ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 85, 2020-08-17 10:00

יעקב אשר: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

יעקב אשר: על סדר-היום: הצעת תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות)(תיקון).

יעקב אשר: אומר את סדר הדברים.

יעקב אשר: הממשלה התקינה תקנות ביום ראשון שעבר, ב-9 באוגוסט.

יעקב אשר: התקנות האלה נכנסו לתוקף בלילה בין שני לשלישי.

יעקב אשר: הממשלה שבה והתכנסה ביום חמישי, ותיקנה חלק מהתקנות.

יעקב אשר: הדברים נכנסו לתוקף ביום ראשון לכאורה, ואז הממשלה תיקנה את התיקון, ואתמול החליטה על התיקון הזה.

יעקב אשר: אני את הוועדה הזאת ביקשתי לכנס לפני שבוע כדי לדון – זו פעם ראשונה שאנו דנים בנושא התקנות.

יעקב אשר: תמיד היינו מהצד השני של המתרס, של חוק הסמכויות, מהצד של חקיקה של התקש"חים לתקופות קצרות, ופעם ראשונה במנגנון הזה שהממשלה מאשרת תקנות, והוועדה תדון בהן.

יעקב אשר: ריכזתי את כל שלוש התקנות שהיו במסגרת השבועיים האחרונים כדי שנדון בהן היום.

יעקב אשר: אני רוצה לומר מלמעלה.

יעקב אשר: התקנות האלה הן במקרה הטוב חצי עבודה.

יעקב אשר: אולי אפילו רבע.

יעקב אשר: אנחנו לא רואים פה משהו סדור לגמרי.

יעקב אשר: אנחנו רואים מצד אחד, תיקונים שהממשלה עשתה, ואני מברך על זה – אותם תיקונים של השוואה של סוגי פעילות שיש בהם השוואתיות והגדלה של המטרים שלהם, אם זה מקומות תרבות, בתי הכנסת והמסעדות שעברו ל-20, 30 – 20 בפנים ו-30 בחוץ.

יעקב אשר: מה שחסר לנו מאוד פה ולא הגיוני זה מה קורה הלאה.

יעקב אשר: ההיגיון נפסק בשלב מסוים.

יעקב אשר: אנחנו שומעים על הזמן – אני שומע גם אישית מבכירי משרד הבריאות, גם מהשר, מפרופ' גרוטו וגם מהפרויקטור, שהמדינה ומשרד הבריאות עובדים על תוכנית רחבה יותר, שתביא לידי ביטוי – אחד הדברים שצועקים לשמיים זה הנושא שאי-אפשר להתייחס לחלל של חדר קטן כמו על חלל של אולם ענק.

יעקב אשר: נכון שתיקנו, אבל תיקון מצחיק כי באולם של 300 מטר, אם זה 10 או 20, זה פשוט לעג לרש במידה מסוימת.

יעקב אשר: אבל אנחנו יודעים, שיש הלחץ ואי-הסדר שקורה או מה שלא קורה – זה אשאיר לחברי הוועדה, ודאי אלה מהאופוזיציה, להסביר.

יעקב אשר: גם אני אומר את הדברים, אבל אני אומר את זה מהכיוון שלי.

יעקב אשר: אני חושב שהתקנות האלה חסרות הרבה היגיון.

יעקב אשר: אין לנו פה תוכנית מוסדרת שלמה.

יעקב אשר: אין לנו תוכנית אב.

יעקב אשר: לפעמים אומרים – אני אומר מניסיוני כראש עיר – אתה מתכנן שכונה, אתה עושה תוכנית כוללנית, ואז אתה גוזר ממנה תוכניות פרטניות, אבל בסוף הפאזל משתלב למשהו הגיוני אחד, שבא לידי ביטוי בתוכנית אחת.

יעקב אשר: כאן, לצערי הרב, אין את זה כרגע.

יעקב אשר: גם הממשלה מודה, שאין כרגע היגיון מלא על הכול.

יעקב אשר: הם עובדים על תוכנית, הם מדברים על כך שבימים הקרובים תוצג התוכנית בפני הקבינט ותאושר, ואז תגיע אלינו.

יעקב אשר: הישיבה שאנו עושים היום מבחינתי, היא צורך לעבור על הדברים.

יעקב אשר: זו פעם ראשונה שאנו עוברים על התקנות.

יעקב אשר: להעיר את כל ההערות, להשמיע את מה שיש לנו להשמיע ולשמוע את ההיגיון מאחורי הדברים, ולנסות להגיע למסקנות, איך אנו רוצים לראות את הדברים.

יעקב אשר: מבחינת צורת הדיון - ראיתם את המסמך שיצא מהייעוץ המשפטי.

יעקב אשר: יש הרבה מאוד נקודות – גם משפטיות שצריכות הבהרות, אבל גם מהותיות, שצריך להסביר מה היה הבסיס העובדתי של הדברים, מה ההבדל בין דבר לדבר או למה אין הבדל בין דבר לדבר.

יעקב אשר: יש הרבה מאוד שאלות.

יעקב אשר: הייתי מבקש מחברי הוועדה שנעשה את הדיון הזה דיון מעמיק מבחינתי – יש לנו שעתיים לעשות זאת.

יעקב אשר: אפשר לעשות זאת.

יעקב אשר: בואו נשאיר את כל הדרשות האחרות למליאה.

אלי אבידר: אתה מדבר חצי שעה ואז מבקש שנשאיר את זה למליאה?

יעקב אשר: חלילה.

יעקב אשר: לא ביקשתי שלא תדברו.

יעקב אשר: אני רוצה לדון על כל דבר, לומר את דעתנו.

יעקב אשר: יכול להיות שיהיו חילוקי דעות גם בינינו וזה בסדר, אבל נדע שהעברנו את כל מה שיש לנו לומר בעניין הזה לנציגי הממשלה.

יעקב אשר: מבחינתו תוך כדי הדיון נראה גם מה אנו עושים, במה אנו מטפלים, במה לא.

יעקב אשר: אני מציין – והיועץ המשפטי יסביר לנו, שאנו נמצאים בסיטואציה לא בצורה של חקיקה רגילה.

יעקב אשר: אנו לא יכולים לקחת סעיף, למשל, לשנות אותו במספרים.

יעקב אשר: האפשרויות שעומדות לרשותנו – יתקן אותי היועץ המשפטי – לאשר או לא לאשר, את הכול או הכול, לאשר חלק ולא לאשר חלק, ואז הסעיף בעצם בטל ואין הגדרה מה לעשות, ודבר נוסף – לוח הזמנים.

יעקב אשר: שהאישור שלנו, עד מתי.

יעקב אשר: אנו יכולים להקטין - כרגע בתוך התקנות האלה יש ערבוב של שני סוגים: סוג אחד שהוא פוקע ביום שני בלילה שבין שני לשלישי שבוע הבא, ויש חלק גדול מהסעיפים, שפוקעים ב-7 בספטמבר.

יעקב אשר: אנו יכולים גם בעניין הזה.

יעקב אשר: זו מסגרת הדיון.

יעקב אשר: ננסה להפיק ממנו את המקסימום.

יעקב אשר: הצעות לסדר.

יעקב אשר: בבקשה, יואב, מבקש שתקצר.

יעקב אשר: בבקשה.

יואב סגלוביץ': חוקקנו חוק גרוע.

יואב סגלוביץ': חוק הקורונה הגדול היה חוק גורע.

יואב סגלוביץ': הוא הפך את הסדר הנכון, שבו מגיעות תקנות.

יואב סגלוביץ': התקנות האלה שאנו הולכים לדון בהן היום נכנסות לתוקף היום ב-19:00.

יואב סגלוביץ': היו אמורות להיכנס ביום חמישי שעבר, ואז היה שינוי, למה - כי קם קול צעקה.

יואב סגלוביץ': לא היה שום דיון עמוק ואמיתי.

יואב סגלוביץ': היה לחץ.

יואב סגלוביץ': מול זה יושבת כנסת ישראל במופע הסטנדאפ הרגיל שאנו נמצאים בו, והסטנדאפיסט בו זה הממשלה.

יואב סגלוביץ': רק זה לא מצחיק.

יואב סגלוביץ': יש אנשים שבונים את העתיד שלהם ואת החיים שלהם על סמך מה שאומרת הממשלה.

יואב סגלוביץ': אז מה אנחנו?

יואב סגלוביץ': הרעים בכנסת, במירכאות או שלא, תלוי מאיזו זווית אתה מסתכל, שיכול להיות, חלילה, ישנו את התקנות האלה.

יואב סגלוביץ': לא יקבלו אותן.

יואב סגלוביץ': יגידו לא, או יגידו כן.

יואב סגלוביץ': אבל הכול מתחיל בחוק הקורונה הגדול הרע, שעשה פה פירמידה הפוכה.

יואב סגלוביץ': והריבון אינו ריבון והשליט אינו שליט.

יואב סגלוביץ': אז זה שקורא לעצמו שליט המשילות - הממשלה וראש הממשלה, פשוט מתנהלים בצורה שערורייתית, ובסוף, כשנקבל החלטה – לא משנה מה טיבה – אבל ודאי נגיד: החלטה שונה ממה שהממשלה החליטה, כי היא לא חשבה לעומק, כי היא לא בדקה לעומק; כי היא פועלת תחת לחץ כל הזמן כפי שהיא פועלת חמישה חודשים, ואנחנו אומרים: אנחנו נגלה אחריות.

יואב סגלוביץ': האחריות שנגלה עכשיו היא לומר שמה שאנו עושים פה הוא פארסה, ואמון הציבור שמדבר עליו פרופ' גמזו וגם משרד הבריאות נסדקת כל רגע בגלל התנהלות שלומילאית, רשלנית, מטופשת, חסרת הסבר.

יואב סגלוביץ': וזה שאנחנו מנהלים פה את הדיון החכם הזה על התקנות מראה כמה אנחנו בראיית הכנסת, בראיית הממשלה לא רואים אותה.

יואב סגלוביץ': לכן מעיז – אני אומר:

יואב סגלוביץ': מעיז – יושב-ראש הכנסת לשבת במשא ומתן קואליציוני עכשיו עם כחול לבן.

יואב סגלוביץ': הוא יושב-ראש הכנסת.

יואב סגלוביץ': הוא הראש של המקום הזה.

יואב סגלוביץ': אז באים אלינו אחר כך לתקן את התקנות?

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, החוק שחוקקנו אז – אמרתי שהוא רע.

יואב סגלוביץ': זה על ראשך ועל ראש הממשלה.

יואב סגלוביץ': ואני אומר את זה כל פעם, כי האחריות שנדרשת מאתנו, לא נדרשת עכשיו.

יואב סגלוביץ': הממשלה לא מרימה את האחריות הזאת מכל בעלי המקצוע, כולל פרופ' גרוטו וכולל פרופ' גמזו וכולל פרופ' חזי לוי, צריכים לומר עד כאן לפארסה הזאת.

יואב סגלוביץ': הם בעלי מקצוע.

יואב סגלוביץ': עד כאן שבאו תקנות לכנסת אחרי שהממשלה מתקינה אותן.

יואב סגלוביץ': הכול פה התהפך.

יואב סגלוביץ': יש פה עולם הפוך.

יואב סגלוביץ': עומד על ראשו ואז מתפלאים, למה אנחנו רואים הכול הפוך.

יואב סגלוביץ': כשהולכים על הראש, רואים הופך.

יואב סגלוביץ': וכולם פה הולכים על הראש.

יואב סגלוביץ': ולפחות אני משתדל לא ללכת על הראש, לראות נכוחה את הטירוף שנעשה פה.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: חבר הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: אני מצטרפת לדברים הנכוחים של חברי חבר הכנסת סגלוביץ.

קארין אלהרר: אומר שכאזרחית, לפני חברת כנסת, אני רואה את בעלי העסקים, אני רואה את האזרחים נאנקים תחת הבשורות שמתרגשות עליהם בשינויים נרחבים מדי יום ביומו.

קארין אלהרר: אני לוקחת כדוגמה את ענף המסעדנות.

קארין אלהרר: זה פשע.

קארין אלהרר: פשע מה שעושים להם.

קארין אלהרר: יום אחד הם סוגרים, יום אחד הם מצטמצמים.

קארין אלהרר: רגע חוזרים בנו - לא 20 איש, לא 30 איש.

קארין אלהרר: הם צריכים לנהל את העסק שלהם.

מיכאל מלכיאלי: המילה פשע היא מוגזמת.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר להפוך את משרד הבריאות ואת אנשי המקצוע לפושעים.

מיכאל מלכיאלי: שלומיאליות – אפשר לומר דברים אחרים.

מיכאל מלכיאלי: לא פשע.

קארין אלהרר: כשהם יהפכו להיות עניים מרודים, מי יעזור להם?

קארין אלהרר: משרד הבריאות?

קארין אלהרר: ראש הממשלה?

קארין אלהרר: אתה?

קארין אלהרר: אני ניתן להם אוכל?

קארין אלהרר: די, תתאפסו.

קארין אלהרר: וזה לא רק המסעדנים; זה בעלי האולמות וזה ענף התיירות וזה כל ענף שנשים עליו את האצבע.

קארין אלהרר: אין מישהו מסביב השולחן, שלא רוצה בבריאות האזרחים והאזרחיות.

קארין אלהרר: אבל לעבוד בשיטתיות.

קארין אלהרר: אי-אפשר עם הזיגזג הזה.

קארין אלהרר: כל הזמן מדברים על כך שבריאות הציבור, המרכיב החשוב ביותר הוא אמון הציבור.

קארין אלהרר: איפה יהיה אמון הציבור אם כל שעה משנים החלטה?

קארין אלהרר: יודע מה מרגז?

קארין אלהרר: שבהחלטה האחרונה שהיתה על מגבלת המשתתפים או השוהים במסעדה יצאה כותרת: חמק לנו.

קארין אלהרר: לא שמנו לב שפגענו.

קארין אלהרר: אז למה כן שמתם לב?

קארין אלהרר: זה לא יכול לעבוד לפי השכל הישר, כי למיטב שיפוטי, אין פה שכל ישר.

קארין אלהרר: זה צריך לעבוד רק על בסיס נתונים ועובדות, ואיני רואה כאלה.

קארין אלהרר: אין לי ספק שאנשי המקצוע לא רוצים לפגוע.

קארין אלהרר: אין לי ספק שיש כוונות טובת, אך כמה זמן נסתפק בכוונות הטובות האלה?

קארין אלהרר: לאן נוליך את המשק?

קארין אלהרר: ולאן נוליך את האזרחים?

קארין אלהרר: זה בעניין העסקים.

קארין אלהרר: עוד לא התחלתי לדבר על בתי הספר, שלא יגיעו לוועדה הזאת, אבל זה חלק מהסיפור.

קארין אלהרר: יש לי הרבה הערות על התקנות האלה, אבל הן הסימפטום.

קארין אלהרר: הבעיה היא בעיה רחבה יותר.

קארין אלהרר: תודה.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: חבר הכנסת חסיד.

אליהו חסיד: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

אליהו חסיד: קודם כל, אני מברך על זה שאחרי ישיבות ועדות ואחרי מכתבים ואחרי פניות לאלה שבוועדת קורונה השוו את המסעדות לבתי כנסת לתרבות, שעשו משהו הגיוני יותר.

אליהו חסיד: אבל אני חושב שמדברים הרבה זמן על להשוות, לעשות דירוג לפי גודל מקום, ובסופו של דבר עשו השוואה, סגרו את כולם במקום לפתוח.

אליהו חסיד: צריך לזכור – הציבור ממושמע כשנותנים לו אפשרויות לחיות עם התקנות.

אליהו חסיד: כשלא נותנים לציבור אפשרות לחיות עם התקנות, הוא לא ממושמע.

אליהו חסיד: ברוב בתי הכנסת בארץ, ברוב בתי התרבות בארץ – אני לא מדבר רק על בתי כנסת – מדובר על שטחים למעלה מ-100 מטר.

אליהו חסיד: יש אלף מטר ויש בתי כנסת של 4,000 מטר, מפלסים שונים.

אליהו חסיד: לא יכול להיות מצב שמקבלים החלטה לא הגיונית שהציבור לא מבין, ורוצים שהציבור יהיה ממושמע.

אליהו חסיד: אנחנו יורים לעצמנו ברגליים.

אליהו חסיד: בסופו של דבר כולנו רוצים את בריאות הציבור.

אליהו חסיד: בזה שלא נותנים את האפשרות ההגיונית לחלק בתי כנסת גדולים לקפסולות עם תו סגול לפי 2 מטר בין אדם לאדם, לפי כל הדרישות של תו סגול - אנחנו יורים לעצמנו ברגליים, אנחנו מביאים מצב של תחלואה, מביאים מצב של הדבקה, כי אנשים לא ממושמעים לתקנות.

אליהו חסיד: אפשר לצאת לרחוב ולראות שגם במסעדות וגם בבתי כנסת משתדלים לשמור הרבה, ובכל בית כנסת יש ממונה קורונה, אבל זה שלא נותנים את האפשרות הנכונה בבית כנסת גדול של 500 מטר או של אלף מטר, לחלק את זה לפי שטחים – הציבור עושה מה שהוא רוצה.

אליהו חסיד: חייבת להיות החלטה הגיונית.

אליהו חסיד: אף אחד לא מבין ואין לזה שום הסבר.

אליהו חסיד: הטענה שאין מי שיאכוף את זה – פה בוועדה הציע היושב-ראש לעשות עירייה שתעשה את זה.

אליהו חסיד: בכל בית כנסת יש עמותה, יושב-ראש ממונה.

אליהו חסיד: אפשר לתת לו את האחריות.

אליהו חסיד: זה לא תירוץ.

אליהו חסיד: חייבת להיות החלטה הגיונית - כל בית כנסת לפי השטח שלו.

מיכאל מלכיאלי: חבר הכנסת הורוביץ.

ניצן הורוביץ: אני מצטרף לדברי קודמי וגם לדברי קארין ויואב.

ניצן הורוביץ: אתן את סיפור התרבות כדוגמה.

ניצן הורוביץ: פתחו מסעדות – אגב, למרות שהממשלה החליטה שלא, אבל הם איימו במרד.

ניצן הורוביץ: פתחו חדרי כושר.

ניצן הורוביץ: יש בריכות, ים, מלונות, צימרים.

ניצן הורוביץ: התחום היחיד שנשאר סגור לגמרי הוא התרבות.

ניצן הורוביץ: אז אני מבין שאין לוביסט בממשלה שצועק ואין שר עם חברי מרכז ודברים כאלה, אבל אני לא מבין – לפני שלושה שבועות גיבשו את המתווה לפתיחת- - -

ניצן הורוביץ: יש דברים חשובים לך – בתי תפילה.

ניצן הורוביץ: לנו חשוב תרבות - תיאטרון, קולנוע.

יעקב אשר: בתי תפילה לא חשוב לך?

ניצן הורוביץ: חשוב לי מאוד.

ניצן הורוביץ: אבא שלי דתי, הולך כל יום לבית הכנסת.

יעקב אשר: מסגד אל-אקצה.

ניצן הורוביץ: אין בעיה.

ניצן הורוביץ: התחום היחיד שנשאר סגור לחלוטין על מנעול ובריח הוא תחום התרבות.

ניצן הורוביץ: ומדובר במאות-אלפי אנשים שרוצים לצרוך את זה, שעובדים בזה, שמתפרנסים בזה, שחיים מהעניין זה ואין שום מתווה.

ניצן הורוביץ: אין פה שום היגיון.

ניצן הורוביץ: לפני כמה שבועות אמרו להם שגיבשו מתווה שאפשר לפתוח, למחרת אמרו להם שאי-אפשר ולסגור.

ניצן הורוביץ: איך אנשים יכולים לתפקד במציאות כזו?

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: בבקשה, אוסאמה.

היושב-ראש, אמרת: קודם כל, אנחנו ועדת חוקה.

היושב-ראש, אמרת: עם כל הכבוד לנו, אנו לא הוועדה הראויה לדון בזה.

היושב-ראש, אמרת: אני צריך לדון בדברים חוקים, חוקים.

היושב-ראש, אמרת: תקנות, מסעדה – 10 מטר, 20 מטר, בריכת שחייה - עם כל הכבוד, אבל אנחנו יודעים למה אנו דנים בזה – כי יש ועדה שהקמנו אותה במיוחד, והתחילה לדון, אבל מרגע שאמרה לא לכמה דברים, הטילו עליה חרם, וייתרו אותה ועכשיו אנחנו כוועדת חוקה- - -

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: העובדות הן אחרות.

איתן גינזבורג: אין להם ידע טוב יותר מאשר לנו.

אוסאמה סעדי: אתה יודע למה העבירו את זה, ולא בוועדת קורונה של יפעת שאשא-ביטון.

עופר כסיף: אפילו שינו את הנוסח בחוק כדי לשנות את הוועדה.

אוסאמה סעדי: ועדת קורונה לא דנה בשום דבר ששייך לקורונה.

אוסאמה סעדי: חלק גדול זה בגלל חתונות, ובגלל שאסרו על חתונות.

אוסאמה סעדי: אמרו שאין חתונה באולמות, אז כולם עושים חתונות ברחוב, ואז אין ריחוק, אין ממונה, אין מי שיקפיד על הדברים האלה.

אוסאמה סעדי: תעשו את הדברים, שהציבור יכול לעמוד בזה.

אוסאמה סעדי: יש אצלנו בחברה הערבית אולמות פתוחים.

אוסאמה סעדי: שטח של דונם, שני דונם.

אוסאמה סעדי: בטח בחברה היהודית.

אוסאמה סעדי: למה שם אפשר להכניס 50 או 70 ולמה אי-אפשר, נגיד, שולחן ולהתרחק?

אוסאמה סעדי: ודבר שלישי - כשמדברים על כדורגל, למה רק ליגת על וליגה לאומית, וכל הקבוצות של ליגה א' וליגה ב' וליגה ג', כאשר רובן בחברה הערבית?

אוסאמה סעדי: מה ההיגיון?

אוסאמה סעדי: היתה הפגנה מול הבית של גרוטו.

אוסאמה סעדי: אנחנו רואים משחקים של צ'מפיונס וכל הדברים האלה, וגם בליגת העל.

אוסאמה סעדי: למה לא נותנים לליגה א'?

אוסאמה סעדי: לפחות שאנשים ילכו.

אוסאמה סעדי: אפשר גם תו סגול בדברים האלה.

אוסאמה סעדי: שום דבר לא עושים כמו שצריך.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: איתן גינזבורג.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: אני רוצה להצטרף לדברים של חבריי בהקשר להגבלות שקובעת הממשלה.

איתן גינזבורג: עכשיו היא תיקנה מעשרה אנשים במבנה ו-20 אנשים בשטח פתוח, ל-20 איש במבנה ו-30 בשטח פתוח, בלי קשר לגודל המבנה.

