – אני מתאר את הסיטואציה שהתרחשה ומתרחשת בכל משרד ממשלתי – בסוף שנה יש תקציבים שלמרות שנרשמה בגינם התחייבות החשב לא מסוגל לשלם אותם.

דודי מזרחי: ניקח לדוגמה את תוכנית קרב.

דודי מזרחי: בסוף חודש דצמבר 2019 היו תקציבים בהיקף משמעותי מאוד של עשרות מיליונים, כ-40 מיליון שקלים רק בתוכנית קרב – בכל המשרד זה 2.5 מיליארד שקל – שידוע שצריך לשלם אותם, אבל מאחר ואין עדיין דוחות ביצוע חלוטים המשרד לא יכול לשלם אותם.

דודי מזרחי: הפרקטיקה הנהוגה במשרדי הממשלה היא שהמשרד רושם התחייבות על התקציב הזה, זה מה שנקרא עודפים מחויבים.

דודי מזרחי: זה לא כסף עודף שלא צריך אותו, פשוט זה המינוח.

דודי מזרחי: הכסף נרשם כהתחייבות, עובר במעבר משנה לשנה למשרד האוצר, חונה במשרד האוצר, ובשנה רגילה הכסף הזה חוזר חזרה למשרד החינוך, או לכל משרד ממשלתי אחר, בתחילת השנה.

דודי מזרחי: מאחר ובשנה הזאת אין תקציב מדינה מאושר לשנת 2020, התקציבים הללו, שעבורם התחייב המשרד בשנת 2019 לרשויות ולספקים, לא הגיעו למשרד החינוך.

דודי מזרחי: המשמעות היא שמבחינת חשבות המשרד, המשרד נמצא בגירעון של 2.5 מיליארד שקל עבור אותם סכומים והוא לא מאפשר לנו לפעול גם בגובה התקציב ההמשכי שכן אושר בהיקפים הללו.

דודי מזרחי: מעבר לזה חסר את ה-1.5 מיליארד שקל.

דודי מזרחי: הסכום הכולל החסר הוא כ-4 מיליארד שקלים.

דודי מזרחי: אני מקווה שלא הלאיתי אתכם בהסבר אבל השתדלתי לפשט את זה ככל הניתן.

דודי מזרחי: הצפנו את הנושא הזה בכל הדיונים המקצועיים עם החשב הכללי ועם הממונה על התקציבים.

דודי מזרחי: הנושא עלה גם בדרגות הגבוהות ביותר בממשלה על ידי שר החינוך.

דודי מזרחי: נכון למועד זה אין לנו פתרון.

דודי מזרחי: אני אומר בצורה הכי ברורה, הבעיה שלנו לא נוגעת רק לתוכנית קרב אלא למאות פעולות, מאות תוכניות שלא יפעלו החל מ-1 בספטמבר אם הנושא לא יטופל, החל מנושאים שנוגעים לנוער בסיכון, והמשך לחינוך מיוחד, חינוך בלתי פורמלי, מתנ"סים.

דודי מזרחי: זו בעיה קשה מאוד.

דודי מזרחי: אנחנו לא מקלים ראש בכלל.

דודי מזרחי: זה דבר שחייבים לפתור אותו, ואנחנו מציפים אותו בכל מקום, אבל אנחנו לא מוסמכים להוציא תקציב שאינו מאושר.

ג'אבר עסאקלה: מה החלק של המדינה במימון תוכנית קרב?

ג'אבר עסאקלה: בכמה כסף מדובר?

דודי מזרחי: בכדי לסבר את האוזן, בשנת הלימודים הזאת מדובר בהערכה על סדר גודל של 117 מיליון שקל, זה החלק של המדינה בתוכנית.

תהלה פרידמן: כל היתר זה הרשויות המקומיות?

דודי מזרחי: רשויות מקומיות והורים.

יוראי להב-הרצנו: אני מבין את המורכבות של המצב, אני רואה את התמונה הגדולה כפי שאתה מציג אותה, אבל השאלה שלי היא האם לפחות ניתן למצוא איזה פתרון יצירתי, פיסקלית, אני פחות יודע מה הכלים שיש ברשותך, למצוא איזשהו פתרון זמני שיאפשר את המשך התוכנית עד דצמבר, לפחות עד סוף השנה הזאת.

יוראי להב-הרצנו: עם הפנים ל-2021 אני מקווה שיאושר תקציב המדינה ואז נוכל לדבר עליו, אבל לפחות שהתוכנית לא תסגור את שעריה אחרי 20 שנים.

דודי מזרחי: העלינו כל מיני רעיונות שיאפשרו, במירכאות כפולות, "להרוויח זמן", לעשות מהלכים לחודש או לחודשיים, אבל עד כה לא קיבלנו אישור למהלכים הללו ממשרד האוצר.

דודי מזרחי: מן הזווית שלהם – אני לא הדובר של משרד האוצר – הפער גדול מאוד.

דודי מזרחי: אני חוזר על הסכום: 4 מיליארד שקלים.

דודי מזרחי: היו כל מיני ניסיונות – ואני מקווה מאוד שלא יעלו אותם גם בוועדה אבל אשים אותם על השולחן – להגיד למשרד החינוך:

דודי מזרחי: מתוך הסכום הזה תתעדפו את הדברים הקריטיים ביותר כדי לפתוח את השנה.

דודי מזרחי: מה זה הדברים הקריטיים ביותר?

דודי מזרחי: מדובר כאן על שירותים שכולם חיוניים מאוד בפתיחת השנה, בין אם מדובר על עבודה עם נוער מנותק בתוכנית היל"ה ובין אם מדובר על נוער בסיכון ברשויות ותוכניות התערבות בחינוך המיוחד.

דודי מזרחי: לכן הסיטואציה כאן מורכבת מאוד.

דודי מזרחי: אני מקווה מאוד שיימצא פתרון.

דודי מזרחי: אנחנו עובדים על זה באינטנסיביות מול משרד האוצר ומקווים מאוד שיימצא פתרון.

תהלה פרידמן: נשמח לשמוע את נציגי משרד האוצר.

תהלה פרידמן: גל לנדאו מן החשב הכללי.

גל לנדאו: שלום, אני מנהל תחום חינוך בחשב הכללי.

גל לנדאו: דודי מזרחי תיאר את המצב בצורה די ברורה.

גל לנדאו: בסוף אנחנו בסיטואציה שבה לא אושר תקציב המדינה לשנת 2020, לצערי אנחנו לפחות לא יודעים כרגע מה הצפי.

גל לנדאו: במצב הזה ההוצאה הממשלתית מוגבלת מאוד מכוח חוק-יסוד: משק המדינה.

גל לנדאו: בעצם למשרד החינוך אין את המקורות הנדרשים על מנת לפתוח את התוכנית.

גל לנדאו: כפי שדודי מזרחי הסביר, הפערים הם לא רק לגבי תוכנית קרב אלא הפערים הם לעשרות אם לא למאות תוכניות ברמות שונות, חלקם דברים בסיסיים של פתיחת שנת הלימודים, שלא ניתן לפתוח שנת לימודים בלעדיהם, חלקם דברים יותר רכים, וכל דבר הוא חשוב בפני עצמו.

גל לנדאו: במצב הנתון למשרד החינוך, נוכח כל האתגרים שלו וכל הצרכים, אגב גם הקורונה שהולכת לאתגר את מערכת החינוך, ומשרד החינוך עובד על זה במרץ בהיערכות שלו, אין לו מקורות מימון להמשך התוכנית.

יוראי להב-הרצנו: שלום, תודה על הדברים שלך.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מצליח להבין איך הדבר הזה קורה.

יוראי להב-הרצנו: אני מבין שאתה מבין את המשמעות כי אתה מדבר על אנשים עם צרכים מיוחדים, על נוער בסיכון.

יוראי להב-הרצנו: מה הציפייה של משרד האוצר?

יוראי להב-הרצנו: הרי העלויות של ביטול התוכניות האלה הן הכבדה על אוצר המדינה בעוד 3, 5, 7 שנים כשתפגשו את אותם נערים במערכת הרווחה, ובמידה ולא יהיו לילדים בפריפריה אותם סיכויים כמו לילדים במרכז תפגשו אותם גם במערכת החינוך, גם במערכת הבריאות וגם במערכת הרווחה.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מצליח להבין את זה.

גל לנדאו: אני מבין את הטענות אבל חשוב לחדד.

גל לנדאו: בשנת 2020, לו היה תקציב מדינה מאושר, ההוצאה המתוכננת שהמדינה הייתה צריכה להוציא היא בערך – אל תתפסו אותי על המספר המדויק – 420 מיליארד שקל מתוך תקציב המדינה.

גל לנדאו: נוכח מגבלות התקציב ההמשכי, התקציב עומד על 400 מיליארד שקל, זה 20 מיליארד שקל פחות, שצריך לא להוציא אותו מאיזה מקום, לקצץ אותו.

גל לנדאו: יש הוצאות שבהן לא ניתן כמובן לעשות את זה, אם זה הוצאות שכר או הוצאות שמחויבות מכוח חוק, מכוח חוזים חתומים ומאושרים של המדינה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני, מה כן אפשר לעשות?

יוראי להב-הרצנו: אני מבין שבהוצאות הקשיחות אי אפשר לגעת, אבל איפה כן אפשר למצוא פתרון יצירתי שלא ישלח צעירים, ילדים ואלפי אנשי הוראה לאבטלה כשצריך אותם הכי הרבה בתקופת משבר כזאת?

גל לנדאו: אני חייב להגיד שאנחנו כמשרד האוצר לא יודעים להגיד שכרגע תוכנית קרב היא הדבר הכי חשוב במשרד החינוך לצורך פתיחת שנת הלימודים.

יוראי להב-הרצנו: אין שום בעיה, אבל מה שאתה מציג פה הוא לא אמירה ערכית או עקרונית על תוכנית קרב.

יוראי להב-הרצנו: פה אתה אומר שכל תוכניות ההעשרה של משרד החינוך, שנעות בין ילדים עם צרכים מיוחד, דרך תוכנית קרב ועד נוער בסיכון, ייסגרו.

גל לנדאו: אני אומר שעד שהכנסת תאשר תקציב מדינה למשרד החינוך אין מקורות.

תהלה פרידמן: יותר חמור מזה.

תהלה פרידמן: אומרים לנו ממשרד החינוך: אין לנו תקציב פעילות.

תהלה פרידמן: אנחנו יכולים לתת שכר למורים אבל אין לנו תקציב פעילות.

תהלה פרידמן: אני שואלת בתור אימא: מה אנחנו אומרים לאזרחי מדינת ישראל בשנה הבאה?

גל לנדאו: אני מבין את השאלה.

גל לנדאו: אנחנו גם נמצאים בחוסר נוחות, אבל בסוף הפתרונות בעולם הזה, צריך להבין, הם לא במשרד האוצר.

גל לנדאו: בסוף צריך לאשר תקציב מדינה.

גל לנדאו: אני אומר את זה באופן ברור.

גל לנדאו: זה לא שמשרד האוצר החליט לא להקצות כי לא בא לו.

גל לנדאו: כל תקציב המדינה, סך המגבלה שנתונה על המדינה בשנת 2020, שהיא 400 מיליארד שקל פחות או יותר, חולקה לכל משרדי הממשלה לפי מפתח מסוים.

גל לנדאו: למשרד החינוך יש תקציב שבו הוא צריך לפעול.

גל לנדאו: שכר של מורים, בין אם שכר ישיר של עובדי הוראה שהם עובדי משרד החינוך ובין אם שכר דרך בעלויות, הוא בדרגת חיוניות גבוהה יותר מתוכניות העשרה או תוכניות תוספתיות כאלה ואחרות.

גל לנדאו: במצב הנתון למשרד החינוך אין את המקורות האלה, אין פשוט מאיפה להביא עוד כסף.

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: אשמח לשמוע את הרשויות המקומיות.

תהלה פרידמן: רינת חכים, ראש תחום חינוך ורווחה במרכז המועצות האזוריות, נמצאת איתנו?

תהלה פרידמן: לא.

תהלה פרידמן: יש לנו מישהו מן השלטון המקומי?

תהלה פרידמן: מיכל מנקס.

תהלה פרידמן: השלטון המקומי – אתם השותף השני.

מיכל מנקס: נכון, ואנחנו כואבים פעמיים: פעם אחת את מחיר ביטול הפעילות ופעם שנייה את המחיר האישי שישלמו העובדים.

מיכל מנקס: אני מבינה לחלוטין את הדברים, אנחנו מכירים את הסוגיות שהמשרד מתמודד איתן, בתוכן ההיערכות ל-1 בספטמבר בצל הקורונה.

מיכל מנקס: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם המשרד בעניין הזה.

מיכל מנקס: אני מוכרח לומר שאנחנו מנסים לחפש פתרונות.

מיכל מנקס: ברור לנו שאם יאושר תקציב המדינה הכול ייראה אחרת, אבל זה לא בידינו, לפחות לא בידיי כרגע.

מיכל מנקס: אנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו עושים את הכי נכון והכי טוב בעת הזו, בהינתן כל התנאים הבלתי אפשריים האלה.

מיכל מנקס: הראשון הוא היעדר היכולת להשתמש בתקציב, השני הוא הסוגיה שלא ברור לחלוטין מה יהיה מתווה משרד הבריאות בנוגע לכל תוכניות ההכשרה והחוגים לאורך השנה.

מיכל מנקס: גם את זה אנחנו צריכים לשים על השולחן ולדבר על זה.

מיכל מנקס: לא שהייתי רוצה שזה יקרה אבל לי עדיין אין תשובה האם יהיו תוכניות העשרה, לא מפאת הכסף אלא מפאת הנחיות משרד הבריאות והמדיניות שהוא יקבע.

תהלה פרידמן: זה כבר נושא אחר.

תהלה פרידמן: את צודקת לגמרי, אבל זה לא הנושא שלנו כאן.

מיכל מנקס: זה כן הנושא משום שאם אין כניסה של מבוגרים נוספים למוסד החינוכי ואין תוכניות העשרה אז גם אילו היה תקציב לקרן קרב הם לא היו יכולים להיכנס למוסדות החינוך.

מיכל מנקס: גם זאת שאלה שחייבת להיות על השולחן, האם בכלל מותר.

תהלה פרידמן: כרגע במתווה שמדובר עליו במשרד החינוך אין כניסה - - -

מיכל מנקס: לא כך אמרתי.

מיכל מנקס: אין עדיין החלטה – לפחות אני עוד לא מכירה, יכול להיות שהיא קיימת – שנוגעת לפעילויות העשרה וחוגים במהלך יום הלימודים.

מיכל מנקס: ברור שזה נוגע לעוד סוגיה, וגם היא קשורה בוועדה הזו, והיא תשלומי התל"ן, דבר שנושק לדבר שקשור בדבר.

מיכל מנקס: בואו נשים את הכול על השולחן.

תהלה פרידמן: זו שאלה טובה מאוד, וטוב שאת מעלה אותה כי זו זווית נוספת של העניין שלא הייתי ערה לה.

מיכל מנקס: אני רוצה לחזור לעניין קרן קרב כי בכל זאת הדיון הזה מיועד להם, ולומר שליבנו דואב על סגירת התוכנית.