איתן גינזבורג: לא הגיוני, לא סביר.

איתן גינזבורג: אני מבין במסעדות קטנות, יש האמירה הזו של אדם אחד על כל 7 מ"ר.

איתן גינזבורג: זה הגיוני.

איתן גינזבורג: אפשר להבין מה הרעיון.

איתן גינזבורג: הייתי אתמול במסעדה.

איתן גינזבורג: הם לא עמדו בכללים של הממשלה, אבל הם הקפידו שם כל כך, שהממשלה היתה יכולה להתגאות איך הם מחילים על עצמם את ההוראות כפי שהם מבינים אותן – כי זה לא הגיוני להכניס במסעדה כל כך גדולה רק 20 אנשים.

איתן גינזבורג: לא הגיוני.

איתן גינזבורג: אתמול ראיתי בטלוויזיה בית כנסת ענק, רב ממדים.

איתן גינזבורג: רק 20 איש אפשר להכניס לתוכו.

איתן גינזבורג: לדעתי נכנסים אליו אלף אנשים.

איתן גינזבורג: אולמות תיאטרון – אותו דבר.

איתן גינזבורג: מתווה הקפסולות – שירחיבו אותו, אבל אי-אפשר ליצור מבחן אחד לא הגיוני.

איתן גינזבורג: דיבר גמזו על אמון, על שקיפות, דיברו בממשלה על כך שצריך ליצור אמון בקרב הציבור כדי שיממשו את ההגבלות.

איתן גינזבורג: בסגר הראשון כולם הקשיבו כי הבינו מה ההיגיון.

איתן גינזבורג: היום לא מבינים מה ההיגיון, וטוב שאנחנו פה בוועדה הזאת נכניס קצת היגיון לתוך השיגעון הזה, ואני מדבר לאנשי משרד הבריאות שיושבים מולי.

איתן גינזבורג: אתם חייבים להעביר את המסר הזה.

איתן גינזבורג: אי-אפשר להמשיך ככה - לא במוסדות תרבות, לא במוסדות דת, לא במסעדות וכו'.

איתן גינזבורג: באולמות אירועים אני מבין.

איתן גינזבורג: כשכולם משתוללים במסיבה ואין אפשרות להפריד, אני מבין.

איתן גינזבורג: במסעדה שבה יושבים סביב שולחן X אנשים – תגבילו במספר האנשים סביב שולחן - הגיוני.

איתן גינזבורג: תגבילו את מספר האנשים באולם, אבל לא יכול להיות שימשיכו בטרפת הזאת שאולם של אלף מטר ואולם של 80 מטר זה אותו דין.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: עופר, בבקשה.

עופר כסיף: תודה, אדוני.

עופר כסיף: קודם כל, אני רוצה לחזק את הדברים שאמרו קודמי, אני מסכים עם רובם ככולם.

עופר כסיף: לדעתי הבעיה המרכזית בכל החקיקה המופרעת הזאת, שאנחנו עוסקים בה כל כך הרבה זמן – חוק המסגרת וכל מה שנגזר ממנו - ב-23 במרס, כשרק התחיל סיפור הקורונה – סליחה שאני מצטט את עצמי – בנאום שלי במליאה, הזהרתי מדוקטרינת ההלם.

עופר כסיף: זה ספר שכתבה נעמי קליין שבו היא אומרת איך מנצלים אסונות – בין אם הם מגיעים מהטבע או מהאדם – כדי לחסל מערכות של רווחה ואת המרחב הדמוקרטי בכל מיני מקומות.

עופר כסיף: הזהרתי כבר במרס, שהחקיקה, שאז בקושי החלה, מטרתה למעשה להוביל לצמצום המרחב הדמוקרטי וחיסול כל שרידי הרווחה שהיו אז.

עופר כסיף: למה אני אומר את זה – משום שבצדק אמרו חבריי, שהכול פה טלאים, ושאנחנו מדברים פה על כאוס, בלבול, אי-ודאות, אי-אמון של הציבור.

עופר כסיף: כל זה נכון.

עופר כסיף: אבל בדבר אחד אני חולק על מה שאמרו רוב חבריי.

עופר כסיף: הכאוס הזה הוא מכוון.

עופר כסיף: זה לא כתוצאה מהנהלה כושלת גרידא.

עופר כסיף: הוא מכוון כי ראש הממשלה מעוניין בכאוס הזה, כי הוא זה שיוצר את האפשרות – הכאוס הזה, שיוצר אי-אמון, יוצר גם את הרצון של חלקים בציבור במה שמכונה מנהיג חזק, ועל-ידי כך הוא סולל את הדרך לחיסול כל שריד של המרחב הדמוקרטיה שעוד נותר כאן.

עופר כסיף: ואנחנו כאן בכנסת ובמיוחד בוועדה הזאת משחקים לידיו ולידי הכאוס וחיסול הדמוקרטיה והרווחה שהוא וחבריו מעוניינים בו.

עופר כסיף: החוק הזה, התקנות וחוק המסגרת ככלל, הם גרועים, פסולים ובעיקר מסוכנים.

עופר כסיף: עלינו למנוע אותם מאל"ף עד תי"ו.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אצטרף לקודמיי בעניין ההגבלות על בתי הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: בשבת האחרונה התפללנו 20 אנשים בבית כנסת של 300 מקומות, בית כנסת ענק, ובית כנסת לידנו – קרוואן קטן - גם 20 אנשים.

מיכאל מלכיאלי: לא הגיוני ויש לשנות את זה.

מיכאל מלכיאלי: לגבי החתונות, היום יש חתונות פיראטיות מסוכנות מאוד.

מיכאל מלכיאלי: אני מקבלת סרטונים של חתונות בכל מיני מקלטים, מחשש שיבוא שוטר וכו', והם מאוד מסוכנים.

מיכאל מלכיאלי: יש עשרות חתנים, מתקשרים כל הזמן – צריכים להתחתן שבוע הבא, עוד יומיים, ולא יודעים מה עושים.

מיכאל מלכיאלי: גם בעלי האולמות מסכנים, נבוכים, לא יודעים מה עושים.

מיכאל מלכיאלי: אותם חתנים צריכים להזמין אנשים, ולא יודעים מתי, עם כל ההוצאות שנלוות.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שכן צריך, מצד משרד הבריאות, שוודאי עושים עבודת קודש, סדר בנושא החתונות - מה מותר, מה אסור ומתי, כמה אנשים, כי חתנים ביום השמח בחייהם, עוד בבוקר טרודים - איך הם עושים.

מיכאל מלכיאלי: שווה את הצער הזה לפתור להם.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: אני רוצה לקיים את הדיון, פרופ' גרוטו, גם הדברים ששמעת, אבל אני לא רוצה נאומים.

יעקב אשר: אני רוצה לבנות את הדיון בצורה כזו שנעלה נושאים – אני מבקש מחבריי, נשאיר את נאומי הפתיחה ואת נאומי הסיום, אבל בואו ננסה להבהיר את עמדותינו ולשמוע את העמדות של גרוטו.

יעקב אשר: אני רוצה להגיע לנקודות של שאלות ותשובות.

יעקב אשר: יש פה הרבה נקודות שיש לדבר עליהן.

יעקב אשר: יש הדברים הכלליים – האיזון שנעשה בתקנות, האם הוא קיים או לא קיים, התשתית העובדתית שביקשנו בדברים שלנו בוועדה שהממשלה צריכה להסביר את התשתית העובדתית להחלטות האלה.

יעקב אשר: יש נקודות של הסדרה, ותכף היועץ המשפטי יקצר בנושא חלק מהדברים שנמצאים בהוראות מנכ"ל משרד הבריאות.

יעקב אשר: צריך לראות מה הקורלציה, מה בפנים ומה לא בפנים, וגם עצם התקנות עצמן שבהן יש לנו שאלות.

יעקב אשר: לכן אני מציע לעשות את זה – נדבר על סעיף מסוים, ונתמקד בסעיפים שאנו חושבים שיש לעשות בהם שינוי.

יעקב אשר: נשמע את התשובות של פרופ' גרוטו וכך נתקדם.

יעקב אשר: בנוסף, אנו רוצים לדעת, מתי מגיעה התוכנית הרחבה שאני מקווה שתגיע.

יעקב אשר: אנו רצים מזמן לזמן.

יעקב אשר: אני יודע שנאמר לחלק משרי הממשלה שעד סוף השבוע הזה, דובר אפילו שתהיה ישיבת קבינט מחר, כך נאמר לי גם על-ידי השרים ליצמן ודרעי.

יעקב אשר: אני רוצה לדעת דד ליין אחרי שתפנימו את הדברים של הוועדה.

יעקב אשר: אני חושב שהביקורת הציבורית הזו היא דבר חשוב, נכון, ושיש לעשותו בכל מקרה ובכל צורה, ולא משנה אם זה בא מאיש קואליציה או מאיש אופוזיציה, כשאנחנו מדברים לגופו של עניין, כי מאחורי העניין הזה חיים פה התושבים והם צריכים את הבהירות שלהם, והם צריכים לדעת שמאחורי הדברים יש חשיבה.

יעקב אשר: ואם אין חשיבה, אנו צריכים לחשוב מה אנו עושים בעניין.

יעקב אשר: כמה מילים שלך, בבקשה, פרופ' גרוטו.

איתמר גרוטו: קודם כל, אני מודה על הדיון.

איתמר גרוטו: המטרה של התהליך הזה היא לשמוע את ההערות.

איתמר גרוטו: בהחלט במסגרת המתווה החקיקתי הקיים תוכלו לשמוע הערות.

איתמר גרוטו: אם לא נתקן בשלב הזה, אפשר לתקן גם בשלבים הבאים.

איתמר גרוטו: אתחיל בנושא התחלואה בקורונה והחולים הקשים והנפטרים מהקורונה - קצת ירדו מהכותרות, אבל יש להזכיר לכולנו, שעדיין אנו במצב מבחינתנו, מאוד קשה מבחינת ההיקפים בהשוואה למה שקורה בעולם.

איתמר גרוטו: יש מספרי תחלואה לנפש מהגבוהים בעולם כרגע.

איתמר גרוטו: אמנם אנו נמצאים במגמת ירידה, אבל מאוד איטית – היינו בממוצע של 2,000, עכשיו כ-1,700.

איתמר גרוטו: עדיין לא הגענו ליעדים שאנו רוצים.

איתמר גרוטו: הייתי בדיון על התעופה ושם דובר על הנושא של המדינות הירוקות וכדי שנוכל לטוס, מדינות ירוקות באירופה נמצאות בפחות מ-200 חולים ליום בהשוואה לישראלים, לפי גודל האוכלוסייה.

איתמר גרוטו: אז אנחנו צריכים לעשות הכול כדי לרדת.

איתמר גרוטו: התייצבנו על כ-400 חולים קשים בבתי החולים שנמצאים בכל רגע נתון, שזה מספר שלא יורד כמה ימים לצערנו.

איתמר גרוטו: בנוסף, יש בממוצע בין 7 ל-10 נפטרים מדי יום.

איתמר גרוטו: אנו עדיין נמצאים, ואני מקווה שמובן לכולם שצריך בכל זאת לנקוט בצעדים לריסון העניין.

איתמר גרוטו: יש הרבה קולות, גם בקרב אנשי המקצוע, שאומרים שצריך לעשות יותר חזק ממה שאנו עושים, ובכל זאת אנחנו מתמרנים, בגלל שחשוב גם לפרופ' גמזו, גם לשר הבריאות כמובן וגם לי למצוא את האיזון הנכון.

איתמר גרוטו: אין פתרון אחיד - כל מדינה מתנהגת אחרת, עליות, ירידות.

איתמר גרוטו: קשה להבין מה הגורמים שמשפיעים, ולכן אנחנו צריכים לשנות תוך כדי תנועה, ומכאן גם הדינמיות הרבה.

איתמר גרוטו: יחד עם זאת, אנחנו רוצים עשות סדר.

איתמר גרוטו: למשל, אנו לא יכולים לקפוץ ביום אחד מהתקהלות שמותר עשרה בפנים ו-20 בחוץ ל-250 ו-500.

איתמר גרוטו: צריך לעשות תהליך הדרגתי, ולכן באנו עם הרעיון הזה שנותן כרגע פתרון ביניים.

איתמר גרוטו: אני מזכיר שהיה רעיון שדיבר על מטראז', שהכנסנו את העניין של אדם ל-4 מטרים, שזה הרבה יותר מקל מהיום, שיש 1 ל-7 מטרים, כי זה מאפשר יותר אנשים בחלל, אבל מסתבר פתאום שבו בעיה ויש לחזור אחורה.

אוסאמה סעדי: בתקנות כתוב 7 מטר.

איתמר גרוטו: ביקשתם לוחות זמנים, אז הם כאלה –

יעקב אשר: צריך קו מינימלי, ואז הדרגתי.

איתמר גרוטו: ניסינו להרחיב את העיקרון הזה, שהוא בסיס לכל המתווה החדש שלנו, וראינו שזה יוצר בעיה.

איתמר גרוטו: לכן אנחנו עושים תיקונים, וחשוב לנו שתבינו שהתהליך של בניית המתווה החדש נעשה בהתייעצות עם כל הגורמים, בשולחנות עגולים, עם כל משרדי הממשלה הרלוונטיים כדי שבסוף נגיע ולא ניפול עם משהו.

יעקב אשר: אני אומר כבר מראש, לגבי התאריך, אם אני מבין נכון, צריכה להיות החלטת קבינט השבוע, יהפכו את זה לתקנות.

יעקב אשר: לא יכול להיות שזה יהיה 1 בספטמבר.

יעקב אשר: זה מה שאמרו אז.

יעקב אשר: אחר כך אמרו שמקצרים את זה.

יעקב אשר: מבחינתנו 1 בספטמבר זה מועד ארוך מדי.

איתמר גרוטו: זה לא נתון להחלטתי.

איתמר גרוטו: אנחנו עובדים על המתווה.

יעקב אשר: נקבל את ההחלטות שלכם ונחליט מה נעשה.

איתמר גרוטו: אני רוצה לתת את העקרונות של המתווה.

איתמר גרוטו: קודם כל, ההגדרה תהיה הסתכלות נפרדת למקום פתוח ומקום סגור, מתוך הנחה שמקום פתוח הוא הרבה יותר מקל.

איתמר גרוטו: כבר ראינו את זה לגבי התרבות, שנפתחה למקומות הפתוחים.

יואב סגלוביץ': היא לא נפתחה באמת.

יואב סגלוביץ': יש אמירה של תרבות במקומות פתוחים.

יואב סגלוביץ': אי-אפשר לעשות תרבות במקומות פתוחים.

איתמר גרוטו: רק אתמול אישרתי מתווה של מקום לאלף איש.

יואב סגלוביץ': המתווה הזה לא מאפשר תרבות, ואתם יודעים את זה.

יואב סגלוביץ': ומה ההבדל בין בית כנסת או מסעדה לקאמרי, בגודל?

יואב סגלוביץ': אני מדבר על בפנים.

איתמר גרוטו: בפנים זה הרבה יותר מסוכן מאשר בחוץ.

יואב סגלוביץ': יש פה אמירות ולא נתונים.

יואב סגלוביץ': אני נתקל בזה חמישה חודשים.

יואב סגלוביץ': על סמך מה אומרים את זה?

יואב סגלוביץ': מה הנתונים?

יואב סגלוביץ': אנחנו רוצים נתונים, כל תקנה.

איתמר גרוטו: למשל, אולמות אירועים, 453 איש נדבקו, מתוך מחצית אנשים שאנו יודעים איפה נדבקו.

יואב סגלוביץ': זה כלום.

יואב סגלוביץ': אנחנו 9 מיליון איש.

איתמר גרוטו: כל אחד מזה אחרי זה הדביק שרשרת.

קארין אלהרר: זה חוזר לאירוע של קטיעת שרשרת ההדבקה.

איתמר גרוטו: אי-אפשר לעשות קטיעת שרשרת הדבקה הרמטית.

איתמר גרוטו: בבתי כנסת 1,845.

אלי אבידר: זה שום דבר.

אלי אבידר: אתה יודע כמה מתפללים בבתי כנסת?

יואב סגלוביץ': ממתי 1,800?

איתמר גרוטו: מאזור מאי.

יעקב אשר: אני רציתי שנדבר על סעיפים.

יעקב אשר: הוא התחיל לספר על פתוח.

יעקב אשר: אני רציתי לשמוע על הסגור, לשמוע על מתווה ואז ניכנס.

יעקב אשר: בשאלות האלה נשאל כמה.

יעקב אשר: זו הצעה שלי לסדר, לא יותר.

אלי אבידר: אין לי שום טענה לפרופ' גרוטו.

יעקב אשר: עזוב.

יעקב אשר: לא רוצה הערה.

יעקב אשר: אני רוצה דיון.

יעקב אשר: תן לו לדבר.

אלי אבידר: זו בעיה של המנהיגות של המדינה הזאת, שלא לוקחת אחריות ובוחרת להסתכל על האזרחים ולומר להם: 300 חולים קשים.

אלי אבידר: זו טעות.

יעקב אשר: אין לך זכות דיבור.

אלי אבידר: לא מסוגלת להסתכל לאזרחים.

יעקב אשר: אתם לא רוצים דיון?

יעקב אשר: חבל.

יעקב אשר: אני רוצה דיון.

אלי אבידר: אתה רוצה להשתיק אותנו.

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: רוצה להשתיק אותך כשהוא מדבר.

יעקב אשר: תן לו בבקשה לדבר.

יעקב אשר: תעבור לעקרונות, ואת השאלות מסוג השאלות ששאל יואב סגלוביץ, נשאל על הפרטים.

איתמר גרוטו: ההגדרה תהיה לפי קבוצה או אדם למטר בכל מקום שבו ניתן לקיים פעילות, לפי מקום סגור ומקום פתוח, כך שזה אחיד לכל הדברים.

איתמר גרוטו: יהיה מודל הרמזור – בערים אדומות יהיו ארבעה צבעים, ולפי רמת הצבע תהיה רמת ההתקלות המותרת.

איתמר גרוטו: זה רציונל שיהיה ברור לראשי הערים.

איתמר גרוטו: ראשי ערים הם שותפים מלאים לכל התהליך הזה.

יעקב אשר: עצרת בחוץ – אמרת ששם מקלים.

יעקב אשר: מה לגבי בפנים?

יעקב אשר: במודל החדש שתציגו לנו.

איתמר גרוטו: גם בפנים תהיה התחשבות – או לפי תפוסה, שזה מקום שיש לו רשיון עסק, יהיו אחוזי תפוסה משתנים לפי רמת החומרה של אותו ישוב, או מרחק למטר אם אין תפוסה.

יעקב אשר: כלומר המטריצות שעשיתם על 20 ו-40 כרגע, יבואו להמשך.

יעקב אשר: לא משנה כרגע באיזו נוסחה.

איתמר גרוטו: במצב החמור ביותר זה יישאר באותו מצב.

איתמר גרוטו: עיר ירוקה תוכל לעלות.

יעקב אשר: אני מדבר על העיקרון.

יעקב אשר: האם העיקרון לא נעצר בגג סתם?

אליהו חסיד: עיר אדומה, שם גם לפי מטר?

איתמר גרוטו: כן, או לפי תפוסה.

קארין אלהרר: הרי גם אם נלך לפי הרמזור, עיר כתומה, אם תלכו לפי מתווה כזו או אחר, אם יש אדם אחד שהיה חולה, והיה במקום, אם לא נקטע את השרשרת, הוא ידביק.

קארין אלהרר: אני מנסה להבין, איפה אתם שם?

איתמר גרוטו: במקביל מתפתח מהלך קטיעת שרשרת הדבקה.

איתמר גרוטו: כרגע קרוב לאלף איש מתחקרים, עובדי משרד הבריאות.

איתמר גרוטו: חלקם במשרות זמניות, כי זה סלקטורים שאני מקווה שיחזרו לעבוד בשדה התעופה.

איתמר גרוטו: יש גם חיילים בפיקוד העורף ועוד כל מיני שייכנסו להחליף אותם, שיהיו באופן יותר קבוע.

איתמר גרוטו: הכול נעשה בתיאום עם פיקוד העורף.

איתמר גרוטו: המטרה – ליצור מנגנון תחקור שיעשה את זה בצורה הכי אפקטיבית.

איתמר גרוטו: יוכל לקטוע כמה שיותר שרשראות הדבקה, ואז גם נהיה הרבה יותר בטוחים לצאת לתהליך שבו אפשר לפתוח יותר את המשק.

איתמר גרוטו: לגבי העובדות, הרבה פעמים אנו מסתמכים על אירועים כאלה ואחרים שקרו.

איתמר גרוטו: לא תמיד יש נתונים לכל המקרים.

איתמר גרוטו: יש אירועים גם בארץ, גם בעולם שקרו, בין אם זה מסעדות, בין אם זה בבתי כנסת, באולמות אירועים וכו' – ניקח למשל, את פרשת רמדיה.

איתמר גרוטו: לא עשינו מחקר נוסף שמזון לתינוקות הוא משהו מסוכן.

איתמר גרוטו: היה מקרה אחד שהראה לנו את המציאות נכוחה שצריך לשמור את זה בצורה של מזון רגיש.

איתמר גרוטו: אז לפעמים מאירוע אחד לומדים את פוטנציאל ההדבקה.

איתמר גרוטו: לא כל דבר צריך להוכיח בדיוק איפה האדם נדבק כדי להבין, ויש לנו הדבקה בכל המקומות עם הבדלים.

איתמר גרוטו: גם במוזיאון נדבקו, אבל שנים, שלושה.

יעקב אשר: כמה המספרים שיש לכם על הדבקות הם נתון אמיתי?

יעקב אשר: בסוף רוצים לפי נתונים, ועושים את זה בכל מקום ספיר.

איתמר גרוטו: אם אשאל אותך בשבועיים האחרונים איפה היית בדיוק ועם מי נפגשת ואיפה נדבקת וכו'- -

יעקב אשר: קח אדם חרדי.

יעקב אשר: היה 17 פעמים בית כנסת בשלושת הימים האחרונים אבל היה בעוד מקומות.

יעקב אשר: מאיפה אתה יודע איפה הוא נדבק?

אלי אבידר: אין לו מושג.

איתמר גרוטו: אנחנו יכולים לעשות הצלבות בין אנשים.

איתמר גרוטו: יש לנו מערכת שמצליבה מקומות הדבקה, אז אם כמה אנשים מצטלבים באותו מקום, אפשר לעשות, אבל לא תמיד זה קורה.

איתמר גרוטו: לפעמים נדבק אחד במקום.

איתמר גרוטו: כשיש הצלבה, אם, למשל, שלושה היו באותו בית כנסת באותו יום ובאותה שעה, אני יכול להניח שהאירוע היה שם.

איתמר גרוטו: אלה המקרים שיש לנו על כמחצית מהמקרים.

יעקב אשר: בעצם אתם בודקים את קצב ההדבקה.

יעקב אשר: לא המספרים המוחלטים.

איתמר גרוטו: גם וגם.

יעקב אשר: בסוף אצה סופר כל מה שיש לך.

יעקב אשר: קצב הדבקה – השאלה, באיזה יחס הוא מגיע.

יעקב אשר: דיברת על מקומות שיש יותר תחלואה, כי יש יותר משפחות צפופות וכו'.

יעקב אשר: אם ההדבקה באזור מסוים היא יותר גבוהה, זה יבוא לידי ביטוי, אם כולם הולכים שם לבית כנסת, יהיה לך יותר מאשר בתחום אחר, למשל, אבל כשאתה מסתכל על הכמות – יחס הדבקה הוא אחר.

יעקב אשר: נכון?

איתמר גרוטו: יחס ההדבקה בערים אדומות הוא יותר גבוה.

איתמר גרוטו: זה מלכתחילה.

יעקב אשר: זה מגיע בגלל שצפופים בבית.

קארין אלהרר: לא רק.

יעקב אשר: הנתונים האלה לא מדעיים, זו הבעיה.

איתמר גרוטו: עוד נתון שחשוב להבין, ונדבר על מגבלות שחלות על כל הציבור ולא רק על ערים אדומות – אבל לפי הנתונים שלנו, מחצית מהאנשים נדבקים בערים האדומות, אבל מחצית שנייה – לא מעט אנשים, קרוב לאלף איש – נדבקים במקומות ירוקים.

איתמר גרוטו: אני לא רוצה להיכנס לאיפה בדיוק הם ההוט ספוט שלנו, אבל גם במקומות האחרים בכל הישובים בארץ יש הדבקה, גם בתל-אביב, גם בצפון, גם בהרצליה.

איתמר גרוטו: כך שזה לא רק הנושא של הערים האדומות.

אוסאמה סעדי: לגבי פתוח לעומת סגור, אתה אומר שבתוכנית שמתגבשת עכשיו אתם הולכים להוריד מ-7 מטר ל-4 מטר באולמות?

אוסאמה סעדי: איפה?

איתמר גרוטו: יש מקומות שיחול עליהם לפי מגבלת התפוסה, כלומר מקום שיש לו רשיון עסק, וכתוב לו ברשיון, נגיד, 250 איש, יוכל להגדיר אחוזים לפי מצב העיר, כי פשוט יותר לחשב את זה מאשר לחשב את המטר.

איתמר גרוטו: לא אשלח פקח מהעירייה או שוטר שיבדוק כמה בדיוק.

איתמר גרוטו: יש לו תפוסה ברשיון העסק – אתן לו אחוז מהתפוסה הזאת.

איתמר גרוטו: יש מקומות כמו בית כנסת שאין לו, אז שם נחשב לפי המטראז'.

אוסאמה סעדי: ומסגד סגור?

איתמר גרוטו: לפי המטראז'.

מירה סלומון: אדוני, בעסק שאינו טעון רישוי, יש מדידה של ארנונה.

יעקב אשר: יש מדידה של ארנונה, יש של היתרי בנייה.

יעקב אשר: לא חסר.

יעקב אשר: רשויות יודעות גם לשלוח פקח שומה עם המכשיר הזה.

אוסאמה סעדי: אולם חתונות סגור?

איתמר גרוטו: כל מקום סגור - לפי תפוסה או לפי מטראז'.

איתמר גרוטו: ולבי אופי פעילות – יש פעילויות מסוימות שנצטרך – למשל, כל הנושא של אירועים זה נושא לדיון נפרד.

איתמר גרוטו: לכן אחד הפרמטרים אם זה הושבה או לא.

יעקב אשר: לכן, פרופ' גרוטו, כל כך נחוץ ההגדלה הנכונה הזו שתלך גם לפי סוג הפעילות וגם לפי הגודל.

יעקב אשר: זה ייתן היגיון.

יעקב אשר: הרי ברור שיישארו דברים אסורים, אנחנו יודעים לקבל מגבלות, אבל חייב להיות היגיון.

יעקב אשר: לכן התוכנית הזאת, יפה שעה אחת קודם.

יעקב אשר: לא 1 בספטמבר.

יעקב אשר: היא צריכה לבוא קודם.

יעקב אשר: לא הרבה קודם, אבל קודם.

איתמר גרוטו: אנחנו נמצאים בשלבי סיום של הגיבוש שלה.

אליהו חסיד: כל יום שלא יוצאת תוכנית מסודרת, הציבור עושה פיראט מה שהוא עושה, הנזק הוא הרבה יותר גדול.

אליהו חסיד: אני מדבר על נזק תחלואה.

איתמר גרוטו: גם לשמוע את הציבור עצמו וגם את משרדי הממשלה- - -

אליהו חסיד: אבל הדבר הזה חייב להזדרז.

אליהו חסיד: לא יכול לחכות ל-1 בספטמבר, כי כל יום שאין פתרון, הציבור עושה מה שהוא רוצה.

איתמר גרוטו: אני לא רוצה לבוא עם פתרון שהציבור לא יוכל לעמוד בו.

יעקב אשר: אני רוצה להתחיל את הדיון.

אוסאמה סעדי: אם יש תוכנית שפרופ' גרוטו אומר שב-1 בספטמבר תהיה מוכנה, אתה אומר שאתה רוצה אותה קודם.

אוסאמה סעדי: התקנות האלה שעכשיו נדון בהן – לכמה זמן הן?

קארין אלהרר: אם אתה לא דן בזה היום, זה נכנס לתוקף.

יעקב אשר: מבחינתי, שוב – יש לנו כמה אפשרויות, מה לעשות.

יעקב אשר: נכון שכרגע הממשלה תיקנה עצמה בכמה דברים, כמה עוולות היא תיקנה בדרך.

יעקב אשר: אחד אתמול, ברגע האחרון.

יעקב אשר: כרגע, אם ניקח סעיף, יכול להיות שאנחנו מלאים כרגע, אבל מצד שני אני לא מוכן להמשיך את הדרך של טפטופים ותיקונים קטנים.

יעקב אשר: אנחנו רוצים את התוכנית הגדולה.

יעקב אשר: אתה שואל אז אם ככה – אז לא נאשר ולא נעשה כלום.

יעקב אשר: נכון שזו אופציה, אבל היא פחות טובה.

יעקב אשר: לי יש אופציה יותר טובה.

יעקב אשר: אם לא נאשר, זה נכנס לתוקף, אם לא מכריעים.

יעקב אשר: אם אנחנו מבטלים, מה שביטלנו, נופל לגמרי, אין כלום.

יעקב אשר: ויש אופציה נוספת, שאנחנו יכולים לאשר לזמן קצוב, שאנחנו נחליט.

יעקב אשר: אבל אני מבקש קודם כל, ומה החשיבות של הישיבה – דיברנו על ביקורת פרלמנטרית.

יעקב אשר: זה לא רק הדברים הכלליים.

יעקב אשר: בואו נעשה את זה.

יעקב אשר: נמצא פה פרופ' גרוטו, ישמע אותנו על הדברים שאנחנו הדברים שאנחנו מתכוונים לא לוותר עליהם.

יעקב אשר: נעשה את זה מסודר.

יעקב אשר: נכון, אני קואליציה ונכון שאני לא בא לבנות קריירה על זה.

יעקב אשר: אין לי פריימריז ואני לא רב עם אף אחד.

יעקב אשר: אני רוצה להוציא את הדבר הכי מתוקן שאני יכול במגבלות, ויש לי מגבלות.

קארין אלהרר: אין לתאר את האמירות שלך.

יעקב אשר: יש מגבלות, נקודה.

יעקב אשר: לכן בואו נשמע את היועץ המשפטי וניכנס לדיון בנקודות עצמן.

יעקב אשר: יש פה גם דברים כללים שהם לא אמוציונליים וגם דברים שהם אמת, ואנחנו רוצים להבהיר אותם.

יעקב אשר: אלה יהיו הדוגמאות ושם נבחן את מה שאמר פרופ' גרוטו היום.

אוסאמה סעדי: לא קיבלתי תשובה על כדורגל.

אוסאמה סעדי: מה עם ליגה א', ב'?

איתמר גרוטו: התוכנית עם ההתאחדות שבנינו, זה אמור להיפתח אחרי החגים.

איתמר גרוטו: כרגע יכולים להתאמן ללא כדור.

איתמר גרוטו: מניח שזה בעייתי.

איתמר גרוטו: להתאמן ללא מגע.

יעקב אשר: להבדיל, זה כמו להתפלל בלי ספר תורה.

איתמר גרוטו: אנחנו רוצים לפתוח כמובן עם מגע.

איתמר גרוטו: זה יהיה בימים הקרובים.

איתמר גרוטו: זה כרגע נמצא על שולחן שר הבריאות.

איתמר גרוטו: אולי זה יהיה אפילו לפני התוכנית - זה לא מחייב שינוי תקנות, אולי יהיה לפני התוכנית.

יעקב אשר: גור, בבקשה.

גור בליי: להציג את הרקע – התקנות הללו אושרו, חוץ מהתיקון הקטן, אושרו בקבינט הקורונה בראשון שעבר.

גור בליי: הן נכנסו לתוקף ביום שלישי, בחצות בין שני לשלישי בשבוע שעבר, לפי הכלל שתוך 24 שעות, והוסיפו כמה שעות, 24 שעות זה המינימום.

גור בליי: בפועל יצא שזה היה קצת יותר מ-24 שעות.

גור בליי: התוקף שלהן תלוי בתקנות – יש פה מגבלות שיפקעו כבר בשבוע הבא, ביום שלישי שבוע הבא, בלילה בין שני לשלישי, ויש כאלה שבשלישי שבועיים אחר כך, כי חלק ל-14 ימים וחלק ל-28 ימים.

גור בליי: במבנה של חוק הסמכויות הממשלה צריכה לבוא כל פעם מחדש לחדש ולשנות ולתקן לגבי חלק מהתקנות כל שבועיים לכל היותר, ולגבי חלק - פעם בארבעה שבועות.

גור בליי: לגבי התיקון הספציפי שנעשה אתמול, הוא עוד לא נכנס לתוקף, רק מתקן סעיפים מאוד ספציפיים קטנים.

גור בליי: הממשלה העבירה אתמול בערב תיקון שנוגע ב-20-30, המספרים המקסימליים לאיסור התקהלות, ועוד כל מיני דברים לגבי אנשים עם מוגבלות.

גור בליי: עדיין תוקפם לא השתנה.

גור בליי: 20-30 בתוקף רק עד שבוע הבא.

גור בליי: זה לא מאריך אותו לעוד שבועיים; עדיין זה לפי התאריך שהם הביאו לנו שבוע שעבר, פוקע בשבוע הבא.

גור בליי: זה מבחינת מסגרת הזמן.

גור בליי: 20-30, זה נכנס לתוקף הערב ב-19:00 ופג רק בשבוע הבא, כי זה עדיין לפי מועד התוקף של התקנות המקוריות של השבוע שעבר.

גור בליי: הוועדה יכולה לעשות חקיקת משנה, שאז אפשר לאשר או לא לאשר.

גור בליי: פה בגלל הייחודיות של זה, יש עוד שני כלים בארסנל הוועדה: לאשר באופן חלקי, רק חלק מהתקנות, או אפילו לשיטתנו – אני חושבת שגם מקובל על הממשלה - רכיבים מסוימים בתקנות; ובנוסף, לשנות את תקופת התוקף.

גור בליי: כלומר אפשר לעשות ל-21 או ל-10 ימים, למשל.

גור בליי: הוועדה מוסמכת גם לכך.

גור בליי: בנוסף, דבר שיש פה מיוחד, בגלל שהאישור, אם לא מקבלים החלטה ב-24 שעות הראשונות, הוא אישור בדיעבד, ויש עבירות פליליות שנכנסות לתוקף, הכלל הוא שאם הוועדה מחליטה לא לאשר עבירות, האחריות הפלילית מתבטלת, והקנסות שמשולמים מוחזקים.

גור בליי: זו אחת האנומליות שנוצרות בזה.

גור בליי: הוועדה יכולה להחליט שעבירות לא לבטל וליצור – יעמדו בתוקף עד מועד הביטול.

גור בליי: כלומר בתקופת הביניים לא להחזיר את הקנסות.

גור בליי: ברירת המחדל שכן זה חוזר, אבל הוועדה יכולה לחרוג מזה.

גור בליי: זה מבחינת מסגרת הדיון.

גור בליי: בדרך כלל אנחנו מקריאים תקנות מהותיות שאינן טפסים.

גור בליי: זה גם עוזר למקד את הדיון.

גור בליי: נקרא את הסט של הגבלת פעילות.

יעקב אשר: בבקשה.

מיכל גולדברג: תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות), התש"ף–2020.

מיכל גולדברג: בתוקף סמכותה לפי סעיפים 4, 6, 7 ,8, 9, 11, 23, 24, 25 ו-27 לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף

מיכל גולדברג: –2020 (להלן – החוק), מתקינה הממשלה תקנות אלה: 1.

מיכל גולדברג: בתקנות אלה – "אנשים הגרים באותו מקום" – בני אותו תא משפחתי או יחידים השוהים יחד במקום מגורים או מקום שהייה קבוע אחד.

מיכל גולדברג: בהגדרה הזאת יהיה תיקון, בעקבות ההערה של הנציבות לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

מיכל גולדברג: ביקשנו להוסיף כאן גם אדם עם מוגבלות ומלווהו הדרוש לו מחמת מוגבלותו – גם הם ייחשבו כאנשים שגרים באותו מקום.

מיכל גולדברג: זה רלוונטי, למשל, להוראה של שמירת מרחק 2 מטרים בין אנשים.

מיכל גולדברג: מוחרגים ממנה אנשים שגרים באותו מקום, ויש פה היגיון – מלווה קבוע של אדם עם מוגבלות נחשב גם מבחינה מקצועית-מעשית כאדם שגר אתו מבחינת הדבקה, ואין צורך שישמרו על מרחק 2 מטרים ביניהם.

מיכל גולדברג: "הוראות המנהל" – לפי סעיף 20 לפקודת בריאות העם, 1940 ; "המנהל" – כהגדרתו בסעיף 2 לפקודת בריאות העם ומי שהוא הסמיכו לעניין סעיף 20(1) לפקודה האמורה; המנהל – הכוונה היא למנהל הכללי של משרד הבריאות או מי שהסמיך לעניין הוראות מסוימות בסעיף 20 לפקודת בריאות העם – הוא הסעיף שעוסק בשעת חירום, מחלות מידבקות.

מיכל גולדברג: זה אותו סעיף שאנחנו מפעילים כרגע סמכויות מתוכו בעניין הקורונה.

מיכל גולדברג: "התקהלות" – כהגדרתה בחוק – הכוונה כמובן לחוק המסגרת, שמכוחו מותקנות התקנות - למעט שהייה בסמיכות של אנשים הגרים באותו מקום; "מקום הפתוח לציבור" – כהגדרתו בחוק, למעט מקום כאמור שניתן בו שירות רפואי; "מקום ציבורי או עסקי" – מקום הפתוח לציבור או בית עסק למעט מקום או בית עסק כאמור בתקנה 14; "צו בידוד בית" – פה הכוונה לצו שהתקנו מכוח סעיף 20, צו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (בידוד בית והוראות שונות) (הוראת שעה), התש"ף-2020; "שטח סגור" – חלל בנוי במבנה עם כניסה נפרדת לאותו חלל, הנפרד מחללים אחרים במבנה או המצוי בקומה נפרדת.

מיכל גולדברג: אלה ההגדרות.

מיכל גולדברג: נמשיך בתקנות עצמן.

יעקב אשר: תמשיכו, ומקום שרוצים להעיר, נעצור להעיר.

יעקב אשר: גם אלה שבזום, שיכתבו למנהל הוועדה.

מיכל גולדברג: 2.

מיכל גולדברג: חובת שמירת מרחק במרחב הציבורי ובמקום ציבורי או עסקי.

מיכל גולדברג: (א) השוהים במרחב הציבורי ישמרו, ככל האפשר, על מרחק של 2 מטרים לפחות בין אדם לאדם, למעט אנשים הגרים באותו מקום.

מיכל גולדברג: (ב) השוהים במקום ציבורי או עסקי ישמרו, ככל האפשר, על מרחק כאמור בתקנת משנה (א),למעט אנשים הגרים באותו מקום.

מיכל גולדברג: פה זה העיקרון שמלווה אותנו עוד מתחילת עידן הקורונה של שמירת 2 מטרים ככל האפשר בין אנשים, למעט אנשים שגרים באותו מקום.

מיכל גולדברג: 3.

מיכל גולדברג: איסור שהייה במקום הפתוח לציבור ובבית עסק שפעילותו אסורה.

מיכל גולדברג: לא ישהה אדם במקום הפתוח לציבור או בבית עסק, שפעילותו אסורה לפי תקנה 14.

קארין אלהרר: זה מחזיר אותנו לדיון מאתמול.

קארין אלהרר: נמצאה נוסחה?

קארין אלהרר: כי בדיון אתמול אמרנו שהממשלה ביחד עם היועמ"ש של הוועדה ימצאו נוסח.

גור בליי: הסיכום היה על דעת יו"ר הוועדה, שהנושא הזה יוסדר בתקנות.

יעקב אשר: אני רציתי להכניס את זה אתמול.

יעקב אשר: לצערי, הסביר היועץ המשפטי למה אי-אפשר היה להכניס את זה שם.

גור בליי: בכל פורמטים שניסינו להכניס את זה, יצר חשש להסדרים שליליים ודברים אחרים.

גור בליי: יצר מצב שבו משתמע משהו אחר לגבי אכיפה של זה מול אכיפה של דברים אחרים, כי הסעיפים שעוסקים בנושא האכיפה הם כלליים יחסית.

גור בליי: התרעה היא אחד ההיבטים של האכיפה.

גור בליי: אם היינו מחדדים רק את זה, למשל אפילו לעניין עטיית מסיכה, הכנסנו- - -

קארין אלהרר: זה לא אותו דבר.

קארין אלהרר: עטיית מסיכה היא חובה אישית של אדם לעטות מסיכה כשיוצא למרחב הציבורי.

קארין אלהרר: פה אנו מדברים על שהייה או בבית עסק או במקום שהאחריות על ההפעלה היא על מישהו אחר.

קארין אלהרר: זה לא חובה אישית שלי; זה חובה של האדם האחר, לא להפעיל את בית העסק.

קארין אלהרר: אמרנו – אני מקבלת – שאחרי שהתרענו, האדם לא ימשיך לשהות במקום.

יעקב אשר: נכון.

קארין אלהרר: אי-אפשר – ואני פונה גם אליך, איתמר - להשאיר את זה כך.

קארין אלהרר: אין היגיון.

גור בליי: בתקנות זה משהו אחר.

גור בליי: סוכם שיקבל שם ביטוי.

גור בליי: כשישבנו עם נציגי משרד המשפטים, זה יצר קושי בחקיקה.

קארין אלהרר: אבל אין לנו אופציה לשנות את החקיקה.

יעקב אשר: פרופ' גרוטו, אנחנו דנו אתמול בנושא של צווי סגירה וכו'.

יעקב אשר: הגענו לסעיף שמדבר על צו סגירה שכמובן, בעל העסק מחויב בו, אבל יש גם איסור שהייה, ודיברנו על כך שצריך להיות שני טקטים.

יעקב אשר: אם אדם, העסק שלו צריך להיות סגור, ופתח אותו – יקבל על הראש ישר.

יעקב אשר: השוהים בו – זה חייב להיות מלווה בהתרעה, כי מגיע זוג מבוגר, שמגיע לבית קפה, ואין בחוץ שלט אם מותר או אסור, ואומר לו בעל החנות: זה בסדר, לפי החוק, אני פועל לפי משרד הבריאות.

יעקב אשר: הוא נכנס בתמימות, מזמין כוס קפה, פקח נותן לו בראש.

יעקב אשר: רצינו לתקן את זה אתמול בחוק.

יעקב אשר: אילוצים משפטיים שזה מערבב תקנות אחרות, ויכול לגרום לבעיות.

יעקב אשר: משרד המשפטים מהנהן בראשו – לא עוזר לי.

יעקב אשר: אבל אני מבקש שירשום לעצמו כבודו בין יתר התיקונים שאנחנו מבקשים – קודם כל שתבין את המהות, היא אומרת:

יעקב אשר: הפקח אומר לאנשים: תעזבו.

יעקב אשר: לא עזב – תן לו.

יעקב אשר: ועשינו את זה גם במסיכות.

קארין אלהרר: יש בזה היגיון.

יעקב אשר: אני לא רוצה לעשות את זה בחקיקה ראשית.

יעקב אשר: לכן אנחנו מבקשים שזה יהיה בתקנות.

קארין אלהרר: למרות שאני מציינת לפרוטוקול שלטעמי אפשר והיה צריך למצוא פתרון בחקיקה הראשית.

יעקב אשר: את עורכת דין ואני לא.

יעקב אשר: אבל אני סומך על הצוות המשפטי.

יעקב אשר: אני מבקש, אדוני, ומנהל הוועדה, שבסיכום הדברים זה דבר שאנו מבקשים, שתצא המלצה לנוסח – תרשמו לעצמכם, בדיוני הקורונה בממשלה את זה להכניס בתוך התקנות.

גור בליי: הוועדה יכולה גם לא לאשר רק את העבירה.

גור בליי: כל זמן שאין התרעה, הוועדה יכולה לומר: כרגע אני לא מאשרת את הקנס.

יעקב אשר: אני מבקש שזה ייכנס.

יעקב אשר: כלי העבודה שלנו – נראה אחר כך.

קארין אלהרר: ההצעה של גור היתה טובה.

יעקב אשר: מכיר אותה מאתמול.

יעקב אשר: אתה מדבר על זה.

יעקב אשר: טוב, נגיע לזה.

יעקב אשר: מבחינת משרד הבריאות, יש בעיה?

מיכל גולדברג: כבר אתמול עקרונית לא התנגדנו לכך.

מיכל גולדברג: אני מדגישה בהקשר לסעיף הזה, שהוא לא מדבר על מקום ספציפי שסגור בגלל צו סגירה מינהלי אלא מדבר על מקומות שבאופן כללי בכל מדינת ישראל אסור להם – זו רשימה די מצומצמת של מקומות - למשל, אולם אירועים.

קארין אלהרר: אני לא ידעתי בכלל שיש אולמות אירועים.