מיכל מנקס: דואב פעמיים: הן מנקודת המבט של העובדים – אנחנו מכירים את העובדים, ברשויות המרוחקות הפריפריאליות זה קשר הדוק רב-שנים פעמים רבות, עם נאמנות ולויאליות ופטריוטיות מקומית של אותם אנשי צוות.

מיכל מנקס: באמת נחמץ הלב.

מיכל מנקס: אבל כדי להיות פרקטיים צריך לשים את הכול על השולחן: האם יש תשלומי הורים מאושרים לתוכניות התוספתיות?

מיכל מנקס: האם משרד החינוך מאשר כניסה של מפעילי התוכנית הזו במהלך יום הלימודים?

מיכל מנקס: ואם לא אז איך אפשר לפחות לוודא שהעובדים יקבלו מקומות עבודה בתוך מערכת החינוך בתוכנית החלופית שאנחנו נערכים אליה ל-1 בספטמבר?

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: אני רוצה לקבל תשובה על השאלה: נגיד, אם ירצה ה', ויהיה תקציב, האם יוכלו העובדים להיכנס?

תהלה פרידמן: האם יורשו להיכנס לבתי הספר ולמסגרות?

תהלה פרידמן: אני לא בטוחה מי יכול לענות.

תהלה פרידמן: אשמח לשמוע ממנהלת התוכנית.

אורלי פרומן: אגיד לכם מהניסיון שלי, בכל אופן הייתי אי-אלו שנים במערכת החינוך, הייתי מנהלת מחוז תל אביב ומנכ"לית של משרד אחר.

אורלי פרומן: מה שמפריע פה, הדיון הוא נקודתי על קרן קרב, אבל הדיון צריך להיות על מה היא ההיערכות היום של משרד החינוך לפתיחת שנת הלימודים, זאת השאלה.

אורלי פרומן: גם שלחתי אתמול מכתב לרם שפע כי באמת כעסתי מאוד שהתבטל הדיון שהיה אמור להיערך אתמול בבוקר.

תהלה פרידמן: בשבוע הבא יש לנו שישה דיונים, אנחנו במרתון בשבוע הבא.

אורלי פרומן: בסדר, אבל אנחנו חודש לפני פתיחת שנת הלימודים, בשנה שהיא גם כך קשה מאוד בגלל כל הדברים האובייקטיביים שאנחנו מתמודדים איתם.

אורלי פרומן: יש המון נושאים.

אורלי פרומן: אחד הנושאים הוא קרן קרב, אבל זה חלק מכל התוכניות שעלולות אולי להתבטל.

אורלי פרומן: ולמה הן מתבטלות?

אורלי פרומן: מיכל מנקס ואני נמצאות במערכת הזו כל כך הרבה שנים.

אורלי פרומן: אני לא זוכרת שבגלל תקציב המשכי, בגלל מלחמות, בגלל קיצוצים רוחביים לא היו תוכניות במערכת.

אורלי פרומן: לא היה דבר כזה, אין דבר כזה.

אורלי פרומן: מערכת החינוך ב-1 בספטמבר צריכה להיפתח כפי שהיא.

אורלי פרומן: אפשר לעשות התייעלויות, אני לא אומרת שכל התוכניות שנמצאות במערכת הכרחיות, אבל בטח לא קרן קרב היא הדוגמה לגעת בה, כמו הרבה תוכניות פדגוגיות חינוכיות אחרות.

אורלי פרומן: ומה עם הכיתות שלא מתוקצבות?

אורלי פרומן: אין הרשאות לרשויות המקומיות על 3,000 כיתות.

אורלי פרומן: 1,700 בתי ספר לא מתוקשבים במדינת ישראל, קרי: לא רק שלא ערוכים ללימוד דרך הזום ולעידן הקורונה אלא הם לא ערוכים ללמד ולהורות במאה העשרים-ואחת, 1,700 מתוך 3,600, זה כ-50% מבתי הספר.

אורלי פרומן: תוכניות פדגוגיות, תוכניות חינוכיות – מה מצב כוח האדם?

אורלי פרומן: כמה מורים חסרים?

אורלי פרומן: כמה מנהלים חסרים?

אורלי פרומן: כמה גננות חסרות?

אורלי פרומן: איפה אנחנו עומדים?

אורלי פרומן: הזכירו פה תשלומי הורים – זה תהליך שהוועדה צריכה לאשר.

אורלי פרומן: ההיערכות לפתיחת שנת לימודים היא מאוד מאוד מורכבת כדי שב-1 בספטמבר יוכל שר החינוך לומר: נפתחה השנה כסדרה.

אורלי פרומן: יש פה מאות אלפי אנשים שעובדים, מרמת הגננת והמורה וכלה במנכ"ל משרד החינוך וכל הדרג, דרך הרשויות המקומיות, מרכז השלטון המקומי ואלפי אנשים.

אורלי פרומן: לכן שלחתי את המכתב אתמול לרם שפע כי אי אפשר לדחות את זה.

אורלי פרומן: אנחנו יכולים לשבת פה יום אחר יום, יש תהליכים, עכשיו נוסיף לזה את סיפור הקורונה.

אורלי פרומן: כל התסריטים צריכים להיות ברורים.

אורלי פרומן: כולנו מבינים שדברים משתנים לפעמים ברמה של שבוע, אבל חייבת להיות תוכנית סדורה, גם עם תקציב וגם עם תוכן.

תהלה פרידמן: בשבוע הבא יש לנו שישה דיונים, אנחנו נכנסים למרתון של פיקוח על היערכות לקראת 1 בספטמבר.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה להוסיף לדברים של אורלי פרומן ולענות לשאלתך.

יוראי להב-הרצנו: המשמעות של סגירת התוכנית היא שאחר כך, בהינתן שהיא מתפרקת – וזו כרגע המציאות שאנחנו צועדים לעברה – ייקח לפחות חצי שנה להחיות אותה מחדש כי יש תקופת צינון של לפחות חצי שנה.

יוראי להב-הרצנו: כלומר צריך לגייס מחדש את העובדים בתהליך שלוקח הרבה מאוד חודשים, זה לא אינסטנט.

יוראי להב-הרצנו: באופן כללי תוכניות החינוך וגיוס עובדי חינוך זה לא תהליך אינסטנט וייקח הרבה מאוד חודשים להתניע אותן מחדש.

יוראי להב-הרצנו: לכן חשוב נורא להתייחס לעובדה הזאת, שאם מקבלים החלטה – וההחלטה להבנתי היא של האוצר והיא נאמרה כאן:

יוראי להב-הרצנו: שהתוכנית סוגרת את שעריה – לא יהיה ניתן לשקם את התוכנית.

אורלי פרומן: אבל למה?

אורלי פרומן: זה בחיים לא מנע פעילות.

תהלה פרידמן: בחיים לא היה מצב שלא היה תקציב.

אורלי פרומן: לא נכון.

אורלי פרומן: כבר פתחנו שנת לימודים בתקציב המשכי.

אורלי פרומן: זה לא שנה יוצאת דופן.

אורלי פרומן: היא שנה יוצאת דופן בכאוס הפוליטי שלה, בכאוס הניהולי שלה, אבל היא לא יוצאת דופן בנושא הזה.

אורלי פרומן: למה צריכים למנוע מ-300,000 תלמידים מן הפריפריה שרוצים לקדם אותם - - -

תהלה פרידמן: הם אומרים שזה לא בבסיס התקציב אלא תוספתי.

אורלי פרומן: תאמיני לי שאני מבינה.

אורלי פרומן: הייתי מנכ"לית משרד, אני ניהלתי בסיס.

תהלה פרידמן: אז איך עשו את זה?

אורלי פרומן: כפי שמתגברים על בעיות.

אורלי פרומן: אנחנו עכשיו בחודש אוגוסט.