עופר כסיף: דיסקוטק, זו רשימה מאוד לא מצומצמת.

קארין אלהרר: גם לא למצומצם?

מיכל גולדברג: גם לא למצומצם.

קארין אלהרר: אם יש לכם ציפייה שמישהו מאזרחי ישראל יודע מהי הרשימה הזאת – אז ממש לא.

קארין אלהרר: אתם יותר מדי זמן במשרד.

יעקב אשר: נתקדם.

יעקב אשר: הובהר על-ידי משרד הבריאות, שיכניסו את זה.

גור בליי: למה עלה כל נושא ההתרעה - כי סברנו שאין הסמכה מספקת לקביעה של איסור השהייה על אדם, לא על בעל העסק, במקום הפתוח לציבור בבית העסק, ולא רק זה - בתיקון שהיום אמור לאישור בוועדה הוכנסה הבהרה לעניין ההסמכה בהקשר הזה.

גאל אזריאל: רק נבהיר מבחינת עמדת הממשלה שזו רק הבהרה, ושמבחינתנו הפרשנות היתה שיש סמכות לקבוע.

מיכל גולדברג: 4(א) מבלי לגרוע מהאמור בתקנה 2, לא יקיים אדם ולא ישתתף בהתקהלות, כולל תפילה או טקס דתי, שמספר האנשים בה עולה על – כרגע כתוב 10 אנשים; זה יתוקן ל-20 אנשים במבנה ועל – כרגע כתוב: 20 – זה ישונה: 30 אנשים בשטח פתוח, במרחב הציבורי.

יעקב אשר: זה אושר.

יעקב אשר: זה מה שאנחנו דנים עכשיו.

איתמר גרוטו: זה הולך על מרכיבים שמקובלים בעולם.

איתמר גרוטו: אין נוסחת קסם.

איתמר גרוטו: יש מדינות שהגבילו ל-10, יש שהגבילו ל-20.

איתמר גרוטו: למדנו מהניסיון שלנו לאורך התקופה.

איתמר גרוטו: אם אנחנו מכפילים את מספר האנשים – אם יש 10 אנשים, יש הרבה פחות מ-100.

קארין אלהרר: אבל אתה לא לוקח בחשבון את שטח המקום.

איתמר גרוטו: הצענו לקחת את שטח המקום – אדם לארבעה מטרים, אבל ראינו שזה עושה בעיות לחלק מהמקומות.

איתמר גרוטו: לכן כרגע הורדנו את זה, אבל זה ייכנס במסלול הירוק, ברמזור, כשתהיה מגבלת סף הרבה יותר גבוהה מהמספרים האלה.

יעקב אשר: מה ההתייחסות למשפחה גרעינית, חלק מתוך ההתקהלות הזאת?

יעקב אשר: עשרה, משפחה אחת, או ארבעה.

איתמר גרוטו: בחלק מהכללים של התו הסגול, זה אומר שצריך במקומות מסוימים צריך להקפיד לשבת ביחד – למשל, במתווה התרבות בחוץ, יכולים לשבת כמה אנשים יחד ולא חייב להיות ביניהם כיסא, אם הם מאותה משפחה.

איתמר גרוטו: זה עדיין לא משנה את מספר האנשים.

איתמר גרוטו: לא סופרים משפחה אחת, כי איך בדיוק נאכוף את זה ומי יכול לאכוף את זה שכולם משפחה אחת - ידועה בציבור, למשל.

יואב סגלוביץ': לגבי המספרים, אני מבין שהיתה כוונה – לא היתה ברירה וקבעתם את זה, אבל למה לא עכשיו לעשות שינוי בתנאי הסף, לומר: המגבלה הנמוכה היא 20-30, כי אין מטראז', אבל במקומות מעל 500 מטר אפשר יותר – 70, 90?

איתמר גרוטו: צריך לראות שהתנאים האלה מתאימים.

איתמר גרוטו: כדי ליצור אחידות – אתה לא רוצה ליצור מצב שלא מתאים לכולם.

איתמר גרוטו: יש פה מכל מיני כיוונים בעיות שיכולות להיות.

קארין אלהרר: זה יוצר מצב שהציבור לא יודע מה הכללים, כשכל כמה ימים משנים אותם.

איתמר גרוטו: הדבר היחיד שהשתנה זה הצבע של העיר.

אליהו חסיד: פרופ' גרוטו, אם שמים מחיצות, מחלקים את זה לקפסולות?

יעקב אשר: בואו נגיע לבית הכנסת ואז נדבר.

יעקב אשר: ההוראה הזאת היא הכללית.

יעקב אשר: לאחר מכן נגזר ממנה.

יעקב אשר: היא המינימום.

מירה סלומון: אדוני, זה הסעיף של האיסור – איסור לרבות תפילה או טקס דתי של מספר אנשים.

אליהו חסיד: הסעיף הזה, האם כשמחלקים את זה למחיצות של 2.5 מטר גובה, סוגרים מתחמים, זה עונה על הסעיף הזה או לא?

אליהו חסיד: במצב העכשווי?

איתמר גרוטו: עוד לא.

מירה סלומון: אני מבקשת להצטרף למה שנאמר על-ידי חבר הוועדה – ההגדרה של מבנה - ברגע שההתקהלות היא במבנה ולא איך שהגדרתם שטח סגור, כל המבנה – יכולה להיות בו התקהלות של עד 20 אנשים כי זה מבנה.

מירה סלומון: לכאורה – ורואים את זה גם במקום פרטי, בסעיף קטן (ב) באותה תקנה – אם יש לי בניין שלם שיש בו בית כנסת בקומה העליונה ובית כנסת בקומה התחתונה- - -

גור בליי: זה לא נכון, כי התקנות הספציפיות מדברות גם לגבי מסעדה, למשל, וגם לגבי בית כנסת בתוך שטח סגור.

גור בליי: וההגדרה של שטח סגור היא חלל מופרד.

מירה סלומון: נניח טקס דתי.

איתמר גרוטו: אם יש חללים נפרדים לגמרי, אפשר לקיים.

גאל אזריאל: יש פה יחס בין כמה תקנות שונות.

גאל אזריאל: יש פה ההגבלה על התקהלות.

גאל אזריאל: יש הגדרה של התקהלות – שהייה בסמיכות של אנשים, לפי מה שכתוב בחוק.

יעקב אשר: אם ההגדרה נשארת כך, בסעיף 4, אבל בסעיף 8 שמדבר על תרבות, בתי כנסת ומסעדות, תחליט הממשלה, כפי שאומר פרופ' גרוטו, שזה רוח הדברים, להעלות את זה ל-60, 70?

יעקב אשר: גם סעיף 4 צריך לעלות בהתאם?

גאל אזריאל: נבחן את זה בהתאם.

גאל אזריאל: אני מנסה להסביר על היחס בין כמה סעיפים כאן.

גאל אזריאל: יש ההגבלות על התקהלויות, יש ההגבלות על תפוסה מרבית, שזה המספר הכולל האפשרי במקום מסוים, ויש היחס בין מבנה לשטח סגור.

גאל אזריאל: מבנה זה כל הבניין, ושטח סגור – יש הגדרה שזה חלל בנוי במבנה עם כניסה נפרדת לאותו חלל הנפרד מחללים אחרים- - - מצוי בקומה נפרדת.

גאל אזריאל: במקומות שבהם התייחסנו לשטח סגור יש התייחסות לתפוסה מרבית.

גאל אזריאל: למשל, במסעדה בשטח סגור אפשר 20 אנשים.

גאל אזריאל: בית כנסת, שטח סגור, כלומר חלל נפרד, עזרת נשים, עזרת גברים - 20 אנשים, בכל חלל.

גאל אזריאל: חלל בנוי במבנה.

גאל אזריאל: יש סעיף בתקנות שמדבר על הגבלת אירועים מסוימים שכוללים טקסים דתיים, ושם יש גם הגבלה על תפוסה מרבית של 20 אנשים בפנים, 30 בחוץ.

גאל אזריאל: חוץ מהמקומות האלה, שיש התייחסות לתפוסה מרבית, התקהלות היא התקהלות.

גאל אזריאל: רק אם אנשים נמצאים בסמיכות.

יעקב אשר: סעיף 4 יכול להישאר כהוראה כללית במספר הזה, הוא לא פוגע באפשרות להקל בסעיפים אחרים לפי זה.

יעקב אשר: נכון?

גאל אזריאל: נכון.

עופר כסיף: גור, איך הדבר הזה מתיישב, והאם באופן ברור וחד-משמעי הוא לא יפגע בסעיף 7 של חוק המסגרת שנוגע – ואני מצטט את סעיף 7(2) – בלבד שלא יהיה בהם כדי למנוע קיום הפגנה, תפילה או טקס דתי?

עופר כסיף: כלומר ברגע שכתוב פה על הגבלות בשטח פתוח, אני רוצה שיהיה ברור שזה לא סותר או מגביל את מה שכתוב בסעיף שציטטתי כרגע, שזה לא ימנע הפגנה, תפילה או טקס דתי.

גור בליי: 7(2) קובע שאתה לא יכול למנוע.

גור בליי: אתה יכול רק לקבוע תנאים.

גור בליי: אתה לא יכול למנוע את שלושת הדברים שמנית.

גור בליי: אתה יכול רק לקבוע להם תנאים.

גור בליי: מעבר לזה, פה ספציפית בהתייחסות היעדר ספציפית להפגנה, זה אומר – פה לא נקבעו תנאים על ההפגנה בכלל.

עופר כסיף: האם לא יכול להתפרש שמאחר שלא מוזכרים הפגנה, טקס דתי וכן הלאה, שזה כלול ממילא?

גור בליי: ההבנה שלנו שמדובר בזכויות יסוד – אתה צריך אמירה מפורשת ולא להפך, אבל נשמח שגם נציגי המשלה יתייחסו.

גאל אזריאל: אכן זו העמדה של הממשלה.

גאל אזריאל: כך בנויות התקנות.

גאל אזריאל: חוק המסגרת בנוי כך שיש התייחסות ספציפית לתפילות, טקסים דתיים והפגנות.

גאל אזריאל: כשכתבנו את התקנות ניתן לראות שיש גם בהגבלת ההתקהלות הגבלה כללית על התקהלות, וכתוב: לרבות תפילה או טקס דתי, ובכוונה לא כתוב הפגנות.

גאל אזריאל: לכן אין כרגע הגבלה על המספר הכולל של מפגינים שיכולים להפגין ביחד.

גאל אזריאל: עדיין ככל הניתן, יש לנסות לשמור על מרחק 2 מטרים.

עופר כסיף: זה משהו אחר.

עופר כסיף: אני מקשה, כי באותו סעיף שציטטתי ממנו, לפני שכתוב שלא יהיה בהם כדי למנוע, כתוב ששמירת מרחק במרחב הציבורי בין בני אדם שאינם מתגוררים באותו מקום והגבלה על התקהלות במרחב הציבורי ובכלל זה תנאים לעניין אופן קיום הפגנה.

עופר כסיף: השאלה אם המספר של המפגינים או, לצורך העניין, המשתתפים בטקס דתי, לא כלול בביטוי אופן קיום ההפגנה?

גאל אזריאל: המספר הכולל הוא חלק מאופן קיום ההפגנה או הטקס הדתי.

גאל אזריאל: אפשר לפגוע באופן הקיום אבל לא בעצם הקיום.

גאל אזריאל: אבל כרגע אין התייחסות ספציפית בתקנות להפגנות, לכן אין שום הגבלה על המספר הכולל של המפגינים שיכולים להפגין יחד.

גאל אזריאל: טקס דתי ותפילה נמצאים בתקנות, לכן יש הגבלה על המספר.

עופר כסיף: השאלה אם את זה לא צריך להגחריג במסגרת מגבלות סבירות בהמשך למה שאמר החבר.

יעקב אשר: שמעתי.

יעקב אשר: הלוואי שכל הדברים הייתי בטוח כמו מה ששאלת עכשיו.

יעקב אשר: הבהירות כבר הוכחה במציאות.

יעקב אשר: אפשר להמשיך.

יעקב אשר: דנו בזה המון בפעם הקודמת.

עופר כסיף: בכל זאת, לאור התקנה הזאת, אני חושב שזה רלוונטי להעלות את זה גם בהקשר הזה.

מיכל גולדברג: העיקרון של תקנה 4 – תקנה 4 מחולקת לפי החלוקה בחוק סמכויות מיוחדות - במרחב הציבורי, במרחב הפרטי ובמקום ציבורי או עסקי.

מיכל גולדברג: לגבי כלל המקומות החלנו את הכלל הכללי של איסור התקהלות, שהייה במבנה של עד 20 אנשים, במקום פתוח – עד 30.

מיכל גולדברג: בהמשך התקנות מפורטים חריגים, הוראות פרטניות אחרות לגבי מקומות אחרים.

מיכל גולדברג: 5.

מיכל גולדברג: נהג בנסיעה ברכב פרטי לא יסיע יותר מ- 2 נוסעים באותו הרכב, נוסף על הנהג, למעט אנשים הגרים באותו מקום; ברכב פרטי הכולל יותר מספסל אחורי אחד, ניתן להסיע נוסע אחד נוסף בכל ספסל כאמור ובלבד שישב בספסל נפרד; תקנה זו לא תחול במקרה שיש צורך חיוני בנסיעה של מספר אנשים העולה על האמור.

מיכל גולדברג: זו הוראה שהיתה קיימת גם קודם לכן בתקנות שעת חירום להגבלת פעילות.

מיכל גולדברג: היא מסדירה את מספר השוהים ברכב פרטי.

יעקב אשר: אם אין הערות, נתקדם.

יעקב אשר: אנשים קראו את החומר, קוראים אותו.

יעקב אשר: אני רוצה לדבר על הדברים שיש הערות.

מיכל גולדברג: 6.

מיכל גולדברג: הרשות המקומית תציב שלט בסמוך למיתקני שעשועים המצויים במרחב הציבורי, לעניין שמירת מרחק של 2 מטרים לפחות בין אדם לאדם, חובת עטיית מסיכה ומניעת התקהלות, בנוסח המפורט בתוספת הראשונה.

יעקב אשר: פרופ' גרוטו, זה אמנם חלק לא רפואי, יותר אדמיניסטרטיבי-תפעולי, שגם יכול לפתור חלק גדול מהבעיות.

יעקב אשר: אתם מחייבים לשים שלט על מסיכה וכו'.

יעקב אשר: כשתביאו את התוכנית הכוללת, לא 1 בספטמבר, בעצם יהיו בה קווי אורך, קווי רוחב, דברים מדידים – או דרך רשיון עסק, או בפועל.

יעקב אשר: אני רוצה, ואני חושב שהרשויות המקומיות יעשו זאת בשמחה רבה, אני בטוח – שתהיה התחייבות, שהרשויות על כל מבנה ציבורי, יהיה שלט.

יעקב אשר: הצעתי את זה לפרופ' גמזו, לך, לשר הבריאות, כבר שבועיים-שלושה.

יעקב אשר: גרוני ניחר.

יעקב אשר: אסביר למה זה נכון: צריך להיות שלט שבמבנה זה מותר כך וכך, אפילו עם שרטוט.

יעקב אשר: בזה – הרי אין לכם פיקוח באמת, אי-אפשר לפקח על כל המדינה בכל הנושאים.

יעקב אשר: הציבור הנורמטיבי, שהוא רוב-רובו של הציבור, גם אדם שנכנס למסעדה, רוצה לדעת מה הקריטריונים שלו – יגידו לבעל המסעדה: פה מותר ככה, תוריד קצת.

יעקב אשר: אתם גם מחזירים אמון, גם הופכים 80% מהאנשים לפקחים חיוביים שלכם, בונים, לא עם קנסות.

יעקב אשר: אני מבקש שזה תהיה חלק מהתוכנית.

איתמר גרוטו: קלעתי לדעת גדולים.

מירה סלומון: כל מקום פתוח ציבור.

מירה סלומון: לא רק מבנים ציבוריים שלנו.

יעקב אשר: לא רק העירייה.

יעקב אשר: בתי כנסת, תיאטראות, בתי תרבות, מסעדות.

יעקב אשר: הכול.

אריאל קלנר: אדוני, לפשט את ההוראות יעזור לכולם, גם לאלה שאוכפים אותן וגם לאלה שצריכים לעמוד בהן.

אריאל קלנר: אני לא מבין, למה מבחינים בין התקהלות כזו לאחרת?

אריאל קלנר: כתוב פה: מגבלת התקהלות, או אדם לכל 7 מ"ר.

אריאל קלנר: למה בתפילה זה צריך להיות שונה, במבנה צריך להיות שונה, במסעדה צריך להיות שונה?

אריאל קלנר: תעשו את אותו סטנדרט, 7 מ"ר, על כל המבנים הסגורים, על כל המבנים שבהם אנשים מתכנסים.

יעקב אשר: זה חלק מהתוכנית – לא היית פה בהתחלה.

יעקב אשר: כרגע זה התקנות שאושרו על-ידי הממשלה, שלנו.

יעקב אשר: נמרוד הגלילי, איגוד לשכות המסחר, לגבי סעיף 7.

יעקב אשר: בבקשה.

נמרוד הגלילי: שלום רב לכבוד יושב-ראש הוועדה, כבוד חברי הכנסת.

נמרוד הגלילי: בסעיף 7 יש שתי בעיות למגזר העסקי.

נמרוד הגלילי: אחת מהן - התקנת המחיצות, שעד היום התקנות לא קבעו חובה על כלל העסקים להתקין מחיצות, ועכשיו, כשעשו יישור קו, ואין לנו בעיה – הגורמים המקצועיים סבורים שצריך להתקין מחיצות - אנו לא מתנגדים לדרישה הזאת, אבל לא ניתן ברשתות מזון, ברשתות פארם שמונים עשרות סניפים, ובכל סניף עשרות עמדות – מדובר פה על אלפי מחיצות, להתקין את המחיצות ביום הראשון.

נמרוד הגלילי: לא ניתן שום זמן היערכות להתקנת המחיצות.

נמרוד הגלילי: היה ראוי שיינתן זמן.

נמרוד הגלילי: אנו מבקשים פה נכון לרגע זה או לא לאשר את התקנה או לדחות את כניסתה לתוקף כי הזמן הנדרש הוא 14 יום.

נמרוד הגלילי: זה עשרות-אלפי מחיצות.

נמרוד הגלילי: ביום אחד לא ניתן לעשות את זה.

נמרוד הגלילי: זה מדידות.

נמרוד הגלילי: כל מחיצה היא בגודל שונה, במקום שונה.

נמרוד הגלילי: יש למדוד את זה ולהזמין את זה מספק.

נמרוד הגלילי: אני לא בטוח שיש כרגע מלאי בארץ לספק את זה.

נמרוד הגלילי: זה כבר היום חובה.

נמרוד הגלילי: אז נמסר לנו שלא תהיה אכיפה שבעה ימים.

נמרוד הגלילי: אם מחר ינסו לאכוף את זה, יגלו שרשתות מזון ורשתות פארם עדיין לא הספיקו להיערך לזה.

נמרוד הגלילי: הפתרון היחיד הוא פשוט לסגור את הסניפים.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: משרד הבריאות.

יעקב אשר: טענות נכוחות.

לילך וגנר: עוד לא הגענו לקרוא את תקנה 7.

לילך וגנר: ודבר שני, לגבי השילוט, יש תקנה שמתייחסת לשילוט עם התפוסה המרבית - תקנה 8ג.

לילך וגנר: נגיע אליה, על מספר האנשים.

יעקב אשר: הקדימו אותנו.

יעקב אשר: נגיע לזה.

יעקב אשר: לגבי הסעיף שהוא אמר, לגבי הטענות שהוא אמר, מה הפתרון לזה?

מיכל גולדברג: תקנה 7 קובעת את התו הסגול, את התנאים לפתיחת מקומות.

גור בליי: מבחינת המסגרת לחברי הוועדה - התקנות שעד עכשיו הוקראו, 2 עד 6, הן אלה ל-14 יום, שפוקעות בשבוע הבא.

גור בליי: מכאן ואילך זה בלילה שבין 7 ל-8 בחודש.

מיכל גולדברג: 7.

מיכל גולדברג: מחזיק או מפעיל של מקום ציבורי או עסקי לא יפעיל את המקום בדרך של פתיחתו לציבור אלא בכפוף לקיום הוראות אלה:

מיכל גולדברג: (1) המחזיק או המפעיל של המקום יגיש לרשות המקומית, לפני פתיחת המקום לציבור, הצהרה חתומה בנוסח הקבוע בתוספת השנייה, ולפיה הוא עומד בתנאים המפורטים בפסקאות (2) עד (10), בתקנה 8 ובתקנות , 9, 10 ו-11 – לפי העניין; הצהרה כאמור תוגש באמצעות טופס מקוון המצוי באתר משרד הכלכלה והתעשייה או באמצעות טופס שיהיה זמין במשרדי הרשות המקומית (להלן – טופס ההצהרה); ההצהרה תישלח על ידי משרד הכלכלה והתעשייה לרשות המקומית באופן מקוון, להמשך טיפולה של הרשות המקומית על פי דין, ובכלל זה היבטי הפיקוח אל מול הגורם האחראי על המקום; (2) המחזיק או המפעיל של המקום ימנה אדם שיהיה אחראי על ביצוע הפעולות המפורטות בתקנה זו (להלן – ממונה קורונה) וימסור את שמו בטופס ההצהרה; (3) בדלפק שירות, אם ישנו, יתקין המחזיק או המפעיל מחיצה למניעת העברת רסס בין נותן השירות למקבל השירות; במבנה שבו קיימת מערכת כיבוי אוטומטי (ספרינקלרים) או מערכת גילוי אש ועשן, המחיצה תותקן מכיוון הרצפה ועד לגובה של 50 ס"מ מתחת לגובה התקרה לכל היותר; (4) בטרם כניסה למקום, למעט בית עסק המצוי בקניון או בשוק – (א) המחזיק או המפעיל של המקום, או מי מטעמו- - -

מיכאל מלכיאלי: מה שקראת עד עכשיו, אם יש חנות בגובה 8, 9 מטר, יצטרכו לשים מחיצה של 7.5 מטר?

מיכל גולדברג: כדי לא לפגוע במערכות כיבוי אש.

מיכל גולדברג: הגובה המינימלי – לא קבענו אותו.

מיכל גולדברג: מטרת המחיצה – למנוע העברת רסס, אז אם עומד שם פקיד קבלה שמקבל בדרך כלל אנשים בעמידה, זה יהיה פחות או יותר בגובה שלו.

מיכל גולדברג: אם מישהו יושב, זה יכול להיות נמוך יותר.

מיכל גולדברג: לא קבענו גובה מינימלי אלא רק את מטרת המחיצה.

מיכל גולדברג: (4) בטרם כניסה למקום, למעט בית עסק המצוי בקניון או בשוק – (א) המחזיק או המפעיל של המקום, או מי מטעמו, ישאל את הנכנסים, למעט עובדי המקום, את השאלות האלה: (1) האם אתה משתעל?

מיכל גולדברג: (2) האם חום גופך הוא 38 מעלות צלזיוס ומעלה או האם היה לך חום כאמור ב-48 השעות האחרונות?

מיכל גולדברג: (3) האם היית במגע קרוב עם חולה קורונה בשבועיים האחרונים?

מיכל גולדברג: המחזיק או המפעיל של המקום, או מי מטעמו, לא יתיר כניסה למקום למי שלא השיב בשלילה על כל אחת מהשאלות, למעט אדם שהשיב שהוא משתעל בשל מצב כרוני כגון אסתמה או אלרגיה אחרת; (ב) המחזיק או המפעיל של המקום יסדיר ביצוע של מדידת חום באמצעי שאינו פולשני לנכנסים למקום, ככל האפשר; בוצעה מדידת חום כאמור, לא תותר כניסת אדם עם חום גוף של 38 מעלות צלזיוס ומעלה; (ג) פסקאות משנה (א) ו-(ב) לא יחולו על אדם הנכנס למוסד רפואי לקבלת טיפול רפואי; (5) המחזיק או המפעיל של המקום לא יכניס למקום אדם שאינו עוטה מסיכה והמחויב בעטיית מסיכה – זה תיקון שהכנסנו אתמול - בהתאם להוראות סעיף 3ה לצו בידוד בית, ולא ייתן שירות לאדם שאינו עוטה מסיכה כאמור; (ב) המחזיק או המפעיל של המקום יתלה במקומות בולטים לעין במקום, לרבות בכניסה אליו, שלט בדבר חובת עטיית מסכה במקום; (ג) אם יש במקום מערכת כריזה – המחזיק או המפעיל של המקום יודיע באמצעותה, אחת לחצי שעה לפחות, על חובת עטיית המסכה; (6) המחזיק או המפעיל של המקום יפעל, ככל האפשר, לשמירת מרחק של 2 מטרים לפחות בין אנשים שאינם גרים באותו מקום, לרבות בתורים, וכן יפעל ככל האפשר למניעת הצטופפות של השוהים במקום באזור מסוים, לרבות הצטופפות בכניסה למקום; (7) המחזיק או המפעיל של המקום יסמן במקומות המיועדים לתור, סימון מקומות לעמידת הממתינים במרחק של שני מטרים זה מזה; המחזיק או המפעיל של המקום יציב במקום בולט לעין, שלט לעניין שמירה על מרחק כאמור; (8) אם מצויה מעלית במקום, המחזיק או המפעיל של המקום יתלה שלט בכניסה למעלית, ובו יצוין מספר הנוסעים המותר שלא יעלה על מחצית מהמספר המרבי המותר לפי הוראות יצרן המעלית אלא אם כן הנוסעים הם אנשים הגרים באותו מקום; (9) המחזיק או המפעיל של המקום יקפיד על שמירת כללי היגיינה במקום וינחה את עובדיו בעניין זה, לרבות הקפדה על חיטוי משטחים פנימיים באופן תדיר, ולא פחות מפעמיים ביום וכן לאחר סיום יום הפעילות; לעניין זה, "משטחים פנימיים" – משטחים שהשוהים במקום באים עמם במגע בתדירות גבוהה, ובכלל זה: ידיות, דלתות, מעקים, דלפק, מתגים, לחצני מעלית וכיוצא בהם; (10) המחזיק או המפעיל של המקום יציב במקום מיתקנים עם חומר לחיטוי ידיים במקומות נגישים וזמינים.

מיכל גולדברג: הוראות תקנה 7 אלה הכלליות, הגנריות, הכללים שכל מחזיק, מפעיל של מקום שפתוח לציבור, ומקום שפתוח לציבור הוא כל מקום מתוחם שיש מישהו שאחראי על המקום, ובנוסף, גם כל בית עסק חייב לעמוד בהם.

לילך וגנר: לגבי הסופר פארמים והמרכולים, נכון שלא היתה עבירה פלילית לגביהם, וכרגע נקבעו עבירות פליליות מינהליות בהקשר כולם, כולל גם כאלה שלא חלו עליהם בעבר, אבל עצם החובה שחלה לגבי המחיצה וכל הדברים האלה – החובות האלה כבר חלו אליהם.

לילך וגנר: אתם יכולים להסתכל בחוק לתיקון ולקיום, תקנות הגבלת פעילות, ששם מופיעות החובות האלה באופן מפורש.

לילך וגנר: לכן אני לא מבינה למה הם צריכים זמן התארגנות.

לילך וגנר: האם רק כשמדובר בעבירה פלילית יש עמידה בחובות?

לילך וגנר: אני חשבתי שכולם עומדים בחובות הנורמטיביות גם בלי הסנקציות הפליליות.

שי סומך: החובה עוד היתה קיימת בתקש"ח.

מיכאל מלכיאלי: אז הוספתם את הפלילי?

לילך וגנר: נכון.

לילך וגנר: לא מובן לי מבחינת הצורך בהתארגנות בהקשרים האלה.

מיכאל מלכיאלי: בבקשה.

מירה סלומון: יש לנו כמה הערות על התקנות האלה.

מירה סלומון: קודם כל, ביחס לפסקה (1), יש לנו קושי מאוד גדול בקבלת מידע ממשרד הכלכלה.

מירה סלומון: אין טעם בזה.

מירה סלומון: לרשויות המקומיות יש פורטל שאפשר בטופס ממוכן לדווח ישירות לאשויות.

מירה סלומון: לא הגיוני שהטפסים האלה מגיעים למשרד הכלכלה, ואז מגיעים אלינו כדי שאנחנו נפקח על התו הסגול.

מירה סלומון: זה מכביד, זה בירוקרטיה מיותרת ויוצר דיס אינפורמציה, ומצב שמפקח מגיע לעסק, חושב שלא מולאה הצהרה – יש על זה עבירה פלילית להזכירם, לעבירת קנס מינהלי, עבירה פלילית, שהבעלים של המקום לא דיווח ולא הצהיר למשרד הכלכלה שהוא עומד בהוראות התו הסגול.

מירה סלומון: יש לכל הרשויות פורטל.

מירה סלומון: כולן עושות שימוש בזה.

מירה סלומון: יש אפשרות לדווח.

מירה סלומון: אני מזכירה שבראשית הדרך הדיווח היה אך ורק לרשויות המקומיות.

מירה סלומון: יש לנו טופס ממוכן - זה לא כזה קשה היום ליצור טופס ממוכן.

מירה סלומון: אנחנו לא מגישים כתבי אישום חלילה.

מירה סלומון: אנחנו לא מנהלים את ההליך הפלילי, אבל יש הליך ויש קנס מינהלי על אי-הצהרה.

מירה סלומון: מגיעה סיטואציה שבה משרד הכלכלה לא מעביר את המידע כמו שצריך או לא מעביר בזמן, וכתוצאה מזה נגרמת עגמת נפש גם לעסקים, גם למפקחים שלנו על דיס אינפורמציה על משהו שאינו תקין.

מירה סלומון: כפי שהתחלתי לומר לנציג משרד המשפטים – אני מזכירה שבשלב הראשון הדיווחים היו ישירות לרשויות המקומיות.

מירה סלומון: רק באיזשהו שלב עם כניסה של עוד ועוד עסקים לפעילות, פתאום הדיווח לרשות המקומית נעשה באמצעות משרד הכלכלה.

מירה סלומון: זה לא עובד.

מיכאל מלכיאלי: כי יש חוסר תקשורת בינכם למשרד הכלכלה?

מירה סלומון: הנתונים לא מגיעים בזמן אמת, מספיק מהר, מספיק טוב.

מירה סלומון: אני יכולה להעלות את יושב-ראש איגוד מנהלי רישוי עסקים אצלנו ברשויות המקומיות – הוא גם מנהל רישוי עסקים בעירית נתניה.

מיכאל מלכיאלי: מה אתם עונים על זה?

מיכאל מלכיאלי: גם ככה מסכנים בעלי העסקים, להכביד עליהם?

מיכל גולדברג: מבחינת בעל עסקים, הוא לא צריך לשלוח את ההצהרה לשני המקומות; הוא יכול לשלוח לאתר משרד הכלכלה.

מיכל גולדברג: אני מציעה שנבחן את העניין הזה לקראת התיקון הבא של התקנות.

מיכל גולדברג: זה ההסדר שהיה קיים עד היום.

מיכל גולדברג: המטרה היתה לבוא לקראת האזרח או בעלי העסקים, שתהיה להם כתובת אחת.

מיכאל מלכיאלי: זה מבורך.

מיכל גולדברג: נבחן את זה עם משרד הכלכלה ועם השלטון המקומי.

מירה סלומון: מאחר שזו ההזדמנות היחידה לשיתוף הציבור בעניין התקנות, אני מציפה את זה.

מירה סלומון: אני לא מצפה שתעשו את השינוי כבר עכשיו, אלא לקראת הסט הבא, אבל חשוב להציף את זה.

מירה סלומון: זו הערתנו לפסקה (1).

מירה סלומון: ושוב – הבחירה היא של בעל העסק, או-או, ואז בסוף יש דיס אינפורמציה שמייצרת עגמת נפש לבעל העסק לא פחות מאשר לנו.

מירה סלומון: בעניין פסקה (3), המחיצה למניעת העברת רסס, אמרה נציגת משרד הבריאות, שכאן יש הגובה המקסימלי של המחיצה, וזה נכון.

מירה סלומון: אנחנו חושבים שלמען הבהירות, ועל-מנת שהדבר הזה יהיה ישים, יש להסדיר כלל מפתח שאדם יידע מה גובה המחיצה שהוא דרוש להציב.

מירה סלומון: אני מזכירה שבצווי בריאות העם כן קבועה מחיצה מינימלית, שאדם יושב, עומד - משהו כדי שהציבור יידע מה גובה המחיצה שהוא צריך להתקין – גם המינימום, לא רק המקסימלי.

ניצן הורוביץ: אבל יש שכל ישר.

ניצן הורוביץ: אי-אפשר כל דבר לקבוע בסנטימטרים.

ניצן הורוביץ: יש אדם גבוה, יש נמוך.

לקבוע: לעניין פסקה (10), מתקנים עם חומר לחיטוי, החובה הזו לא היתה אכיפה בסטים הקודמים של התקנות.

לקבוע: לדעתנו, זה משהו שצריך לאכוף אותו.

לקבוע: זה קל, ברור, פשוט.

לקבוע: היגיינה זה אחד הכללים הבסיסיים.

לקבוע: לכן אנחנו חושבים שצריך לייצר את זה כחובה אחידה.

מירה סלומון: כפי שאמרה חברתי ממשרד המשפטים – כשהיתה חובה שלא היתה סנקציה בצידה על סופרים, מסתבר שהם לא הבינו שהם צריכים ליישם אותה, כי עכשיו הם מלינים על זה שפתאום הם צריכים זמן היערכות.

מירה סלומון: אז היגיינה היא אחד הדברים הבסיסיים החשובים ביותר.

מירה סלומון: יש חובה להציב מתקנים עם חומר לחיטוי, וחשוב שתהיה חובה כזאת - גם חשוב שהיא תהיה בת אכיפה.

מיכאל מלכיאלי: נמרוד הגלילי, איגוד לשכות המסחר.

שני דברים: שתיים, לסעיף קטן (5), שניתן פטור לאנשים בעלי מוגבלויות מחובת עטיית מסיכה.

שני דברים: לפי חוק הגנת הפרטיות, אותם אנשים לא מחויבים להציג תעודה מזהה שיש להם אותה מוגבלות, ואני מבין את זה, מהצורך לשמור על הפרטיות שלהם.

שני דברים: הבעיה היא שאתם אנשים שמגיעים לבית עסק ואומרים שהם בעלי מוגבלויות, ולא צריכים להציג תעודה - אין בעיה – נותנים להם להיכנס וגם נותנים להם את השירות שמגיע להם.

שני דברים: הבעיה היא שמגיעים הפקחים, ומצלמים את האנשים שנותנים להם שירות ללא עטיית מסיכה – לא בודקים אחר כך אם האדם הזה היה צריך לעטות מסיכה או לא צריך.

שני דברים: כבר היום הפיקוח – בעיקר פיקוח עירוני אבל גם משטרה - מחכים לנקודה שכביכול הוא יוריד לשנייה את המסיכה, למרות שבכניסה לבית העסק לא נתן לו להיכנס.

שני דברים: כשהוא רואה אותו, הוא אומר לו, הקופאית רושמת או במעדנייה נותנים לו משהו, שנייה הוריד את המסיכה מהאף כדי לנשום, וקנס, וזה קנס של אלף ואלפיים שקל ועושים חיים קלים לפיקוח על הכיס העמוק של בעלי העסקים.

מיכאל מלכיאלי: אתה בעצם אומר, שהפקחים ממתינים בצד שיוריד ויצלמו אותו?

נמרוד הגלילי: לגמרי.

נמרוד הגלילי: יש לנו סרטונים.

נמרוד הגלילי: רואים את האדם מסתובב עם מסיכה, מוריד לשנייה, הפקח מצלם ובא לתת קנס לבית העסק.

נמרוד הגלילי: למה לבית העסק ולא לאזרח?

מיכאל מלכיאלי: זה אולי בקצה.

מיכאל מלכיאלי: זה לא ייעשה.

מיכאל מלכיאלי: אם זה פקחים, תפנה לראש העיר ולרשויות המקומיות - צריך להדיח את אותם אנשים.

נמרוד הגלילי: זה בדיוק ככה, ופנינו גם לראשי ערים, לרשויות מקומיות.

מירה סלומון: גם האלטרנטיבה שמדוברת פה, שהאדם בדיוק מוריד את המסיכה כדי לנשום כדי לבקש משהו מהמעדנייה, זו אמירה שיש בה קושי בתקופה של נגיף קורונה.

מירה סלומון: אני בטוחה שגם משרד המשפטים יאמר את זה.

מירה סלומון: אם כתוב מפורשות והאיסור הוא מפורשות לא לתת שירות למי שאינו עוטה מסיכה, שינשום ואז שיבקש שירות.

נמרוד הגלילי: למה לתת את הקנס לבית העסק ולא לאזרח?

נמרוד הגלילי: ראיתם שהוא נכנס עם מסיכה, הגיע לקופה, ואם לא היתה לו מסיכה, דרשו ממנו לעטות מסיכה?

נמרוד הגלילי: למה לעשות חיים קלים?

לילך וגנר: יש סעיף עונשין בתקנות, שמתייחס לכל הדברים של הקנסות.

לילך וגנר: האם הייתם רוצים שנתייחס אליו כשנגיע לסעיף העונשי בצורה מרוכזת או שנענה כל פעם כשעולה הוראה נורמטיבית שהפללה שלה היא בסעיף העונשין?

לילך וגנר: זו הערה לסדר.

ניצן הורוביץ: פה הוא שאל למה כמדיניות הקנסות הם כלפי בעל העסק ולא כלפי האדם.

לילך וגנר: אתייחס.

לילך וגנר: הקנסות הם לא על בעל העסק אם האדם מוריד את המסיכה.

לילך וגנר: זה לא כתוב פה, זה לא כתוב בעבירות הפליליות.

לילך וגנר: הסברתי את זה גם בפעם הקודמת.

לילך וגנר: הקנס הוא אם מכניסים אדם ללא מסיכה או אם ניתן לו שירות.

לילך וגנר: אם יש אכיפה לא נכונה של זה, בעל העסק מוזמן לבקש לבטל את הקנס, כי הוא ניתן שלא כדין.

מיכאל מלכיאלי: אבל אי-אפשר לשלוח בעלי עסקים לטיולים לבטל דוחות.

לילך וגנר: אתם שואלים למה נותנים קנס על משהו שאינו איסור בתקנה.

לילך וגנר: קשה לי לענות על שאלה כזאת.

מירה סלומון: זה לא מה שנטען כאן.

מירה סלומון: הטענה היתה שאדם מוריד מסיכה כדי לנשום בזמן שביקש שירות, ואז נתנו לו את הקנס.

לילך וגנר: אם לאדם ניתן שירות למרות שהוא בלי מסיכה, נותן השירות צריך לומר לו: אני לא יכול לתת לך שירות כשאתה בלי מסיכה, ואז לא יינתן הקנס ולא תהיה עבירה.

לילך וגנר: אם ניתן שירות לאדם שלא עוטה מסיכה – זו עבירה.

לילך וגנר: האם יש בעיה עם הנורמה הזאת לדעת חברי הכנסת ויו"ר הישיבה?

ניצן הורוביץ: אין בעיה שצריך לעטות מסיכה, אבל יש אנשים שלא שמים, ולפעמים בעל העסק נדפק בגלל זה, וזה לא הוגן.

לילך וגנר: הנורמה היא לא שמוטל קנס על בעל העסק אם אדם מוריד את המסיכה או לא נמצא בעסק שלו עם מסיכה.

לילך וגנר: הנורמה היא כאשר ניתן שירות לאותו אדם או לא נמנעת כניסתו לעסק.

יואב סגלוביץ': זה נכון, אבל יש גם הנחיות כלליות שהיו בקטע של אזהרה.

יואב סגלוביץ': לא קופצים על כל אדם, ונותנים לו קנס – לא משנה אם בצדק או לא – וזה נכון למשטרה, לפיקוח העירוני ולכל פקח באשר הוא.

יואב סגלוביץ': זה הכלל שמאפיין התנהגות נכונה.

יואב סגלוביץ': חוזר להתחלה – אם הכסף לא היה הולך לרשויות מקומיות - חלק מהטענות לא היו נשמעות.

מירה סלומון: גם הטענה פה היתה שחלקם שוטרים וחלקם פיקוח עירוני.

מירה סלומון: אף אחד לא אמר- - -

יואב סגלוביץ': יש הבדל אחד - הפרטת שירותי אכיפה שנעשתה פה היא בכייה לדורות.

יואב סגלוביץ': חלק זה התשלומים עכשיו.

מירה סלומון: אותה טענה נאמרה גם כלפי המשטרה, השוטרים- - -

יואב סגלוביץ': אלה נושאים שעלו פה.

יואב סגלוביץ': אמרתי את דעתי המקצועית.

יואב סגלוביץ': אני חושב שהיו פחות מדי אנשים שהיו בדעתי, לפחות לא בדעת הרוב.

יואב סגלוביץ': פשוט היה פה תהליך מטופש שעשו אותו, והיום כן ניתנים דוחות שלא כדין, בעיקר על-ידי פיקוח עירוני, כי נכנס כסף לרשויות.

מיכאל מלכיאלי: אני מסכים, אבל גם המשטרה לא צדיקים גדולים.

מיכאל מלכיאלי: גם הם עושים איפה ואיפה.

יואב סגלוביץ': המשטרה לא אוכפת את זה.

מיכאל מלכיאלי: גם היא אוכפת.

מיכאל מלכיאלי: למשל, שבוע שעבר בטבריה בחוף הנפרד עומדים שבעה שוטרים ונותנים דוחות.

מיכאל מלכיאלי: בחוף לידו, לא נפרד – אין שוטר אחד.

מיכאל מלכיאלי: אני הייתי שם וראיתי.

יואב סגלוביץ': ועדיין אתם כולכם אוהבים לבכות.

יואב סגלוביץ': אנחנו חברים טובים, אבל לבכות זה קל, ולהצביע – עוד יותר קל.

יואב סגלוביץ': הצבעתם על ה-500 עטיית מסיכה כמו כבשים.

יואב סגלוביץ': אתה וחבריך לקואליציה הצבעתם כמו כבשים, ועכשיו אתם בוכים.

יואב סגלוביץ': אז אל תצביעו כמו כבשים, ואל תבכו כמו תנינים.

מיכאל מלכיאלי: בבקשה.

ניצן רוזנברג: אחת השאלות שלנו היתה למה אתם משתמשים פה רק באחריות על מחזיק או מפעיל, כאשר בחוק המסגרת דובר על גורם אחראי על מקום, וגם אם תוכלי להתייחס להבדל שקיים בסעיף העבירה הפלילית שמפליל רק התנהגות של המפעיל.

לילך וגנר: אני יכולה להסביר את הפלילי.

לילך וגנר: מבחינתי, אני רוצה להפיל את האחריות על גורם שאני יודעת מיהו, ואותו אני רוצה לתמרץ לשמור על כל הכללים האלה בצורה הכי טובה, ושלו מגיעה הסנקציה הפלילית, אם הוא מפר.

ניצן הורוביץ: במסעדה זה האחמ"ש?

לילך וגנר: ממש לא.

לילך וגנר: לכן אני בעבירות הפליליות כתבתי מפורשות, שהאחריות היא על מפעיל המקום, ואם זה עסק טעון רישוי לפי חוק רישוי עסקים, זה בעל הרשיון.

לילך וגנר: רוב העסקים הם עסקים טעוני רישוי לפי חוק רישוי עסקים.

לילך וגנר: אנחנו יודעים מיהו בעל הרשיון.

לילך וגנר: אנו יודעים לאכוף לגביו בחוק רישוי עסקים.

לילך וגנר: כל הרשויות מכירות את הפונקציונר הספציפי הזה, ועליו ראוי להטיל את האחריות, כי הוא האדם שמפיק את התועלת, הוא מרוויח מהפעלת המקום ויש לו האינסנטיב, לשמור בצורה הכי טובה על הכללים הללו, ואם יש הפרה, עליו ראוי להטיל את האחריות.

לילך וגנר: אבל יש גם מקומות שאולי לא נכנסים לחוק רישוי עסקים.

לילך וגנר: לגביהם אני רוצה שהאחריות תוטל על מי שמפעיל בפועל, כלומר מי שנהנה מההפעלה.

לילך וגנר: למשל, בעל העסק.

מירה סלומון: בגדים.

מירה סלומון: חנות ספרים זה עסקים שלא טעונים רישוי אלא אם כן הם מאוד גדולים.

לילך וגנר: יש עסקים שאינם טעוני רישוי.

לילך וגנר: מי שמפעיל אותם בפועל – מה שאנחנו קוראים הבעלים של העסק, האדם שמרוויח מהנושא הזה – לא זה שמשכיר להם את המבנה, לא אחראי המשמרת שמגיע באותו יום לעבודה.

לילך וגנר: אם זה זכיין, זה יהיה הזכיין – לא הבעלים של הרשת הגדולה.

לילך וגנר: הבעלים של המקום הספציפי הזה, שדואג להפעלתו, והוא זה שמרוויח את הפירות.