אורלי פרומן: במשך שבעה חודשים השנה הזאת התנהלה, פלוס שנה קודם, לא עצרו תוכניות.

אורלי פרומן: יש מנגנונים שמשחררים.

אורלי פרומן: מעולם לא פגעו במערכת החינוך ואסור לנו לתת לזה לקרות, וזה לא צריך לקרות גם הפעם.

אורלי פרומן: שהאוצר לא יאיים ולא ינצל את חילופי השר, המנכ"ל וכולי.

תהלה פרידמן: נראה לי שזה תוספת משמעותית מאוד על ידי מי שמכירה את המערכת טוב יותר.

יוראי להב-הרצנו: לכן שאלתי את אנשי משרד האוצר מה הם הפתרונות.

יוראי להב-הרצנו: היה לי תמוה מאוד לשמוע שהפתרון הוא שאין פתרון.

יוראי להב-הרצנו: אולי כדאי לשמוע את מיכל מנקס ואת אורלי לוי מתוכנית קרב.

אורלי פרומן: מיכל, סליחה שהפרעתי לך באמצע.

תהלה פרידמן: אשמח לחזור לנציג משרד האוצר.

תהלה פרידמן: גל, אתה מוכן להתייחס?

גל לנדאו: כפי שאמרתי קודם, לצערי אין לנו פתרונות.

גל לנדאו: שנת 2020 היא לא כמו שנים קודמות ללא תקציב מדינה.

גל לנדאו: המצב המקרו-כלכלי היה שונה לחלוטין.

גל לנדאו: אנחנו בשנה מאוד מאוד מאתגרת, בלי קשר למצב הפוליטי.

גל לנדאו: המצב המקרו-כלכלי מאוד מאוד מורכב.

יוראי להב-הרצנו: מה זאת אומרת מקרו-כלכלי?

יוראי להב-הרצנו: מדובר פה על תקציב המשכי.

יוראי להב-הרצנו: זה לא מקרו-כלכלה, זה תקציב.

ג'אבר עסאקלה: מבחינת הכסף.

גל לנדאו: בשנה רגילה הפעם האחרונה שהיה תקציב המשכי זה שנת 2015.

גל לנדאו: המדינה פעלה כמעט 11 חודשים עם תקציב המשכי, תקופה ממושכת יותר מהעת הנוכחית, אבל זה היה שנה שבה הוצאות הממשלה היו נמוכות יותר, הגירעון שהתחלנו איתו את השנה היה נמוך יותר והיה אפשר לתמרן בתוך אותה שנה.

גל לנדאו: החובות היו בסטטוס שונה, החזרי החובות, הפירעונות.

גל לנדאו: זה התמונה המקרו-כלכלית של מדינת ישראל.

גל לנדאו: שנת 2020 הרבה יותר מורכבת בהיבט הזה.

אורלי פרומן: את כל זה אתה רוצה לשים על גב ילדי מדינת ישראל?

אורלי פרומן: לא ניתן.

אורלי פרומן: לא ניתן לשים את כל זה על גב הילדים.

אורלי פרומן: זה לא ילך.

יוראי להב-הרצנו: אתה אומר שבגלל הקורונה?

גל לנדאו: גם בלי קשר לקורונה זו הייתה שנה מאתגרת ומורכבת מלכתחילה.

יוראי להב-הרצנו: מה זאת אומרת?

יוראי להב-הרצנו: אתה מתייחס לנתונים הכלכליים של כלכלת ישראל שנפגעה בגלל הקורונה.

גל לנדאו: אנחנו בסוף פועלים בעולם של תקציב המשכי, שהוא עולם מאוד מאוד מסודר, זה מקום שבו הממשלה לא אישרה תקציב.

גל לנדאו: יש חוקים מאוד מאוד ברורים איך מנהלים את אותו תקציב.

גל לנדאו: יש מגבלה לסך ההוצאה.

גל לנדאו: אין למשרד האוצר מקורות, רזרבות נסתרות או דברים אחרים.

יוראי להב-הרצנו: אישרנו אתמול בכנסת, הצבעתי בעד העברת 6 מיליארד שקלים.

יוראי להב-הרצנו: איך יכול להיות שיש 6 מיליארד שקלים למענקים של 750 שקל לפחות לאדם ואין 116 מיליון שקל לתוכנית קרב שמטפלת ב-300,000 ילדים ומקנה להם שוויון הזדמנויות בחינוך?

יוראי להב-הרצנו: איך זה יכול להיות?

יוראי להב-הרצנו: יש כסף, אישרנו אתמול.

גל לנדאו: יש הבדל בין עולם של מה שנקרא קופסאות הקורונה, הוצאות חד-פעמיות המחויבות לשם התמודדות עם נגיף הקורונה, לבין עולם של תקציב המדינה השוטף לצורך מימון שוטף של הוצאות המדינה.

גל לנדאו: יש הפרדה ביניהם.

תהלה פרידמן: לא מגדילים את התקציב.

תהלה פרידמן: כפי שנאמר פה, זה תקציב המשכי, אז יש מנגנונים.

תהלה פרידמן: אומרת פה חברת הכנסת פרומן: כבר היו דברים מעולם – החלטות ממשלה, דברים מעין אלה.

אורלי פרומן: יש מנגנונים בקרב הממשלה, הכנסת ומשרדי הממשלה כדי להתגבר על סיטואציות כאלה.

אורלי פרומן: לא יכול להיות שילדי ישראל ישלמו את המחיר.

אורלי פרומן: זה לא יעבור.

אורלי פרומן: אתם מנסים להקשות.

אורלי פרומן: אני מנסה להבין את הראש שלכם.

אורלי פרומן: אבל אתם פוגעים בילדים שלכם.

אורלי פרומן: השתגעתם?

אורלי פרומן: זה לא יקרה.

ג'אבר עסאקלה: אתה אומר לנו למעשה שהחינוך נמצא בתחתית סולם העדיפויות, הילדים נמצאים בתחתית סולם העדיפויות.

גל לנדאו: קצת מקומם שהאשמה נזרקת על משרד האוצר.

גל לנדאו: בפועל יש כאן בעיה שלא אושר תקציב מדינה ואין תקציב לפעילות המשרדים.

אורלי פרומן: גם אנחנו היינו רוצים שהתקציב יעבור.

אורלי פרומן: אתה עכשיו מפעיל גם על הוועדה הזאת את הלחץ שלכם שהתקציב כבר יעבור.

אורלי פרומן: אתה בזירה הלא נכונה.

אורלי פרומן: אנחנו עכשיו בוועדה מקצועית, שמדברת על ילדי מדינת ישראל שהולכות להילקח מהם תוכניות חשובות מאין כמוהן, ששנים לקח למערכות לבנות אותן נכון, לקדם ילדים מן הפריפריה שיזכו לקבל מוזיקה ומחול וציור ומדעים ומה לא, זה הדבר היחיד שהם עוד מקבלים.

אורלי פרומן: אז אל תעשו את המלחמה עכשיו בוועדה מקצועית חוצת מפלגות.

אורלי פרומן: את המאבק הזה תעשה במקומות האחרים, לא פה.

יוראי להב-הרצנו: אני גם לא מצליח להבין את התשובה הנורמטיבית, התשובה הערכית.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מצליח להבין.

יוראי להב-הרצנו: יש פה פגיעה בילדים, בתלמידים הכי מוחלשים של מדינת ישראל, ואתה אומר שאין כסף.

יוראי להב-הרצנו: אני יודע שיש כסף, באוצר יש הרבה מאוד כסף.

יוראי להב-הרצנו: תבצעו את ההסטות הנדרשות.

יוראי להב-הרצנו: אני מבין שאתה מושך כתפיים.