לילך וגנר: עליו יש להטיל את האחריות הפלילי.

לילך וגנר: אם יש לכם גורם נוסף שבעיניכם ראוי להטיל עליו חוץ מאותו גורם, אשמח לשמוע.

ניצן רוזנברג: אבל זה היה ברור לגבי המפעיל.

ניצן רוזנברג: מה זה אומר, המחזיק?

לילך וגנר: אני מציעה שתשאלו את משרד הבריאות.

מיכל גולדברג: האחריות מבחינתנו לקיום התנאים לפי סעיף 7 מוטלת על הגורם האחראי על המקום, כפי שהוגדר בחוק המסגרת.

מיכל גולדברג: זה יכול להיות המחזיק, מפעיל, מנהל או גורם אחר שיש לו יכולת שליטה על הפעלת המקום.

מיכל גולדברג: אם בינינו הוחלט לצמצם את זה למחזיק או מפעיל, כפי שהיה בתקנות המקוריות – ראיתי שהערתם לגבי מנהל.

ניצן הורוביץ: למשל, מצב שאני רואה במו עיניי – נכנסים למרכול, בכניסה אומרים: שים מסיכה, ואז האדם מוריד את המסכה.

ניצן הורוביץ: במקרה כזה אותו אדם שמוריד, מקבל את הקנס, לא בעל המקום.

מיכל גולדברג: נכון.

יעקב אשר: אלא אם כן נתנו לו שירות.

ניצן הורוביץ: אם הוא לא רוצה לשים מסיכה, זה האזרח שמקבל את הקנס.

שי סומך: יש לומר כמה דברים על עטיית מסיכה.

שי סומך: הרבה מצעדי המדיניות שנועדו להתמודד עם המגיפה, הם פוגעים במשק, אבל הנושא של המסיכה הוא מסייע למניעת תחלואה, לא פוגע במשק, לכן בנושא הזה האכיפה צריכה להיות טובה מאוד, הציות של האזרחים צריך להיות טוב מאוד, כי זה ווין-ווין – גם לא פוגעים במשק, וגם מסייעים במניעת תחלואה.

מיכאל מלכיאלי: משטרת ישראל רצתה להוסיף, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אורי בוצ'ומינסקי.

אורי בוצ'ומינסקי: שלום, אני אורי, היועץ המשפטי של מינהלית האכיפה.

אורי בוצ'ומינסקי: לגבי האכיפה נגד בעלי העסקים בעניין חובה לעטיית מסיכה במקום - העבירות הן רק לגבי כניסה למקום או מתן שירות לאדם שאינו עוטה מסיכה חוץ מאותם אנשים שפטורים מהחובה, כלומר העבירה היא לא עצם השהייה במקום של אותו אדם בלי מסיכה, כלומר עבירה כלפי בעל העסק ובנוסף, הבהרנו שאם אותו בעל עסק הכניס למקום או נתן שירות לאדם שהוא בעל מוגבלות, או הניח באופן סביר שהוא בעל מוגבלות, גם במקרה הזה אין להטיל עליו קנס מינהלי.

גור בליי: אם אני חוזר לנקודה הקודמת, לגבי מחזיק או מפעיל – אני מבין שרציתם לצמצם את זה.

גור בליי: אם כבר לא הולכים על כל הגורמים שהם הגורם האחראי על המקום, למה לא לצמצם את זה רק למפעיל?

ניצן רוזנברג: המפעיל הוא הגורם – כפי שלילך הסבירה, שאנו יכולים לדעת מיהו.

מיכל גולדברג: יכול להיות שיהיו מצבים שהמחזיק הוא הגורם הרלוונטי.

מיכל גולדברג: המחזיק הוא המחזיק בפועל.

מיכל גולדברג: אם אנחנו מדברים על מבנה, זה לא הבעלים אלא השוכר - מי שמחזיק את אותו מקום.

מיכל גולדברג: יהיו סיטואציות שהמחזיק יהיה.

גור בליי: המפעיל – אני מבין מי זה, אבל המחזיק או הבעלים, זה מכניס למרחב עמימות.

אלי אבידר: יהיו הצבעות?

יעקב אשר: יכול להיות שכן.

יעקב אשר: הכול יכול להיות.

גור בליי: מיכל, למה דווקא את מייחדת את המחזיק מול הגורמים האחרים שהם בעלי הבית של המקום?

גור בליי: למה המחזיק ולא המנהל או המעסיק?

מיכל גולדברג: יש פה הוראות – למשל, ההוראות להציג מתקנים עם חומר לחיטוי ידיים.

מיכל גולדברג: זו הוראה שמתאימה יותר למחזיק של מקום מאשר למפעיל בפועל.

מיכל גולדברג: אני לא חושבת שיש פה פגם.

ניצן הורוביץ: איפה נכנס העניין של בעל המוגבלות?

לילך וגנר: ההערה של המשטרה חשובה.

לילך וגנר: גם קודם וגם אחרי התיקון שייכנס לתוקף היום- - -

ניצן הורוביץ: איזה סוג של מוגבלות?

מיכל גולדברג: הגדרנו את זה בצורה רחבה, זה בסעיף 3ה לצו בידוד בית – אדם שמחמת מוגבלות נפשית, שכלית או רפואית מתקשה באופן משמעותי או שנמנעת ממנו עקב מוגבלותו האמורה לכסות את הפה ואת האף.

לילך וגנר: ברור שכל החובות שאמרנו על בעלי העסקים וכמובן האדם עצמו, לא חלות על מי שפטור לפי כל הפטורים בצו הבידוד, וזה גם עכשיו מובהר בצורה מפורשת יותר בתיקון שעבר בלילה, לבקשת הנציבות, אבל זו היתה כבר הפרשנות הקיימת, כפי שאורי הדגיש בנושא.

לילך וגנר: לגבי המחזיק, בעיניי המחזיק הוא מי שבאותו זמן נמצא בתוך העסק.

לילך וגנר: יש חובות שיכולות להיות מוטלות עליו באופן ישיר, שאפשר לדאוג שהוא יבצע אותן.

לילך וגנר: אבל האחריות הפלילית - אנו לא מטילים על מי שנמצא בעסק באותו רגע אלא רק על הבעלים האמיתי, מי שמפיק את התועלת הכלכלית מהפעלת המקום, שזה המפעיל.

לילך וגנר: לכן מבחינתי, אפשר להטיל את כל החובות בסעיף 7 גם על המחזיק וגם על המפעיל, אבל האחריות הפלילית צריכה להיות על המפעיל.

לילך וגנר: עובד, כמו כל אדם, מחויב בעטיית מסיכה.

לילך וגנר: אפשר להטיל עליו קנס כמו על כל בן אדם.

לילך וגנר: לא על בעל המקום.

גור בליי: לגבי ההצהרה, לפני פתיחת – מה הכוונה?

מיכל גולדברג: קבענו הוראת מעבר בתקנה 25, חובת הגשת הצהרה לפי תקנה 7(1) לא תחול על מקום ציבורי או עסקי שנפתח לפני יום התחילה.

גור בליי: נפתח אחרי סגירה?

גור בליי: נפתח לראשונה עסק חדש?

שי סומך: זו הוראה שהיתוספה כשפתחו עסקים אחרי שהיה סגר.

ניצן רוזנברג: אבל עכשיו אין סגר אז לא ברור מה זה אומר.

מיכל גולדברג: הכוונה לעסקים – היתה תקופה שמרבית העסקים, למעט חנויות מזון וחנויות למכירת מוצרי היגיינה ועוד רשימה מצומצמת של עסקים – מרבית העסקים והחנויות והמקומות היו סגורים, וכשהתרנו את הפתיחה שלהם, הם נדרשו להגיש הצהרות.

מיכל גולדברג: כרגע המשמעות היא מקומות חדשים שבמקרה נפתחים לראשונה או מקומות סגורים שעד היום היה אסור לפתוח אותם.

מיכל גולדברג: למשל, כרגע אסור לפתוח פארק מים ואולם אירועים.

מיכל גולדברג: אם בעתיד ניתן יהיה לפתוח אותם, הם יצטרכו להגיש.

לילך וגנר: זה היה נראה לנו מספיק ברור כי כל השאר הגישו הצהרות.

לילך וגנר: אם אתם חושבים שצריך, כי הבהרנו את זה כאן לפרוטוקול.

לילך וגנר: זה נועד למצב שהולכים לפתוח את העסק.

ניצן רוזנברג: אם תוכלו בפעם הבאה להביא, שזה יהיה יותר ברור.

ניצן רוזנברג: לא צריך לתקן את זה עכשיו.

יעקב אשר: אנחנו עושים הפסקה.

יעקב אשר: אני מחדש את הישיבה.

יעקב אשר: נמרוד הגלילי, איגוד לשכות המסחר, לעניין סעיף 7.

יעקב אשר: או שנפתרה הבעיה?

נמרוד הגלילי: הבעיה לא נפתרה, כי הטענה שרשתות המזון היו מחויבות קודם בהתקנת מחיצות ממש לא נכונה.

נמרוד הגלילי: גם בדקתי את עצמי שוב בתקנות הקודמות.

נמרוד הגלילי: זה לא נכון.

נמרוד הגלילי: כרגע כן צריך זמן היערכות.

יעקב אשר: משרד הבריאות – תשובה.

איתמר גרוטו: יש בקשה לעיכוב של הכניסה לתוקף של הסעיף הזה שנותן להם זמן התארגנות לשים מחיצות במקומות שעדיין לא שמו.

יעקב אשר: במקומות שהוספתם רק עכשיו בתקנות האחרונות, אבל צריך לתת להם יומיים, שלושה, חמישה.

מירה סלומון: אדוני, זה לא נכון.

מירה סלומון: נציגת משרד המשפטים אמרה מפורשות, והיא צודקת, שהחובה לשים מחיצות בקופות היתה קיימת כבר בנוסחים קודמים.

מירה סלומון: הדבר החדש שנעשה, שלא היתה בתקנות הקודמות, הסבירה נציגת משרד המשפטים – הקביעה של סנקציה עונשית, של הקנס המינהלי, בגין אי-ביצוע התקנה.

מירה סלומון: זה מה שנאמר בדיון.

יעקב אשר: לא היתה חובה חדשה עכשיו על תחומים שלא היו קודם.

מירה סלומון: נכון.

מירה סלומון: נציגת משרד המשפטים אפילו תמהה על האמירה של הנציג.

יעקב אשר: נמרוד, צריך לעשות שיעורי בית.

יעקב אשר: תבדקו את זה ועדכנו בבקשה את מנהל הוועדה אחרי הישיבה ונבדוק את זה פרטנית לאחר מכן, למרות שכרגע אני מסתמך על מה שאומרים משרדי המשפטים והבריאות בעניין, שלא היתוספה הוראה חדשה למקומות אחרים אלא זה אותם מקומות.

יעקב אשר: זו התשובה.

יעקב אשר: מראם שחאדה, משרד הכלכלה.

מראם שחאדה: אני רוצה להתייחס לסעיף 7, בעניין הטופס, הערה 2.

מראם שחאדה: אבל לפני זה אני רוצה להגיב לדברים שאמרה נציגת הרשויות המקומיות.

מראם שחאדה: הורדת האופציה של התו הסגול עכשיו תפגע בעסקים.

מראם שחאדה: כיום המידע מתעדכן באופן תדיר, ולאחר כל אישור של הנחיה, זמין לכל העסקים.

מראם שחאדה: הם יכולים לקרוא וגם לחתום על ההצהרה, וגם היום יש אפשרות להגיש דרך האתר שלנו או דרך הרשות.

מראם שחאדה: אנו לא קובעים לבעל העסק איך להגיש את ההצהרה שלו.

מראם שחאדה: הוגשו כ-17,000 הצהרות.

מראם שחאדה: אם יש בעיות בהגעת הטופס לרשות המקומית, הן מוזמנים לפנות אלינו, כפי שאחרים פנו אלינו כשהיתה טעות עם כתובת המייל, ועדכנו והנושא טופל.

מראם שחאדה: בעניין הטופס, קיימת בעיה בטופס בשפות האמהרית והרוסית.

מראם שחאדה: הטופס מכיל שדות דיגיטליים, וכשאנשים מכניסים את הפרטים שלהם זה עובר ישירות לבסיס הנתונים שנמצא ברשות התקשוב.

מראם שחאדה: משם זה מועבר ישירות לרשות המקומית.

מראם שחאדה: בסיס הנתונים של רשות התקשוב לא תומך בשתי השפות אמהרית ורוסית, לכן קיימת הבעיה לתרגם אותו ושהטופס יהיה בשתי השפות האלה.

מראם שחאדה: בעצם יש עוד רשויות ממשלתיות שגם קיים אותו נושא.

מראם שחאדה: זו בעיה רוחבית בממשלה כמו ברשות האוכלוסין וביטוח לאומי, שאין להם גם השפות הרוסית והאמהרית.

מראם שחאדה: לכן זה לא תלוי בנו.

יעקב אשר: יש אפשרות לסדר את זה במהלך התקופה הקרובה?

מראם שחאדה: בדקנו את הנושא.

מראם שחאדה: כרגע זה תלוי ברשות התקשוב ובמערכות שנמצאות אצלם.

יעקב אשר: תודה.

גור בליי: לפני ההפסקה דובר על חידוד הנוסח בפעם הבאה שמביאים לגבי הנושא של לפני פתיחת המקום לציבור – מיכל, דיברנו על זה.

גור בליי: נקודה נוספת – רצינו להבין, מה המשמעות של החובה שמוטלת על הרשות המקומית בסיפא, ההצעה תישלח למשרד הכלכלה להמשך טיפולה על-פי דין – זה החובות הרגילות?

גור בליי: מה מדובר פה?

מירה סלומון: סמכויות רגילות.

מירה סלומון: אין חובה על רשות מקומית לטפל בהיבטי הפיקוח לפי חוק הקורונה.

מירה סלומון: יש לה סמכות – לפרוטוקול.

גור בליי: אבל מדברים על חובות הפיקוח הכלליות?

מיכל גולדברג: כן, וגם הספציפיות לפי חוק סמכויות מיוחדות, שנוגעות לקורונה.

מיכל גולדברג: סמכויות שהוטלו, שנקבעו בחוק סמכויות מיוחדות לפקחי הרשויות המקומיות לבצע אכיפה.

מיכל גולדברג: נכון.

מירה סלומון: סמכויות.

מירה סלומון: לא חובות.

גור בליי: לא, אני מדבר על החובות של העסקים.

גור בליי: הסמכות שלהם לפקח על החובות של העסקים.

גור בליי: מקובלת עליכם ההבהרה לגבי נושא הקטינים – זה מתכתב עם חוק הסמכויות ב-4א שיכול לפנות לאחראי על הקטין.

גור בליי: הוספנו את הנושא הזה בחוק הסמכויות.

גור בליי: תהינו למה זה לא מופיע פה גם בתקנות.

גור בליי: אנו מציעים להוסיף את זה לנוסח.

גור בליי: לגבי 6 – להקפיד או יפעל ככל האפשר – היו לנו כמה הצעות לנוסח, אבל רצינו לשאול מבחינת אופן הפעולה של זה.

גור בליי: מה בדיוק מוטל על בעל העסק בהקשר הזה של שמירת מרחק?

גור בליי: מעבר לדברים שמצוינים – סימון מקומות וכן הלאה.

גור בליי: כי יש פה עמימות לגבי החובה הפוזיטיבית שמוטלת עליו.

יעקב אשר: מה שהובהר לנו בישיבות קודמות, שבעל עסק קטן – מדובר לא לתת שירות למי שלא עוטה מסיכה או שלא מקיים את ההוראות.

מיכל גולדברג: פה אנו מדברים על שמירת מרחק.

מיכל גולדברג: הפסקה מנוסחת ככל האפשר.

מיכל גולדברג: החובות שמוטלות על מחזיק של מקום – לפעול לשמירת מרחק של 2 מטרים לפחות בין אנשים שאינם גרים באותו מקום – בתורים, למשל.

מיכל גולדברג: הוא צריך לסמן מקום לעמידה בתור כך שיישמר מרחק של 2 מטרים.

גור בליי: זה מופיע ב-7.

מיכל גולדברג: נכון.

מיכל גולדברג: זה ספציפית לגבי עמידה בתור.

מיכל גולדברג: יש פה חובה פוזיטיבית ב-7, אבל ב-6 החובה היא יותר כללית – לשמור על מרחק של 2 מטרים בין אנשים שאינם גרים באותו מקום.

מיכל גולדברג: למשל, שלא תהיה הצטופפות אנשים יחד במקום אחד – למשל, בכניסה למקום.

מיכל גולדברג: אם יש מקומות שנוצר תור בכניסה למקום, בפרט בתקופה שבה אנו עוסקים, שיש מגבלה על שוהים במקום.

מיכל גולדברג: כלומר אם מדובר על חנות מאוד גדולה, ויש מגבלה של 70 אנשים בו בזמן באותו מקום, שידאג לזה שגם בחוץ לא תיווצר התקהלות בכניסה למקום, שגם שם ידאג שאנשים יעמדו במרווח כדי שלא תיווצר שם התקהלות.

גור בליי: בכל מקרה זה חיוב השתדלת.

גור בליי: ההצעות לנוסח שלנו פה המרוככות מקובלות עליכם מבחינת להכניס את זה בסבב הבא של זה?

גור בליי: כי יקפיד ככל האפשר- - -

יעקב אשר: אני מבקש לשקול את זה בחיוב.

מיכל גולדברג: בכל מקרה, שמירת מרחק ועטיית מסיכה אלה העקרונות שחשוב להקפיד עליהם.

יעקב אשר: עוד הערות לסעיף 7?

יעקב אשר: הלאה.

מיכל גולדברג: 8.

מיכל גולדברג: התפוסה המרבית המותרת במקום ציבורי או עסקי.

מיכל גולדברג: במקום ציבורי או עסקי, המחזיק או המפעיל של המקום יקבע ויפעיל מנגנון לוויסות כניסת האנשים למקום, למעט עובדי המקום, ובכלל זה באמצעות תיאום הגעה מראש כך שיתקיים אחד מאלה.

גור בליי: שאלת הבהרה לפני שעוברים לפרטים, כי פה הפרטים מאוד חשובים: בחוק התקש"ח להגבלת הפעילות זה כלל את עובדי המקום.

גור בליי: עכשיו אתם מחריגים אותם.

גור בליי: מה הבסיס לשוני?

מיכל גולדברג: רצינו ליצור הבחנה ברורה בין התקנות האלה לבין התקנות בנושא מקומות עבודה, שגם הן על שולחן הוועדה כרגע – הבחנה שלא תמיד היתה ברורה.

יעקב אשר: זה הבחנת רוחב לכל המקומות?

מיכל גולדברג: נכון.

יעקב אשר: היה חשוב לדעת שזה משהו שאתם משתמשים בו עכשיו לאורך הכול, ואם זו תקלה – אני לא בא לבדוק אתכם בעניין.

יעקב אשר: הלאה.

מיכל גולדברג: (1) בכל עת לא ישהו במקום אנשים במספר העולה על המספר הקבוע בתקנה 4(א), לעניין איסור התקהלות, ובלבד ששטח המקום מאפשר שמירת מרחק של 2 מטרים לפחות בין אדם לאדם; (2) בכל עת לא ישהו אנשים במקום, ביחס של יותר מאדם אחד לכל 7 מטרים רבועים; תקנת משנה זו תחול לעניין האזור הפתוח לקהל מתוך שטח המקום, ולמעט שטחי חניון, מחסנים, שטחי תפעול וכיוצא בזה.

מיכל גולדברג: (ב) על אף האמור בתקנה 4 ובתקנת משנה (א), במקום ציבורי או עסקי כמפורט להלן, המחזיק או המפעיל של המקום יקבע ויפעיל מנגנון לוויסות כניסת האנשים, למעט עובדי המקום, כך שהתפוסה המרבית המותרת תהיה כמפורט להלן: (1) בבית אוכל, שאינו כאמור בפסקה (2) – ופה תיקנו:

מיכל גולדברג: מספר הלקוחות לא יעלה על המספר הקבוע בתקנה 4(א) בתוך שטח סגור, ועל המספר הקבוע באותה תקנה בשטח פתוח, לפי העניין; (2) בבית אוכל בבית מלון, המיועד לאורחי המלון – מספר הלקוחות לא יעלה על 35% מהתפוסה המותרת לפי רישיון העסק; (3) בבריכת שחייה ובמקווה, במי הבריכה או בבור הטבילה, לפי העניין – לא ישהו בכל עת אנשים ביחס של יותר מאדם אחד לכל 6 מטרים רבועים; (4) במקום לעריכת מופעים, בית קולנוע, תיאטרון או מוסד תרבות אחר למעט מוזיאון – מספר הלקוחות בתוך שטח סגור לא יעלה על המספר הקבוע בתקנה 4(א), ואולם המנהל בהתייעצות עם המנהל הכללי של משרד התרבות והספורט רשאי לאשר למוסד תרבות לקיים מופע תרבות שמספר הלקוחות בו עולה על האמור בהתאם לתנאים שיורה עליהם; (5) בטיפול קבוצתי במסגרות רווחה לא ישתתפו יותר מ-15 אנשים; לעניין זה טיפול במסגרת רווחה – שירות הניתן לאדם על-ידי משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים או מי מטעמו או על-ידי המחלקות לשירותים חברתיים ברשויות המקומיות או מטעמן.

מיכל גולדברג: (ג) המחזיק או המפעיל של מקום ציבורי או עסקי יציב שלט לעניין מספר השוהים המותר במקום, כאמור בתקנות משנה (א) ו – (ב).

יעקב אשר: זה לא המחזיק או המפעיל.

יעקב אשר: זה צריך שהרשות המקומית תקבע, כי כל אחד יקבע לעצמו מה שהוא רוצה.

איתמר גרוטו: אני לא רוצה שכל בית כנסת יתקשר לקבל אישורים.

איתמר גרוטו: הוא יעשה את החישוב לבד.

יעקב אשר: תחשבו על זה.

איתמר גרוטו: יהיו לו הכללים – הוא יוכל לחשב את זה.

יעקב אשר: תחשבו על זה, כי כל אחד ירצה שלט אחיד בכל מקום עם סמל של הרשות המקומית שמראה על כל מקום.

איתמר גרוטו: גם עושים מחשבון, שיוכל בקלות לחשב את זה.

מיכל גולדברג: אם, כמובן, מחזיק או מפעיל יציב שלט עם מספר שגוי, הוא כמובן לא עומד בהוראות.

יעקב אשר: ברור.

יעקב אשר: תתחילו לחפש את זה.

יעקב אשר: נתחיל מהסוף, יש משהו יותר הגדרתי, של טיפול במסגרת רווחה.

יעקב אשר: גור.