יוראי להב-הרצנו: יכול להיות שאתה לא הגורם במשרד האוצר שמקבל את ההחלטות.

יוראי להב-הרצנו: ראוי שישלחו מן האוצר גורמים שיכולים לתת לנו תשובות על סדרי עדיפויות.

תהלה פרידמן: הרי כולנו יודעים שאנחנו לא מתקיפים את האדם הנכון.

גל לנדאו: אני מתנצל.

גל לנדאו: כולם יודעים שאנחנו בתקציב המשכי.

גל לנדאו: כל כסף שיופנה למשרד החינוך עכשיו בא על חשבון תקציב אחר, על חשבון משרד התחבורה לבניית כבישים, על חשבון משרד הרווחה לסיוע לאוכלוסיות שונות ועל חשבון משרדים נוספים.

גל לנדאו: אין כסף יש מאין.

אורלי פרומן: זה הכול בעיות שלכם, זה לא בעיות שלנו.

אורלי פרומן: זה תמיד היה נכון, וזה תמיד נכון בשיקולי תקציב.

אורלי פרומן: זה לא עובר את הכפתור אצלנו.

אורלי פרומן: אנחנו צריכים להגן על ילדי ישראל.

אורלי פרומן: אני מבינה שאתה מנסה עכשיו להראות לי את התמונה כולה.

אורלי פרומן: כרגע אנחנו צריכים להגן על מערכת החינוך ועל ילדי ישראל, שיקבלו את מה שהמדינה חייבת לתת להם.

יוראי להב-הרצנו: עוד משהו, להציג את זה בתור תוכנית העשרה – בוא, זה חלק ממערכת החינוך, זה חלק מחוט השדרה הפדגוגי של הרבה מאוד מסגרות לימוד פורמליות במדינת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: העובדה שזה מיקור חוץ או באמצעות זיכיונות זה עניין טכני בלבד.

יוראי להב-הרצנו: ברמה המהותית מדובר בחלק בלתי נפרד ממערכת החינוך.

ג'אבר עסאקלה: והמדינה נותנת שליש מזה.

יוראי להב-הרצנו: להגיע לוועדה הזו, שהיא ועדה סטטוטורית של הכנסת, ולהגיד: אין כסף בגלל תקציב המשכי – חברת הכנסת פרומן, שהייתה מנכ"לית משרד במדינת ישראל וראש אגף, אומרת לך שזה פשוט לא נכון עובדתית, ואז אתה מתחיל לדבר על מקרו-כלכלה ועל נזקי הקורונה.

יוראי להב-הרצנו: בגלל נזקי הקורונה צריך לחזק את המערכים האלה ולא לקצץ בהם.

תהלה פרידמן: למען האמת זה רק מעלה חזק את השאלה למה זה מיקור חוץ.

תהלה פרידמן: זה באמת חלק אינטגרלי מן המערכת.

ג'אבר עסאקלה: זו גם תוכנית שהמדינה משלמת בה בערך שליש.

ג'אבר עסאקלה: אני לא מקבל את המספרים שהצגת.

ג'אבר עסאקלה: בתוכנית הזאת ההורים והרשויות המקומיות משלמים שני-שלישים והמדינה משלמת שליש.

תהלה פרידמן: רשויות מקומיות זה גם תקציב של המדינה.

אורלי פרומן: יש פה שותפים לתוכנית.

ג'אבר עסאקלה: אין להם את הכסף הזה.

אורלי פרומן: אבל ברגע שאין את הכסף של המדינה אז התוכנית נופלת, זה הסיפור.

תהלה פרידמן: אשמח לתת את רשות הדיבור לאורלי לוי, שהיא יושבת-ראש ועד העובדים של תוכנית קרב.

אורלי לוי: ראשית, אני מודה לכם על קיום הדיון.

אורלי לוי: אנחנו פונים פה בבקשה לוועדה לעשות כל מה שיש לאל ידה על מנת שיינתן אישור הפעלה לתוכנית קרב לשנת הלימודים הבאה.

אורלי לוי: אני שומעת את כל הדברים שנאמרים פה.

אורלי לוי: אנחנו לא מנותקים מן המציאות שמתרחשת במדינה, אנחנו מבינים את הכול, אבל יחד עם זאת, כפי שהיטיבו להגיד חברי הכנסת, עובדי קרן קרב הם עובדים מנוסים, ותיקים.

אורלי לוי: זה תוכנית שעובדת יותר מ-20 שנים, יותר מ-25 שנים בתוך מערכת החינוך.

אורלי לוי: נכון שאנחנו לא מאורגנים כמו המורים, נכון שאנחנו עובדים תחת מכרז, אבל עדיין אנחנו חלק בלתי נפרד ממערכת החינוך במקומות שבהם אנחנו עובדים.

אורלי לוי: גם כבוד יושבת-ראש הוועדה ציינה את הדברים האלה בצורה מיטבית.

אורלי לוי: אנחנו באמת חלק בלתי נפרד מתוך המערכת הזאת.

אורלי לוי: צריך לזכור שמדובר בכמעט 4,000 עובדים, שאחר כך ייצאו למעגל האבטלה.

אורלי לוי: גם אז יצטרכו לשלם להם כסף כשהם יחתמו בלשכת העבודה, זה לא חינם כשהם יושבים בבית.

אורלי לוי: במקום שהם ישבו בבית ויקבלו דמי אבטלה – אלה אנשים שרוצים לעבוד, אנשים מסורים שנתנו את חייהם לתוכנית קרב, יש פה אנשים שעובדים יותר מ-20 שנים בתוכנית הזאת, זה לא בני 20–22 שסיימו צבא ובאו לעבוד.

אורלי לוי: מדובר על עובדים מסורים ומקצועיים שעובדים הרבה מאוד שנים בתוכנית.

אורלי לוי: ממוצע הגילאים הוא מעל גיל 40 והם עובדים בתוך מערכת החינוך מתוך שליחות ומתוך הרצון.

אורלי לוי: אני רוצה להגיד שגם בהפגנה שקיימנו, מאבק העובדים לא מנותק מן המאבק של הילדים, מלהציג את הקול של הילדים והילדות במערכת החינוך שזקוקים להעשרה, שזקוקים להפוגה.

אורלי לוי: בחלוקת הכיתות לקפסולות יצטרכו עוד כוח אדם.

אורלי לוי: עדיף וראוי שכוח האדם הזה יהיה כוח אדם מקצועי, כוח אדם ראוי, שמכיר את מערכת החינוך, שמכיר את העבודה בתוך בתי הספר וגני הילדים, שמכיר את הצוותים החינוכיים ושהעבודה הזאת לא זרה לו.

אורלי לוי: ראוי שהם יהיו בבתי הספר בחלוקת הכיתות לקפסולות וייתנו העשרה איכותית מתוך 70 תוכניות שקיימות בתוכנית קרב.

אורלי לוי: זה דבר אחד.

אורלי לוי: דבר שני, אנחנו מאוגדים בהסתדרות.

אורלי לוי: לקח לנו הרבה מאוד שנים, אחרי 20 שנים הגענו להסכם קיבוצי שמאפשר לעובדים שלנו העסקה רציפה.

אורלי לוי: זה היה מאבק ארוך מאוד ולא פשוט.

אורלי לוי: יש לנו היום העסקה רציפה ויש איזו הסדרה והכרה של מדינת ישראל, שהשכילה להכיר בתוכנית הזאת והשכילה להכיר בזכויות העובדים.

אורלי לוי: זה קרה בשנת 2015.

אורלי לוי: היום אנחנו עומדים בפתח של מאבק נוסף, אנחנו עומדים לפני פיטורים בגלל התקציב ההמשכי, בגלל שאין תקציב מדינה, בגלל הקורונה, בגלל אני לא יודעת מה.

אורלי לוי: לא יכול להיות שפעם אחרי פעם אנשי חינוך מסורים, שעושים עבודה מצוינת, בעיקר בפריפריה החברתית והגיאוגרפית של מדינת ישראל, יהיו תחת איום כזה.

אורלי לוי: כל פעם, חדשות לבקרים אנחנו נהיה תחת איום.

אורלי לוי: והפעם באמת האיום גדול מתמיד.

אורלי לוי: הדברים הגדולים ברורים לי.

אורלי לוי: ברמת השטח, ברמת הפעולה כרגע אני בטוחה שאפשר למצוא דרך, למצוא איזה גשר של חודש–חודשיים כדי שלא נגיע למצב של פיטורים.

אורלי לוי: יוראי להב הרצנו, אתה דיברת על כך שייקח חצי שנה להחזיר אחר כך את התוכנית.

אורלי לוי: זה לא ייקח חצי שנה.

אורלי לוי: לא תהיה תוכנית קרב, נקודה.

אורלי לוי: יש פה אנשים מוכשרים עם איכויות גבוהות מאוד ואנחנו נלך לחפש עבודה במקום אחר ואנחנו נמצא אותה, חלקנו, וחלקנו נישאר מובטלים בבית.

אורלי לוי: התוכנית כתוכנית שלמה, כתוכנית עם מערך פדגוגי ומערך הדרכה ומערכת של מדריכים ומערך של 70 תוכניות, שנמצאות כולן יחד כיחידה, תתפרק ולא תוכל לחזור להיות כפי שהייתה עד היום.

אורלי לוי: צריך גם לזכור שהעובדים כבר מותשים ממלחמות ואין להם כוחות יותר להיות בסיטואציה הזאת שוב ושוב ושוב.

אורלי לוי: המקום של ועדת החינוך ושל הממשלה ושל מדינת ישראל לקחת אחריות על הדבר הזה ולהגיד שהחינוך לא פחות חשוב מדברים אחרים והעשרה לא פחות חשובה מדברים אחרים.

אורלי לוי: הוזכר פה גם עניין תשלומי ההורים.

אורלי לוי: אני רוצה להגיד, אני בטוחה שילדים בדימונה ובקריית מלאכי ובכל הישובים שפועלת בהם תוכנית קרב, ישובי הפריפריה, יהיה להם קשה יותר לשלם 250 שקלים בכל חודש לחוג אחר הצוהריים במתנ"ס או בכל חוג פרטי כזה או אחר.

אורלי לוי: יהיה להם פשוט יותר לשלם 250 שקלים לשנה שלמה ולקבל פעמיים–שלוש בשבוע שיעורי איכותי בתוך המערכת וביום הלימודים, עם החברים שלהם ועם הילדים שאיתם הם לומדים ביום-יום, מה שישפיע על האקלים החברתי, על האקלים הכיתתי, על האקלים הבית-ספרי ובטח בממד האישי על כל ילד וילדה במערכת החינוך.

אורלי לוי: אני מבקשת מן הוועדה לעשות ככל שעולה בידה על מנת לפתור את הבעיה הזו.

אורלי לוי: תודה רבה לכם.

תהלה פרידמן: תודה, אורלי לוי.

תהלה פרידמן: אין לי אלא לומר שהתסכול זועק לשמיים מכל הבחינות, גם המצב שבו מעדיפים לשלם דמי אבטלה לאנשים במקום לאפשר – אפילו אם הם לא יכולים לעבוד, את אותו תקציב הרי אפשר להשקיע בהפעלה.

אורלי פרומן: במקום שיעבדו בבית ספר ישלמו להם דמי אבטלה.

אורלי פרומן: אותה מדינה שרוצה לחסוך הולכת להוציא במקום אחר.

תהלה פרידמן: וגם המצב שלא מאשרים תקציב.

יוראי להב-הרצנו: נפגוש את אותם ילדים שהדבר הזה נחסך מהם בעוד שלוש, ארבע, חמש שנים דרך מערכות אחרות, כשהתשלום יהיה במזומן והרבה יותר כואב לכל הצדדים.

תהלה פרידמן: וגם כרגיל מי שנפגע ראשון הוא תמיד החלש יותר, זה כל הזמן כך.

תהלה פרידמן: התסכול באמת זועק לשמיים.

תהלה פרידמן: מה אני יכולה לומר?

תהלה פרידמן: הוועדה קוראת לממשלה ישראל להעביר תקציב.

תהלה פרידמן: אני כל הזמן נושכת שפתיים לא לומר – הרי בסוף כולנו מודעים לסיפור הפוליטי ולוויכוח האם המדינה הולכת להעביר תקציב ל-10 שבועות או ל-14 חודשים.

יוראי להב-הרצנו: אולי לך הפתרונים.

אורלי פרומן: בכל מקרה, מכיוון שמערכת החינוך תמיד חולשת על שתי שנות תקציב, היא נפתחת ב-1 בספטמבר, אז בכל מקרה היא תמיד מתנהלת אחרת בגלל שיש תקציב קלנדרי ויש תקציב של מערכת החינוך.

אורלי פרומן: לכן אני מבקשת מאוד שיגיע לדיון הראשון בנושא היערכות לפתיחת שנת הלימודים מנכ"ל המשרד, ייתכן סקירה איפה הבעיות, מה בטוח לא יהיה מבחינתו, מה בטוח יהיה, מה עומד בסימן שאלה.

אורלי פרומן: אנחנו צריכים לקבל תמונה שלמה ולא לדון תוכנית–תוכנית, כדי שנוכל אחר כך לדעת על מה אנחנו מדברים.

תהלה פרידמן: זה נראה לי סיכום מצוין.

תהלה פרידמן: זה גם סיכום קל יחסית כי אנחנו שם.

תהלה פרידמן: בשבוע הבא הוועדה הזאת תתחיל בדיונים לקראת פתיחת שנת הלימודים.

יהודית גידלי: ביום שני הקרוב הוועדה תפתח בסדרת דיונים בנושא ההיערכות לפתיחת שנת הלימודים, והדיון הראשון יהיה בהשתתפות מנכ"ל משרד החינוך.

אורלי פרומן: אני מבקשת שהוא יהיה גם על הבעיות להיערכות לפתיחת שנת הלימודים, כי על הבעיות אנחנו צריכים לדון ולעזור לקדם.

תהלה פרידמן: בדיוק.

תהלה פרידמן: זה באמת הצד שני, שלמרות מה שנראה פה, שזה כנסת מול ממשלה, בסוף כולנו באותו צד, שהוא אזרחי מדינת ישראל ותלמידי מדינת ישראל.

תהלה פרידמן: מטרת הפיקוח שלנו היא לנסות לדחוף ככל האפשר, לראות שקבלת ההחלטות, גם במצב המשבר הזה, היא מושכלת, הגיונית והיא לא מקריבה את החלשים.

אורלי פרומן: אולי לפני שאת מסכמת, אני רוצה לומר בנימה אישית, מכיוון שאני מכירה חלק גדול ממדריכי קרן קרב והעובדים בה: בואו לא נעשה עוול לעצמנו ונוותר עליהם, באמת.

אורלי פרומן: זו קבוצה איכותית שפיתחה לאורך שנים תהליכים חינוכיים פדגוגיים ראויים.

אורלי פרומן: אני לא רוצה שהמערכת תוותר עליהם, באמת שלא.

תהלה פרידמן: אני רוצה לסכם כדלהלן.

תהלה פרידמן: היה מן הראוי שהתוכנית של קרן קרב לא תהיה מיקור חוץ אלא מן הראוי שתהיה חלק מן המערכת.

תהלה פרידמן: מאז שנת 1992 היא חלק אינטגרלי מן המערכת, ולכן כל המשחקים האלה הם משחקים חשבונאיים.