גור בליי: השאלה, למה צריך פה הגדרה נפרדת מזו שמופיעה.

מיכל גולדברג: ההערה במקום, ובכלל יכול להיות שכל הפסקה הזו מתייתרת לאור ההעלאה של מספר ההתקהלות המותרת במבנה.

מיכל גולדברג: אין בכלל מקום בתקנות האלה.

יעקב אשר: אז בתקנות הבאות זה מה שיצטרכו לעשות.

יעקב אשר: אנחנו לא כרגע מתקנים את החוק.

איתמר גרוטו: עושים רשימה בסוף.

מירה סלומון: אדוני, בסמכות הוועדה לבטל את הפסקה.

יעקב אשר: תרשום בצד.

יעקב אשר: אני יודע מה סמכותנו.

יעקב אשר: לילה שלם עשיתי חזרות, מה סמכותנו ומה לא.

מיכל גולדברג: משרד הרווחה מבקש שהפסקה לא תימחק – שהיא תישאר בשלב זה.

יעקב אשר: אנחנו מדברים על איך לראות את זה הלאה.

יעקב אשר: החישוב של מטר מרובע הוא טיפה בעייתי.

יעקב אשר: מאיפה אתה לוקח אותו?

יעקב אשר: מקיר לקיר?

איתמר גרוטו: נכון, אבל לקחנו בסיס שהיה בעולם – בהתחלה היה רק בקניונים והרחבנו את זה לכל המקומות.

איתמר גרוטו: אנחנו רוצים להוריד את זה ל-1 ל-4 בתיקון הבא.

איתמר גרוטו: וזה יהיה יותר קל ומבוסס.

יעקב אשר: צריך לדעת לחשב את זה עם עיגול כלפי מעלה או כלפי מטה.

יעקב אשר: אני מעדיף כלפי מעלה, כי אף פעם זה לא בדיוק.

יעקב אשר: אתה לוקח את השטח – השאלה איפה אתה ממקם את האנשים.

מיכל גולדברג: הבהרנו שכשמחשבים את סך כל השטח של המקום, לוקחים בחשבון את באזור הפתוח לקהל.

יעקב אשר: אבל גם באזור הפתוח לקהל השאלה איך את ממקמת את זה, כי אפשר להכניס חמישה בעשרה מטר וגם ארבעה.

מיכל גולדברג: אנחנו בוחנים את זה.

מיכל גולדברג: כפי שציין פרופ' גרוטו, לקראת התיקון הבא, יש מקומת שברשיון העסק שלהם כבר יש תפוסה מקסימלית, יש מקומות שלא.

מיכל גולדברג: שם נראה לפי מה לקחת את המדד.

יעקב אשר: יש הסיפור – מופיע גם בהערות של הייעוץ המשפטי – על העניין של 7 מטר מול התפוסה של 20 אנשים במבנה או 30 בשטח פתוח.

יעקב אשר: תעשו לנו סדר – 7, 4, 2.

יעקב אשר: מבחינה משפטית, זה בסדר.

יעקב אשר: הייתי מעדיף שפרופ' גרוטו יסביר את זה מבחינה אפידמיולוגית בריאותית.

איתמר גרוטו: הכוונה למנוע שתהיה צפיפות בין אנשים.

איתמר גרוטו: יש שתי דרכים לעשות את זה.

איתמר גרוטו: ה-7 מטר זה מה שהיה לנו כל הזמן, ועם זה עבדנו לפי מה שהיה מקובל בעולם וזה מתאים לרוב המקומות.

איתמר גרוטו: בחלק מהמקומות נוכל להוריד את זה – אולי לכולם - ל-1 ל-4, אבל זה יבוא בתיקון הבא.

איתמר גרוטו: לגבי הנושא השני – זה חל על כל המקומות חוץ מאלה שעכשיו נפרט, ששם זה אסור.

איתמר גרוטו: לקחנו את המקומות שזה עדיין 20-30.

יעקב אשר: אבל למה 7, 4 לא יכול ללכת באופן אוטומטי למקומות הללו?

יעקב אשר: למה צריך הגדרות מיוחדות במקומות הללו?

איתמר גרוטו: בעתיד יהיה שם לפי אחוזי תפוסה.

איתמר גרוטו: לכל המקומות כמעט יש אחוזי תפוסה אולי חוץ מבתי תפילה.

יעקב אשר: אחוזי תפוסה 20-30.

יעקב אשר: אולם תיאטרון של 500 זה לא 20-20.

איתמר גרוטו: הם עדיין צריכים להיות במגבלות מחמירות.

איתמר גרוטו: צריך לשנות את זה.

איתמר גרוטו: נבוא עם ההצעה המלאה, ואז נשנה.

איתמר גרוטו: זה הדיון שעשינו קודם.

גור בליי: למה מלכתחילה שם לא נעשה הרעיון של 1 ל-7 מטר?

גור בליי: למה, למשל, בתיאטרון אתה לא מחיל אותו כלל?

איתמר גרוטו: כי תיאטרון סגור כרגע.

איתמר גרוטו: מסעדה – ניסינו לעשות 1 ל-4, וזה לא התאים להם.

איתמר גרוטו: צריך לראות מה מתאים להם.

איתמר גרוטו: המסעדות צריך להיות אחוז תפוסה.

איתמר גרוטו: צריך לבנות את המודל הזה.

איתמר גרוטו: אני לא רוצה לבוא עם מודל חצי אפוי.

יעקב אשר: השאלה אם המודל הזה הולך לטפל במה שלא עשה קודם, כי קודם הכניסו את כולם ביחד – מקום שאוכלים, מקום שלא אוכלים, מקום שרוקדים עם מקום שלא רוקדים.

יעקב אשר: השאלה למה לא לקחת – אנחנו דורשים שכשיבואו התקנות החדשות, שזה יבוא על בסיס קבוצות שימוש שיש בהן דמיון.

יעקב אשר: נתתי קודם דוגמה, למרות שאלה דברים שונים לגמרי – תרבות, חלק גדול מהדברים, למעט מופעי מוזיקה, הרוב זה כמו בתי כנסת, הם כמו חדרי הרצאות, הם כמו ספרייה עירונית וכו'.

יעקב אשר: מסעדות – יש מסעדות, ברים.

יעקב אשר: תנו להם הבסיס שלהבם, ואז המכפלות, שלפי מה שתחליטו, ואני מקווה שתחליטו החלטות נכונות, וכל אחד יודע את המסלול שלו.

יעקב אשר: אחד לא צריך לקנא בשני.

איתמר גרוטו: ככה זה אמור לעבוד, למרות שיש קשיים מסוימים.

איתמר גרוטו: אני לא רוצה לעשות יותר מדי מסובך, כי שוב זה יבלבל.

יעקב אשר: במסעדות, למשל, נכון שמצד אחד, שם אנשים פחות עם מסיכה ואוכלים ומדברים.

יעקב אשר: מצד שני, הם סביב שולחן – בדרך כלל זה משפחות גרעיניות.

איתמר גרוטו: הכוונה היא כמה שיותר לעשות שומה.

איתמר גרוטו: מסעדה תהיה כמו בית כנסת.

איתמר גרוטו: אני רוצה לפשט.

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: אתה מפשט ותוך כדי אתה מסבך, לדעתי, אלא אם כן תגיד לי שמבחינתך, מקום שמבחינתך מקום שאוכלים וזה - זה אותו דבר.

איתמר גרוטו: זה לא בדיוק אותו דבר, אבל יש דברים אחרים שמפצים על זה.

איתמר גרוטו: בסך הכול זה מאזן.

יעקב אשר: אני הייתי בונה שלוש קבוצות, ובהן בונה.

יעקב אשר: היגיון.

איתמר גרוטו: יש יותר משלוש קבוצות.

איתמר גרוטו: אתה מתחיל להסתבך.

יעקב אשר: כשאתה יושב באולם, זה כמו בית כנסת – אם אתה עושה בספסל אחד כן ושניים לא ואחד לידו – אותו דבר אתה עושה גם באולם.

איתמר גרוטו: לא כל בתי הכנסת מסומנים.

יעקב אשר: אבל תמיד יש כיסאות וספסלים.

יעקב אשר: בשבתות האחרונות – וביום חול זה יותר בעמידה - לא היה שישבו יותר משניים על ספסל, בשני הקצוות.

יעקב אשר: זה אותו דבר גם בהרצאות, גם במופעים, שיושבים.

יעקב אשר: מסעדות – כן לעשות בפנים או לעשות לחוד ולטפל בהם?

איתמר גרוטו: המטרה שלנו זה כמה שיותר ליצור אחידות.

יעקב אשר: בגלל שאתה סוחב למקום אחד, אתה מוריד את כולם לאותו כיוון.

יעקב אשר: או הפוך.

יעקב אשר: אני לא רוצה לסחוב את המסעדות איתי אם לתיאטרון יש בעיה או לבית כנסת יש בעיה.

יעקב אשר: אותו דבר גם הפוך.

איתמר גרוטו: הכוונה היא להגיע למכנה משותף שמתאים לכולם.

יעקב אשר: שאלת מיליון הדולר – ששאלו אתכם כבר מאה פעמים - מה ההבדל בין המסעדה של המלון שהוא 35% למסעדה רגילה?

איתמר גרוטו: ההסבר פה הוא לא אפידמיולוגי.

איתמר גרוטו: הסברנו גם בעבר.

איתמר גרוטו: בתי המלון אמרו: אם אנחנו לא יכולים להפעיל חדרי אוכל, אי-אפשר לפתוח את בתי המלון, אז היה מצב או לסגור את כל בתי המלון בגלל זה או לתת את התנאי הזה.

איתמר גרוטו: כי לבית המלון יש כמה עסקים – בריכות, וזה הכללים של בריכה, כמו שבכל מקום זה התאים להם, אבל כללי מסעדה להחיל על חדרי אוכל – אבל בעתיד הכול יהיה אותו דבר.

איתמר גרוטו: לא משנה אם זה בית מלון או מסעדה בחוץ.

יעקב אשר: עוד בשורה טובה.

גור בליי: יהיה מקום יותר גדול – יותר אנשים.

איתמר גרוטו: בדיוק.

איתמר גרוטו: למעט מקומות שבהם יש ספורט, ריקודים וכו', שצריך לתת להם דגש מיוחד, שיש פעילות מאוד מסוכנת, אבל העיקרון יהיה.

יעקב אשר: יש עוד תיקונים?

יעקב אשר: אורי בוצ'ומינסקי, בבקשה.

יעקב אשר: הוא לא על הקו.

גור בליי: לגבי מסגרת רווחה, טוב שזה יתוקן, אבל ההגדרה פה לא תואמת את הגדרת החוק.

גור בליי: יש פה בעיה משפטית עם זה, כי ההגדרה הזו שונה מההגדרה שבחוק.

גור בליי: הוועדה יכולה להחליט אם היא מאשרת או לא, אבל פה אנו סבורים שיש קושי במובן שזה סוטה מההגדרות.

יעקב אשר: הם צריכים לתקן את זה.

יעקב אשר: יכול להיות שנתקן את זה היום כשנצביע.

יעקב אשר: 9, בבקשה.

גור בליי: רק לגבי 8ב4, לגבי הסמכות של המנכ"ל – זה דבר טוב – כי זה לתת פטור, אבל איך אתם רואים מבחינה משפטית את סמכות המנכ"ל לסטות מההסדר שבתקנות?

גור בליי: הרי המחוקק קבע שהמגבלות יהיו בתקנות.

גור בליי: מה הבסיס לחופש הפעולה של המנכ"ל בהקשר הזה?

מיכל גולדברג: זה נבע- - -

איתמר גרוטו: מהצורך לתת פתרון נקודתי.

יעקב אשר: כמה בקשות כאלה הוגשו לכם מאז?

איתמר גרוטו: יש הרבה שהוגשו לתרבות.

איתמר גרוטו: עד 500 זה מנכ"ל התרבות, אבל בין 500 ל-1,000 זה אצלנו – קיבלתי בקשה אחת בינתיים.

איתמר גרוטו: עד 500 מנכ"ל התרבות מוסמך לאשר, לפי נוהל, שקבענו את הנהלים.

גור בליי: זה מנכ"ל משרד הבריאות בהתייעצות עם מנכ"ל משרד התרבות.

מיכל גולדברג: נכון, ההוראות נקבעו כך, אבל בהוראות נקבע שפרטנית- -

איתמר גרוטו: אישרנו את המתווה ל-500, ומעל זה, זה דורש אישור שלנו פרטני לכל מקום.

מירה סלומון: המנהל של משרד הבריאות קבע הוראות.

מירה סלומון: בתנאים שהוא קבע, הוא קבע שהופעות תרבות עד 500 אנשים נדרש אישור פרטני של משרד מנכ"ל התרבות.

גור בליי: ההחלטות האלה של מנכ"ל משרד התרבות מכוח הוראות של משרד הבריאות – אתם לא רואים שיש פה קושי מבחינת ההסמכה של כל זה, גם של מנכ"ל משרד התרבות, גם של מנכ"ל משרד הבריאות?

גור בליי: השאלה אם יש לזה הסמכה בחוק.

מיכל גולדברג: אה, ההסמכה בחוק סמכויות מיוחדות.

מיכל גולדברג: החוק מאפשר לקבוע הגבלות למקומות, כולל הגבלות על פתיחת מקומות, בתקנות.

מיכל גולדברג: בתקנות הוחלט לקבוע מגבלה כללית מצומצמת, מגבלה למוסדות תרבות שתהיה בהתאם לאיסור ההתקהלות עם אפשרות לאישורים פרטניים, כלומר לאשר מקומות ספציפיים בהתאם להוראות שייקבעו.

מיכל גולדברג: לאחרונה נקבעו הוראות בעניין זה.

מיכל גולדברג: אנחנו סבורים שזה עומד במגבלות החוק.

מיכל גולדברג: זה ההסדר שנמצא לעניין הזה.

יעקב אשר: אני מבקש שתבדקו את זה.

שי סומך: כל עוד מדובר באישור פרטני, זה נראה בעינינו בסדר.

שי סומך: יש כאן רשיון לכל מוסד ומוסד.

יעקב אשר: אני חושב שהמנגנון הזה, שהוא טוב לצורך העניין, צריך להיות מנגנון גם בנושאים נוספים.

יעקב אשר: זה אני אומר לתשומת לבכם.

יעקב אשר: בדברים מאוד גדולים או מאוד חריגים, המנגנון הזה יכול להיות נכון, ואז אתה לא בגלל זה מושך אלף דברים אחרים.

יעקב אשר: יש גמישות מסוימת, והמנגנון הזה, ככל שהוא חוקי – ועוד נבדוק את החוקיות שלו, עו"ד בליי - האם לחינם עשינו את חוק הסמכויות, אבל אני חושב, שהמנגנון הזה, פרופ' גרוטו, יכול להיות שצריך לעשותו בנושאים נוספים, במיוחד אם זה יצליח.

יעקב אשר: סעיף 9.

מיכל גולדברג: (א) אין בהוראות תקנות אלה כדי לגרוע מהוראות המנהל ובכלל זה הוראות המנהל לעניין בית תפילה, מקווה טהרה, בית אוכל, מספרה ועסק לטיפול לא רפואי בגוף האדם, לרבות רפואה אלטרנטיבית, קניון, שוק, מכון כושר וסטודיו, בריכת שחייה, מוזיאון, מתקני שעשועים ואטרקציה תיירותית, המפורסמות באתר האינטרנט של משרד הבריאות.

מיכל גולדברג: (ב) נוסף על האמור בתקנות 7 ו- 8, מקום ציבורי או עסקי שהוא קניון או שוק קמעונאי יפעל גם בכפוף לתנאים המפורטים להלן: (1) המחזיק או המפעיל של המקום, ובשוק שאין לו מחזיק או מפעיל כאמור – הרשות המקומית שבתחומה נמצא השוק - (א) לא יאפשר ישיבה לצורך אכילה במתחם מזון משותף; (ב) לא יציב שולחנות וכיסאות לאכילה בשטח המקום, וימנע גישה לשולחנות אכילה המקובעים לרצפה, אם קיימים; (ג) יתלה שלטים במקומות בולטים לעין לעניין איסור אכילה במקום; האמור בפסקה זו לא יחול על בית אוכל המצוי בתוך שטח הקניון או השוק; (2) המחזיק או המפעיל של המקום, ובשוק שאין לו מחזיק או מפעיל כאמור – הרשות המקומית שבתחומה נמצא השוק, ינהל רישום בכניסות למקום, ככל האפשר באופן ממוחשב, של מספר האנשים השוהים במקום בכל עת; (3) לעניין שוק קמעונאי שאין לו מחזיק או מפעיל יחולו חובות המפעיל או המחזיק של המקום לפי תקנות 7 ו-8 על הרשות המקומית שבתחומה נמצא השוק.

יעקב אשר: מירה, בבקשה.

שתי הערות: אני מבקשת לשוב ולהעיר ולהאיר – באתר האינטרנט של משרד הבריאות יש הוראות מנהל שאינן בתוקף עוד, ומוצגות כאילו הן בתוקף.

שתי הערות: למשל - אפילו עכשיו אני באתר – יש הנחיות לעניין הפעלת בר או פאב, מקום שלפי התקנות שעכשיו מונחות בפני הוועדה, הוא מקום שאסור להפעיל.

שתי הערות: מאוד חשוב כדי לא להטעות את הציבור, ובטח כשאתם מפנים לאתר האינטרנט של משרד הבריאות, שתכתבו: בטל, לא בתוקף, כמו שאתם עושים כשמדובר בהנחיות של שירותי בריאות הציבור, למשל, לגורמים המקצועיים.

שתי הערות: לעניין הסוגיה של השוק, פסקה (2), הרשות המקומית שבתחומה נמצא השוק, ינהל רישום בכניסות למקום, ככל האפשר באופן ממוחשב, של מספר האנשים השוהים במקום בכל עת, אמרנו את זה גם בוועדה הקודמת שדנה בנוסח הזה – הרשויות המקומיות לא מסוגלות לנהל רישום לנכנסים לשוק בין אם הם הן נמצאות במקום המחזיק והמפעיל ובין אם לאו.

שתי הערות: זה לא משהו שאנחנו יכולים לעשות.

גור בליי: שאלה בעניין הוראות המנכ"ל – שאלנו את זה גם בכתובים – האם הכוונה היא מין הוראה של שמירת דינים, שמה שהוצע, הוצע?

גור בליי: ראינו כל מיני דברים בחוק להארכת תקש"ח והגבלת פעילות שלא נכנסו לתקנות האלה.

גור בליי: השאלה, אם יש כוונה להעביר אותו להוראות מנכ"ל?

גור בליי: הרי הוראות מנכ"ל לא אמורות להיות מסלול עוקף תקנות.

גור בליי: אני מבין שהרעיון הוא שהן כותבות דברים מאוד ספציפית שהם ברמה של פרטנות שלא מתאים לתקנות.

גור בליי: השאלה, האם לשמוע גם שאין כוונה להעביר דברים שהיו קודם בתקנות להוראות מנכ"ל וגם לראות איך להתקדם עם הוראות המנכ"ל האלה?

מיכל גולדברג: הכוונה להמשיך עם אותן הוראות מנהל.

מיכל גולדברג: כפי שאמרת, מדובר בהוראות שקובעות פרטים, נכנסות יותר לפרטים.

מיכל גולדברג: למשל, רק לגבי בריכות שחייה פרסמנו היום הוראות מנהל עדכניות, שקובעות תנאים מפורטים יותר לגבי הפעלת בריכות השחייה, חיטוי, ניקוי ולא רק.

מיכל גולדברג: הכוונה גם לגבי ההוראות שכבר פורסמו.

יעקב אשר: זה גם חלק מהדברים שאמורים להשתדרג?

איתמר גרוטו: אני חושב שצריך לשבור את המנגנון הזה, אבל צריך לעשות סדר, וכפי שאמרה מירה, יש חלק מהדברים שפחות רלוונטיים.

גור בליי: גם פחות נגיש מהתקנות לציבור.

איתמר גרוטו: נכון, אבל הרבה פעמים זה נגיש למי שיש לו עניין – לבעלי בריכות שחייה – מקבלים את זה דרך מנגנון הפצה מסודר, או כל דבר אחר.

איתמר גרוטו: יש להם חשיבות מסוימת, כי לפעמים נותנים פרטים יותר מפורטים ועוזרים.

איתמר גרוטו: בסוף זה כלי עזר, משמש כלי עזר לבעל העסק איך לנהוג.

איתמר גרוטו: זה כלי מקל, שלא מחמיר דווקא.

ניצן רוזנברג: למרות שיש בתקנות האלה גם הגבלות כמו בבתי אוכל – לא יתקיימו הופעות חיות או ריקודים.

ניצן רוזנברג: או: העובדים יעברו הדרכה על כללי ההפעלה של המסעדה.

ניצן רוזנברג: זה החמרות.

איתמר גרוטו: נכון, לאו דווקא הקלות, אבל כל עוד אין תכליף- - -

ניצן רוזנברג: התחליף הוא בתקנות מכוח החוק החדש.

איתמר גרוטו: אבל זה לא יורד לרמה כזאת פרטנית, אז להתחיל לכתוב תקנות- - -

יעקב אשר: זה יכול לרדת, אם תרצו, אבל אתם אוהבים את המנדטורי.

מיכל גולדברג: לכל תחום יש הוראות מאוד מפורטות וספציפיות שלו.

מיכל גולדברג: אם נידרש עכשיו לכתוב לכל בריכות שחייה – אגב, יש תקנות לבריכות שחייה מכוח רישוי עסקים, וההוראות האלה כמובן ממשיכות לחול, גם שם.

יעקב אשר: ואתם עושים תקנות של קורונה שמתלבשות על זה, מה הבעיה?

ניצן רוזנברג: השאלה אם לא יהיה יותר נוח לבעלי העסקים שיהיה מקום אחד, שיוכלו לדעת שכשהם ראו אותו, הם ראו את כל ההגבלות שחלות עליהם.

יעקב אשר: את התשובה את יודעת ואני יודע.

מיכל גולדברג: ניקח לתשומת לבנו את ההערה.

יעקב אשר: אנו מבקשים, שתהיה קריאת כיוון שלאט-לאט ניפרד עד כמה שאפשר מהחלקים הללו ולהתאים אותם לתקנות כדי שתהיה גם הביקורת הנכונה, גם ההבנה הנכונה של האנשים.

יעקב אשר: כל פעם שולפים אקדח ממקום אחר ויורים בו.

יעקב אשר: לך תחפש את התקנה ומאיפה זה הגיע, מסמכות מנכ"ל, מסמכות סמנכ"ל או מהמנדט הבריטי.

גור בליי: אבל יש כוונה להעביר הוראות שהיו בתקש"ח הגבלת פעילות להוראות מנכ"ל?