אורלי פרומן: את יודעת למה זה כך, כי את חוק יום לימודים ארוך לא יישמו אף פעם ואז התחילו לשים טלאים של פעולות העשרה וכן הלאה.

אורלי פרומן: אם היו מיישמים את חוק יום לימודים ארוך, את החוק שהכנסת הזאת חוקקה, הרבה דברים היו נראים אחרת.

יוראי להב-הרצנו: אולי לפני הסיכום שלך כדאי לאפשר למנהלת התוכנית לדבר.

תהלה פרידמן: נכון.

תהלה פרידמן: סליחה.

תהלה פרידמן: תודאי, יוראי.

תהלה פרידמן: היה מן הראוי ואני מתנצלת.

תהלה פרידמן: מנהלת התוכנית, מיכל גלילי, בבקשה.

מיכל גלילי: שלום לכולם ותודה על רשות הדיבור.

מיכל גלילי: הקשבתי היטב לכל מה שנאמר ואני כמובן מצטרפת לדברים.

מיכל גלילי: אני רוצה להוסיף שתיים–שלוש נקודות.

מיכל גלילי: הנקודה הראשונה, בהתייחס לדברים שנאמרו, אני רוצה לומר שאנחנו עובדים בצמוד ליחידה המקצועית במשרד ומכינים תוכניות שונות לעבודה בקפסולות, כך שעם תחילת שנת הלימודים אנחנו נהיה מוכנים לעבודה.

מיכל גלילי: אני אומרת את זה בתשובה לדברים שאמרה מיכל מנקס.

מיכל גלילי: מן הסתם אנחנו גם עובדים עכשיו בבתי הספר של החופש הגדול, בהתאם לנהלים של משרד הבריאות.

מיכל גלילי: כך שהסוגיה הזאת בעיניי כבר פתירה ומן הסתם גם תהיה פתירה במהלך שנת הלימודים.

מיכל גלילי: אנחנו בהחלט יודעים לעבוד על פי הנהלים.

מיכל גלילי: שוב אני אומרת, אנחנו עובדים על פי ההנחיות הן של משרד הבריאות והן של משרד החינוך כך שלגבי השאלה הזאת אני חושבת שלא צריכים להיות מודאגים.

מיכל גלילי: אני רוצה להגיד באופן כללי שהתוכנית אכן עובדת הרבה מאוד שנים ופיתחה תוכניות וכולי.

מיכל גלילי: יש פה משאב, הן חינוכי והן מבחינת ההון האנושי, כאשר גם משרד החינוך וגם משרד האוצר צריכים להבין שהם מחזיקים בידם איזשהו הון שצריך לשמור אותו.

מיכל גלילי: סגירת התוכנית למעשה אומרת שיורד לטמיון כל העושר הזה שתוכנית קרב מחזיקה בתוכה, זה נעלם.

מיכל גלילי: יחד עם סגירת התוכנית יורד לטמיון כל העושר הזה של התוכניות ושל האנשים שלוקחים איתם את כל מה שהתוכנית הצליחה לפתח.

מיכל גלילי: זה פשוט מעשה חלם.

מיכל גלילי: אפילו מבחינה כלכלית, למי שדיבר כנציג משרד האוצר, צריך לחשוב היטב על הדבר הזה כי זה מעשה שהוא לא כלכלי לסגור את התוכנית.

מיכל גלילי: אני באמת חושבת שעם קצת רצון ומחשבה יצירתית אנחנו יכולים לעשות איזשהו גישור על הפער הזה.

מיכל גלילי: אנשים בתוכנית קרב עובדים בה הרבה מאוד שנים, ולא במשכורות מאוד מאוד גבוהות, קמים כל בוקר לעבודה עם אור בעיניים ורואים בעבודה שלהם שליחות.

מיכל גלילי: אני יכולה להעיד שכאשר אנחנו בכל שנה מחתימים את הרשויות המקומיות, בכל שנה ושנה מחדש אנחנו מחתימים רשויות מקומיות, והעובדה שהרשויות המקומיות, וגם הורים, בכל שנה ושנה מחדשים את הקשר עם תוכנית קרב זה משום שהם מכירים בתרומה של התוכנית הזאת לילדים ולילדות.

מיכל גלילי: הזכירו פה את סוגיית תשלומי הורים, אבל העובדה שבכל שנה ושנה רשויות והורים מחדשים את הקשר עם התוכנית, היא מעידה כאלף עדים על טיב התוכנית ועל המשמעות שיש לתוכנית הן ברשויות והן בקרב ההורים.

מיכל גלילי: התוכנית עובדת מגן הילדים בזרעית שעל גבול הצפון ועד בית ספר ים סוף באילת, בכל רחבי הארץ.

מיכל גלילי: התוכנית הזאת עובדת בכל המגזרים – דתיים וחילוניים, יהודים וערבים.

מיכל גלילי: אנחנו יודעים לתת תשובות לבתי הספר הממלכתיים, לחינוך המיוחד, לגני הילדים, לכל הכיתות מ-א'–ו'.

מיכל גלילי: זו תוכנית שבמהלך השנים הצליחה לפתח איכויות ומקצועיות.

מיכל גלילי: כשמסתכלים על מה שקורה עכשיו, אתה שואל את עצמך, אחרי כל כך הרבה שנים ופיתוח כזה של מקצועיות – יש את יחידת ההדרכה, יש את יחידת ההערכה שהתוכנית פיתחה במהלך השנים – איך אפשר במחי יד להוריד את השלטר ולסגור תוכנית כזו?

מיכל גלילי: כאשר בסופו של דבר היא תוכנית של המדינה.

מיכל גלילי: ביום שיצא התורם והמדינה החליטה לקחת תחת חסותה את התוכנית הזאת, זו תוכנית של המדינה, זו תוכנית של משרד החינוך.

מיכל גלילי: אז מה הטעם ואיפה ההיגיון לסגור את התוכנית?

מיכל גלילי: באמת זה בלתי מתקבל על הדעת ובשום צורה לא מובן מה ההיגיון ואיך אפשר לעשות דבר כזה.

מיכל גלילי: צודקת מי שאמרה קודם שזה פשוט עניין של התארגנות כזו או אחרת שהתוכנית עובדת במיקור חוץ.

מיכל גלילי: היא יכלה בהחלט לעבוד בצורה אחרת, ואולי בעתיד זה גם יקרה.

מיכל גלילי: אני באמת מאמינה בכל לבי שחייב וצריך להימצא פתרון, לעשות איזשהו גישור כדי שהתוכנית תוכל להמשיך לעבוד ולהמשיך לעשות את הדברים הטובים שהיא עושה.

מיכל גלילי: אין שום הצדקה ושום סיבה, לא שהעובדים יעזבו וילכו לבקש דמי אבטלה ולא שילדים וילדות בכל רחבי הארץ לא יקבלו את השירות הזה, שהוא נחוץ עכשיו יותר מאי פעם, ולא נכביר מילים על כמה חשובים עכשיו שיעורי ההעשרה בסיטואציה שבה אנחנו נמצאים.

מיכל גלילי: אגיד לסיום, לקחת את העובדים ולהכניס אותם ככוח עזר, אני אומרת לנציג האוצר, זה יעלה למדינה הרבה יותר מאשר להמשיך ולעבוד עם התוכנית כתוכנית, כי זה אומר שאין את כל המעטפת של רשויות והורים וכולי.

מיכל גלילי: צריך גם לעשות חשבונות כלכליים בסופו של יום, צריך להסתכל על כל התמונה.

מיכל גלילי: אני מקווה מאוד ותולה את יהבי בכך שהשכל הישר יגבר ויימצא פתרון וב-1 בספטמבר כבכל שנה נוכל לראות את המדריכים והמדריכות של תוכנית קרב מגיעים לבתי הספר ולגנים וממשיכים לעשות טוב.

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: שוב התנצלות על שלא קיבלת את רשות הדיבור קודם.

תהלה פרידמן: חבר הכנסת להב הרצנו במילות סיכום.

יוראי להב-הרצנו: ניגשתי לדיון הזה בבקשה שתתקבל איזו החלטה.

יוראי להב-הרצנו: אני מבין מהדברים של נציג האוצר שההחלטה התקבלה.

יוראי להב-הרצנו: הדברים של נציג האוצר לא מקובלים עליי.

יוראי להב-הרצנו: אני לא יודע איך לעכל אותם.

יוראי להב-הרצנו: הוא מייצג בעיניי את הממשלה בהקשר הזה כי בעל המאה הוא בעל הדעה, ובהקשר הזה זה נמצא אצל האוצר.

יוראי להב-הרצנו: למדינה אסור להתעסק עם חלומות של אנשים, במיוחד אנשים שהם מקרב אוכלוסיות מוחלשות בפריפריה, ופה יש התערבות והפרעה ברורה של הממשלה הזו בחלומות של אנשים.

יוראי להב-הרצנו: באופן כללי אנחנו מתעסקים יותר מדי במאמצי בלימה של הדברים הכי בסיסיים שמרכיבים את המציאות הישראלית שלנו.

יוראי להב-הרצנו: תוכנית קרב היא אולי אחד מעמודי התווך של היכולת ליצור וליזום ולחלום.

יוראי להב-הרצנו: קטיעת הענף הזה משמעותה התערבות והתעסקות בחלומות של אנשים, של אנשים צעירים.

יוראי להב-הרצנו: אסור לנו לגרום לזה לקרות.

יוראי להב-הרצנו: אם מדובר בשאלה תקציבית – אנחנו מוכרחים לטפל בזה.

יוראי להב-הרצנו: לא ייתכן שהתוכנית הזאת תיגמר.

יוראי להב-הרצנו: בניגוד לדברים אחרים, ומנהלת התוכנית ויושבת-ראש ועד העובדים בתוכנית קרב אמרו את זה, אי אפשר להחזיר אותה.

יוראי להב-הרצנו: המשמעות של הסגירה היא לא שבעוד חודשיים יימצא מאגר תקציבי.

יוראי להב-הרצנו: מדובר על פירוק התוכנית הזאת.

יוראי להב-הרצנו: המשמעויות הן משמעויות רוחב עמוקות.

יוראי להב-הרצנו: אני מקווה, אני יודע שזה כל כך זעזע אותך עד שלרגע לא הסתכלת על לוח המוזמנים, אבל זה באמת מזעזע.

יוראי להב-הרצנו: אני מקווה שמפה תצא קריאה ברורה למשרד האוצר, לשר גלנט, לשר כץ, להתערב בצורה מידית ולפתור את הדבר הזה עכשיו.

יוראי להב-הרצנו: בעוד יומיים זה פשוט לא יעזור, זה יהיה מאוחר מדי.

תהלה פרידמן: נראה לי שזה משפט סיכום מצוין.

זאב גולדבלט: אני מבקש שיאפשרו לנציגה של הנהגת ההורים הארצית לשאת דברים.

זאב גולדבלט: אנחנו הגורם המשלם, דרך אגב.

זאב גולדבלט: כדאי שיאפשרו לנציגה שלנו לדבר, אפילו בשתי דקות.

תהלה פרידמן: בסדר, אז 45 שניות, בבקשה.

צופית גולן: תודה רבה.

צופית גולן: אנחנו ההורים רואים חשיבות רבה לקיום התוכנית הזאת שפועלת שנים רבות במוסדות חינוך בארץ ומסייעת, כפי שאמרו לפניי, לצמצם פערים, ויש לה חשיבות.

צופית גולן: כפי שאמרו, התוכנית ממומנת גם על ידינו ההורים.

צופית גולן: יש לה ערך חינוכי, חברתי.

צופית גולן: היא כוללת תחומי העשרה במגוון תחומי דעת, כפי שהציגו לפניי.

צופית גולן: היא נותנת לילדים שלנו כנפיים.

צופית גולן: עבור חלק מן הילדים שלנו זו האפשרות היחידה לקבל העשרה וחוג, ואף יותר בשנה הקרובה כאשר עוד לא ברור אם יהיו חוגים ובכלל לא ברור אם יהיה להורים כסף לשלם עליהם.

צופית גולן: יתרון נוסף שהיא מביאה, ולא דיברו עליו פה, זה שעות הסל שהיא מוסיפה לתוך המערכת, הן במהלך שנת הלימודים והן במהלך החופשות.

צופית גולן: בתקופה המורכבת שאנחנו נמצאים בה היא מספקת הפוגה חשובה מאוד לילדים.

צופית גולן: חשוב לנו לציין גם שאנשי קרן קרב עשו הכשרות לצוותים, עברו לעשות הכשרות למענה מקוון, להתאים את התוכניות למגבלות הבריאות החדשות ולשמר עד כמה שניתן את התוכניות במתכונתן המקורית, ועל כך אנחנו מודים להם.

צופית גולן: יחד עם זאת, חשוב לי להתחבר אל מה שאמרה מיכל מנקס ממרכז השלטון המקומי.

צופית גולן: לאור השנה המורכבת שמצפה לנו בעקבות ההתמודדות עם נגיף הקורונה, חשוב לנו להדגיש שאנחנו חושבים שיש להגביל את כמות אנשי הצוות שכל כיתה פוגשת וכמות הכיתות שכל מדריך פוגש.

צופית גולן: חשוב לנו להדגיש גם שלמרות כל ההכנות שנעשו ללמידה מקוונת, לאור כל הנתונים שכבר ראתה ועדת החינוך על החוסר במכשירי קצה וחוסר בתשתיות אינטרנט, אנחנו כהורים לא נוכל לאפשר תשלום על משהו שלא כל הילדים יוכלו ליהנות ממנו.

צופית גולן: חשוב לנו שהתוכנית תמשיך אבל חשוב לנו גם שהיא תמשיך בצורה שלא תסכן את הילדים, בצורה שתאפשר לכולם ליהנות ממנה.

צופית גולן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: הוועדה קוראת למשרד האוצר ולמשרד החינוך לזכור את הערך החברתי ארוך-הטווח הסופר-משמעותי של תוכנית קרב ולהיכנס היום ולפעול לפתרון הבעיה.

תהלה פרידמן: הנושא הזה לא יכול להידון רק דרך החור של הגרוש.

תהלה פרידמן: זה לא רק שאלה תקציבית.

תהלה פרידמן: יש פה שאלה חברתית וחינוכית.

תהלה פרידמן: אנחנו מזועזעים מכך שהתוכנית הזאת עומדת להיסגר וכועסים מאוד.

תהלה פרידמן: אני רוצה לנצל את המיקרופון הזה בשביל לקרוא לראש הממשלה להתעשת.

תהלה פרידמן: מדינת ישראל לא יכולה לחיות בלי תקציב.

יוראי להב-הרצנו: או לצאת לבחירות עכשיו.

תהלה פרידמן: בעיניי המשמעות היא שלא יהיה למדינת ישראל תקציב.

תהלה פרידמן: הרעיון של בחירות עכשיו הוא רעיון נוראי.

תהלה פרידמן: אנחנו מבלים את הימים שלנו בדיונים על עוד ועוד ועוד תוכניות שעומדות להיסגר, בעוד ועוד מוסדות שקורסים.

תהלה פרידמן: מדינת ישראל צריכה תקציב, היא צריכה אותו כבר אתמול.

תהלה פרידמן: אני מקווה מאוד שזה עומד לקרות.

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: הישיבה נעולה.