מיכל גולדברג: לא.

מיכל גולדברג: ההוראות העיקריות, שנוגעות למספר השוהים במקום, הן מוסדרות בתקנות.

מיכל גולדברג: הוסדרו גם לפני כן בתקנות ויוסדרו גם כעת בתקנות.

גור בליי: למשל, מקווה – היו בתקש"ח כל מיני הוראות על תיאום זה או אחר.

גור בליי: הם היו בתקש"ח הגבלת פעילות, הם לא נכנסו לתקנות האלה.

גור בליי: דברים מסוג זה תכניסו להוראות מנכ"ל?

מיכל גולדברג: אלה הוראות שבהחלט יכולות להיות מתאימות להוראות מנכ"ל.

מיכל גולדברג: הן לא היו מתאימות דווקא לתקנות.

ניצן רוזנברג: למשל, זה שאשה חייבת לתאם את ההגעה שלה.

מיכל גולדברג: אבל זו לא חובה פלילית.

מיכל גולדברג: אם היא לא מתאמת, אין סנקציה.

מיכל גולדברג: זה יותר הנחיה למפעיל.

יעקב אשר: ההנחיה שלנו היא להשתדל – לצורך זה גם עשינו את חוק הסמכויות – לראות שהדברים ייכנסו לאט-לאט לתקנות.

יעקב אשר: יש מקרים או דברים שאולי נורא פרטניים וקיימים בצורות אחרות.

יעקב אשר: זו הכוונה שלנו.

יעקב אשר: אנו נבחן את זה בבואנו לאשר בפעם הבאה את הדברים הללו ואולי אף בפעם הזאת.

יעקב אשר: הלאה.

מיכל גולדברג: 10.

מיכל גולדברג: אחריות מחזיק או מפעיל קניון.

מיכל גולדברג: מבלי לגרוע מאחריות מחזיק או מפעיל של קניון לפי תקנות 7 עד 9, מחזיק או מפעיל כאמור יפעל לעמידת העסקים שבשטח הקניון בהוראות הקבועות בתקנות 7 עד 9, ובכלל זה יביא לידיעתם את ההוראות האמורות.

יעקב אשר: האם יש דברים ברורים בעניין הזה, מה נדרש ממנו ומה לא, ודברים סבירים, או צריך לחדד את הדברים יותר?

יעקב אשר: או אתם מתכוונים לחדד אותם?

מיכל גולדברג: כפי שנאמר פה במפורש, בין היתר, הוא צריך להביא לידיעתם את ההוראות שהם צריכים לעמוד בהן.

מיכל גולדברג: הרי כשמדברים על קניון, ההוראות של תקנה 7 חלות גם על הקניון עצמו, אבל גם על כל חנות וחנות יש מספר השוהים שרלוונטי לחנות.

מיכל גולדברג: גם החנות עצמה שבתוך הקניון אמורה לשים את השלט עם מספר השוהים בתוך החנות שבתוך הקניון.

יעקב אשר: מהניסיון שלכם עד עכשיו, בקניונים זה עובד ההנחיות?

איתמר גרוטו: עד עכשיו מהניסיון שלנו זה עובד לא רע.

איתמר גרוטו: לא קיבלנו תלונות שזה לא עובד.

איתמר גרוטו: לפעמים אנו כן רואים שיש התקהלויות בקניונים מסוימים, ואז הפיקוח המקומי צריך לעשות.

יעקב אשר: לא היו תלונות על חוסר בהירות של מפעילי החנויות או מפעילי הקניונים.

איתמר גרוטו: לא.

מיכל גולדברג: נהפוך הוא – זה יותר מהכיוון שהבנו שכנראה, יש פחות אכיפה בתוך הקניונים עצמם של גורמי הפיקוח.

גור בליי: אם יש חובות קונקרטיות נוספות שמוטלות על בעל הקניון, לא עדיף להכניס אותם במפורש?

גור בליי: זה מאוד עמום.

גור בליי: מנית את הנושא של להביא את זה לידיעתם, שזה מופיע פה בטקסט.

גור בליי: השאלה אם יש דברים נוספים.

גור בליי: הרי אין לו אחריות רחבה לכל הפעילות שלהם.

גור בליי: השאלה, אם אי-אפשר, במקום לדבר במושגים כלליים כאלה, לפרוט את זה ולומר בצורה יותר ספציפית?

מיכל גולדברג: הפנינו לתקנות 7 עד 9.

מיכל גולדברג: מבחינתנו אלה ההוראות הרלוונטיות גם לעסקים שנמצאים בתוך הקניון.

גור בליי: מה הנטל עליו?

גור בליי: מה הוא צריך לעשות מעבר להביא לידיעתם?

מיכל גולדברג: יש לו אחריות מסוימת – למשל, לגבי השלטים.

מיכל גולדברג: הבעלים של כל הקניון, יש לו התקשרות חוזית ברמה כזו או אחרת עם כל העסקים בקניון.

מיכל גולדברג: אז הוא בהחלט יכול לדאוג לזה גם במסגרת ההתקשרות החוזית, שהם שיציגו את השלט הנדרש מהם, או שיסמנו מקומות לעמידה בתורים.

גור בליי: היה רצוי שכל הדברים הללו ייכנסו כדי לחדד – לא להישאר ברמה מאוד כללית ועמומה.

מיכל גולדברג: אוקיי.

מיכל גולדברג: מקום הפתוח לציבור במבנה שמתקיימות בו תפילות יפעל בהתאם להוראות אלה: (1) על המקום יחולו הוראות תקנה 7; (2) מספר השוהים בתוך שטח סגור במבנה לא יעלה על המספר הקבוע בתקנה 4(א).

יעקב אשר: פה נשאלת השאלה – אבל קיבלנו את התשובה קודם – שנחיל את ה-7, או ה-7 שיהפוך ל-3 או ל-4 או לחצי - להחיל את זה כך ולא בצורה פרטנית.

יעקב אשר: יש דבר אחד שיחולו עליו הוראות תקנה 7 – יש שם הצהרה מקוונת של מפעיל בית כנסת – לא לכולם יש אפשרות בהצהרה מקוונת.

מיכל גולדברג: בכוונה לא הפנינו פה על מי במקרה הזה חלה החובה, כי לא תמיד ברור מי המפעיל.

יעקב אשר: אם יש מישהו שאחראי או אחראי קורונה, ואם הוא רוצה להיות מסודר, תאפשרו לו גם בצורה לא מקוונת, לקבל את הטפסים.

יעקב אשר: שירות משלוחים.

מיכל גולדברג: בשירות משלוחים ממקום ציבורי או עסקי למקום מגורים, המשלוח יונח בסמוך לפתח בית המגורים, מחוצה לו – ופה ביקשנו להוסיף לעניין אדם עם מוגבלות: למעט לבקשת אדם עם מוגבלות אשר זקוק לסיוע בהכנסת המשלוח לביתו.

מירה סלומון: החובה של ההצרה בטופס מקוון זה רק בדיווח למשרד הכלכלה.

מיכל גולדברג: סגירת מקום לשם מניעת הדבקה או לשם עריכת חקירה אפידמיולוגית.

מיכל גולדברג: ראש השירות או רופא מחוזי רשאים להורות, בהודעה בכתב, למפעיל של מקום ציבורי או עסקי לסגור את המקום, כולו או חלקו, אם שהה בו אדם הנושא את נגיף הקורונה, לתקופה שינקוב בהודעה, הדרושה לשם מניעת הדבקה בנגיף בשל שהייה באותו מקום, או לשם עריכת חקירה אפידמיולוגית, ובלבד שסגירתו לשם עריכת חקירה כאמור לא תעלה על 72 שעות, ובמקרים מיוחדים ולפי הוראה של ראש השירות – על 120 שעות, וזאת בשים לב, בין השאר, להשלכות של סגירת המקום על בעל המקום; לעניין זה – "ראש השירות" ו"רופא מחוזי" – כהגדרתם בצו בידוד בית.

מיכל גולדברג: (ב) על הוראה לפי תקנת משנה (א) ניתן להגיש השגה למנהל; החלטה בהשגה תינתן לא יאוחר מ-48 שעות ממועד הגשת ההשגה; הוראה לפי תקנת משנה (א) תעמוד בתוקפה זולת אם התקבלה החלטה אחרת בהשגה.

מיכל גולדברג: (ג) תקנה זו לא תחול לעניין הגעת עובדים למקומות עבודה שהוחרגו בתקנות 7 ו-8 לתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות במקומות עבודה), התש"ף-2020.

מיכל גולדברג: מדובר בהוראה, שקיימת גם בחוק עצמו, בחוק סמכויות מיוחדות.

מיכל גולדברג: זו סמכות של ראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות או רופא מחוזי לסגור מקום ששהה בו חולה קורונה לצורך מניעת הדבקה או לצורך עריכת חקירה אפידמיולוגית.

מיכל גולדברג: מדובר בסגירה לתקופה קצובה, שתהיה המינימלית האפשרית בנסיבות העניין.

מיכל גולדברג: במקרה של סגירת מקום לצורך עריכת חקירה אפידמיולוגית נקבע הזמן המקסימלי שאפשר לסגור את המקום – לא יעלה על 72 שעות, ובמקרים מיוחדים על 120 שעות.

מיכל גולדברג: מדובר בהוראה חשובה, שנועדה למנוע הדבקה בנגיף במקרה ששהה שם חולה או מספר חולים, בפרט כשהיו מספר חולים באותו מקום ויש חשד להדבקות באותו מקום.

איתמר גרוטו: במסגרת חקירה אפידמיולוגית, לפעמים יש צורך – לפעמים ממשיכה התפשטות, אם יש עובד, צריך זמן לאתר את הדברים האלה ולתת לנו זמן, שלא תהיה התפשטות.

איתמר גרוטו: המטרה היא לצמצם את זה למינימום וזה נעשה במקרים מאוד מעטים עד היום.

איתמר גרוטו: לרוב מקבלים החלטות במקום, אבל לפעמים יש חקירה אפידמיולוגית שמודיעים בשעה מסוימת שקרה מקרה, ועוד שעתיים יש שם מסיבה וצריך לקבל החלטה, יכול להיות משהו דחוף כזה.

ניצן רוזנברג: אז למה ההשגה היא 48 שעות?

ניצן רוזנברג: אולי יש מקום לקצר את זה?

איתמר גרוטו: זה קורה לעתים מאוד נדירות, שהמקום נסגר לצורך החקירה כדי לוודא שלא - במקרים מאוד רגישים, אם יש אוכלוסייה רגישה וכו'.

ניצן רוזנברג: ואז אתם מגישים להם באופן מיידי?

ניצן רוזנברג: אם סוגרים משהו, כי צריך להתקיים אירוע בעוד שעתיים, תהיה אפשרות לגשת עם ההשגה על זה?

איתמר גרוטו: זה בדרך כלל בדין ודברים בטלפונים.

איתמר גרוטו: רק אתמול היה לי טלפון בנושא כזה – שחקן כדורגל, שהיה חולה.

איתמר גרוטו: היינו צריכים להחליט האם בעוד חמש דקות האם לפתוח את המשחק או לא.

איתמר גרוטו: היתה אפשרות לבטל את המשחק.

איתמר גרוטו: עשינו משהו מהיר, אבל לפעמים זה לא מתאפשר.

ניצן רוזנברג: אולי 24 שעות או 36.

איתמר גרוטו: לא נראה לי עקרוני כרגע.

איתמר גרוטו: נרשום את זה כהערה לתיקון הבא.

ניצן רוזנברג: הצעתם לבדוק את ההשלכות של סגירת המקום רק ביחס לבעל המקום – אולי לגבי הציבור, השאלה, מה המשמעות שהמקום סגור.

ניצן רוזנברג: מה התכלית שלו וגם לגבי העובדים.

מיכל גולדברג: השיקולים של רופא המחוז, ראש השירות, הם מקצועיים גרידא, רפואיים בלבד.

מיכל גולדברג: הוספנו התחשבות מסוימת במקום עצמו, בבעלים שלו ובהשפעה של הסגירה על הבעלים של המקום, אבל אנחנו בהחלט לא רואים מקום להרחיב את זה לעוד שיקולים או עוד קהלים כי ההתמקדות של רופא המחוז היא בשיקולים הרפואיים, ואין לו אפשרות או יכולת להתחיל שיקולים שהם פחות רלוונטיים.

מיכל גולדברג: גם אין לו היכולת לשקול אותם.

מיכל גולדברג: הוא לא מתחיל לעשות דיון.

מיכל גולדברג: מדובר פה באמצעי, שכפי שהזכיר פרופ' גרוטו, מופעל במקרים דחופים וכשבאמת יש צורך מקצועי להפעיל, במקרים דחופים.

שי סומך: גם סגירת המקום נועדה להגן על מי שנמצא שם – על העובדים ועל הלקוחות כדי למנוע הדבקה.

שי סומך: למשל, ידוע מקרה בארצות הברית של מפעל חיוני שהמשיך לפעול, ועוד עובדים נדבקו.

שי סומך: המטרה היא להגן על מי שנמצא במקום.

ניצן רוזנברג: זה המקום היחיד שדיברתם על בעל המקום.

ניצן רוזנברג: זה בכוונה כתוב כך?

מיכל גולדברג: אפשר לתקן את זה למפעיל במקום בעל המקום.

שי סומך: הכוונה לזכות הקניין.

שי סומך: נבדוק את זה.

ניצן רוזנברג: זו הפעם היחידה שמשתמשים בזה.

ניצן רוזנברג: הלכתם כל הזמן על המפעיל, ופתאום פה בעל המקום נכנס.

ניצן רוזנברג: אבל תבדקו את זה.

שי סומך: הכוונה יותר לזכות הקניינית שלו בקרקע, שאי-אפשר להיכנס אליה, אבל נבדוק את זה.

ניצן רוזנברג: כי קודם לילך הסבירה שהמפעיל הוא זה שנהנה מההכנסות או מרוויח מהפעילות של המקום, אז הזכות הקניינית במקרקעין?

שי סומך: כנראה.

שי סומך: הכוונה לא היתה לבדוק את האינטרסים הכלכליים דווקא, כי אם מבחינה בריאותית צריך לסגור את המקום – זה השיקול העיקרי.

שי סומך: נבדוק את זה.

מיכאל מלכיאלי: גלי שטיינברג, מההסתדרות.

גלי שטיינברג: תודה.

גלי שטיינברג: יש כפילות מסוימת בין התקנה הזאת, סעיף 13א, לתקנה 6א, לגבי מקומות העבודה.

גלי שטיינברג: ההערות שהופיעו כאן, מופיעות בהוראות שמופיעות ב-6א ולכן יש לקבוע פה במסגרת סעיף 13ג, שתקנה 6א תגבר על האמור בתקנה הזו.

גלי שטיינברג: ההערות שנאמרו לגבי סעיף 6א, נכונות גם לכאן, אבל אם נקבע שתקנה 6א גוברת, זה מספק, רשום שם שצריך להתחשב בהשלכת סגירת מקום העבודה לא רק על בעל המקום המעסיק אלא גם על העובדים ומקבלי השירותים ממנו, וגם מוסיפים שסגירת מקום העבודה כולו או חלקו יהיה בהיקף שאינו עולה על הנדרש.

גלי שטיינברג: לדעתנו מתאים לרשום את זה גם כאן, בסעיף 13א, אבל אם לא, לפחות לרשום שתקנה 6א תגבר על האמור בתקנה הזאת.

גלי שטיינברג: כמו כן, באותו סעיף 6א בתקנות האחרות חשבנו שיהיה נכון להפנות לסעיף קטן (4)(7) שמדבר על עבודה מהבית ככל הניתן, אז גם זה – או להכניס כאן או למקומות העבודה בתקנות האחרות שנדבר עליהן.

מיכל גולדברג: כפי שאמרתי, בכוונה דאגנו, שתהיה הבחנה בין ההוראות שרלוונטיים למקומות עבודה שמפורטות בתקנות בנושא מקומות עבודה לבין ההוראות שרלוונטיות למקומות פתוחים לציבור, לעסקים, שגם הם כמובן מעצם טיבם משמשים מקום עבודה, אבל כל ההיבטים שאינם נוגעים להסדרת העבודה ולעובדים מוסדרים בתקנות האלה בכל הנוגע לעבודה כמקום עבודה והיחסים בין המעסיק לעובד מוסדרים בתקנות של מקומות עבודה.

מיכל גולדברג: ההוראה הזו של סמכות רופא מחוזי או ראש שירות להורות על סגירת מקום לצורך עריכת חקירה אפידמיולוגית ולמניעת הדבקה מופיעה בשני המקומות, כל אחת בהקשרים הרלוונטיים אליה.

מיכל גולדברג: כאן יש הוראה שהסגירה תהיה בשים לב, בין השאר, להשלכות של סגירת המקום על בעל המקום, ושם להשלכות של סגירת המקום על המעסיק.

מיכל גולדברג: כפי שאמרתי, גם פה בכוונה רשמנו רק את בעל המקום.

מיכל גולדברג: לא הזכרנו עוד אינטרסים, כי מבחינתנו האינטרס והשיקול המכריע פה הוא זה הבריאותי, הרפואי, ורופא המחוז לא מתחיל עכשיו לבחון שיקולים כלכליים כאלה ואחרים.

גלי שטיינברג: אבל השארתם בצורה פתוחה את זה שאפשר להגיש השגה.

גלי שטיינברג: למה לא לאפשר גם לציבור או לעובדים להגיש השגה?

מיכל גולדברג: רק בעל המקום יכול להגיש את ההשגה.

מיכל גולדברג: הוא בעל המקום שסגרו לו את המקום.

גלי שטיינברג: אבל העובדים ב-72 השעות הללו לא יקבלו שכר, וזה יכול לקרות יותר מפעם בחודש.

מיכל גולדברג: אם יקבלו או לא יקבלו שכר – זה לא מתחייב מזה שהמקום סגור לצורך חקירה אפידמיולוגית.

מיכל גולדברג: זה צרי להיות מוסדר בין העובד למעביד.

מיכל גולדברג: אבל הסגירה פה היא לתקופה קצרה, ונועדה, כפי שנאמר פה גם קודם, להגן בעיקר, בין השאר, על העובדים שחלקם חולים, חלקם אולי גם ככה צריכים להיות בבידוד, אם היו חולים במקום, וחלקם צריך לברר אם הם צריכים להיות בבידוד או לא.

גלי שטיינברג: ההסדרה אם יהיו בבידוד או לא, זה כמובן יוסדר בתקנות אחרות בעקבות הבג"ץ, אבל פה מדובר גם על כאלה שלא תהיה לגביהם חובת בידוד.

גלי שטיינברג: אם נגיד בסעיף 13ג שתקנה 6א תגבר, כפי שכתבתם פה, שמקומות העבודה שחויבו בתקנות 7 ו-8, התקנה הזאת לא תחול עליהם, נוכל לדון בזה בהמשך, אבל יש להבהיר גם לאור זה שתקנה 13א ותקנה 6א אינן זהות בכלל, ויש להבהיר שתקנה 6א תגבר.

גלי שטיינברג: אחר כך יהיו שתי הוראות סותרות שחלות על המעסיקים.

יעקב אשר: נתייחס לזה בהמשך.

מיכל גולדברג: איסור הפעלה.

מיכל גולדברג: לא יפעיל אדם מקום הפתוח לציבור או בית עסק, מהמקומות המפורטים להלן, בדרך של פתיחתו לציבור: (1) דיסקוטק; (2) בר, פאב; (3) פארק מים; (4) בריכת זרמים (ג'קוזי) שהיא עסק טעון רישוי כמשמעותו בחוק רישוי עסקים, התשכ"ח-1968 ; (5) פארק שעשועים כולל לונה פארק, לרבות במבנה; (6) אולם או גן לשמחות ולאירועים; (7) מקום לעריכת ירידים.

מיכל גולדברג: תקנה 14 מונה מקומות ספציפיים – בעבר הרשימה היתה הרבה יותר רחבה.

מיכל גולדברג: כרגע נשארו בה מקומות שמתאפיינים בקהל רב או צפיפות או גם וגם, שכרגע הפתיחה שלהם לציבור אסורה.

גור בליי: יש נתונים על הדבקות בהם?

איתמר גרוטו: במקומות שיש פוטנציאל גדול להדבקה יש – או מקומות שיש ריכוזים ומגע - בכל המקומות האלה מתקיים מגע הדוק שהוא מעבר למה שמתאפשר במקום אחר.

איתמר גרוטו: יש לנו גם נתונים על הדבקות, אבל רובם היו סגורים רוב הזמן.

איתמר גרוטו: חלק מהדברים האלה נעשה רביזיה ובמסגרת התיקון - אולי נוציא אותם או נקבע להם כללים מחמירים וכן נאפשר להם לפעול.

מיכאל מלכיאלי: מה, למשל?

איתמר גרוטו: פארק מים, זה משהו שאנחנו שוקלים, פארק שעשועים.

מיכאל מלכיאלי: מה עם גן אירועים, שמחות?

איתמר גרוטו: כל זה דיברנו בדיון קודם.

איתמר גרוטו: נצטרך לחשוב יחד עם הציבור, איך לעשות את זה.

איתמר גרוטו: יש מצבים שמחייבים מגע הדוק כמו ריקודים.

מיכאל מלכיאלי: אפשר לאסור את הריקודים?

איתמר גרוטו: יכול להיות שנלך למתווה כזה.

איתמר גרוטו: השאלה, אם זה יהיה משהו אחיד.

איתמר גרוטו: זה עדיין נושא לדיון אצלנו.

איתמר גרוטו: זה אחד הדברים שאנחנו מתלבטים, אבל הכוונה היא להודיע את זה בקרוב.

איתמר גרוטו: בתיקון הבא של התקנות, שאנחנו אמורים להגיש ב-1 בספטמבר, אבל חבר הכנסת אמר שאולי נגיש קודם - תהיה התייחסות גם לסוגיה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: כדאי לחשוב על נושא השמחות גם בגלל חוסר הבהירות וגם כי בסוף אנשים מתחתנים - לא תרצה לראות את הסרטונים שאני מקבל.

איתמר גרוטו: גם אני מקבל סרטונים כאלה.

מיכאל מלכיאלי: ככל שתהיה הסדרה יותר, נמנע.

מיכאל מלכיאלי: ניר שפר, התאחדות האולמות.

ניר שפר: תודה ליושב-ראש.

ניר שפר: המצב הוא אבסורדי.

ניר שפר: כפי שאתם יודעים, וכולכם מקבלים את זה לטלפונים הניידים - כל האירועים ממשיכים להתקיים.

ניר שפר: הם מתקיימים בבתים, מתקיימים בשטחים בטבע, מתקיימים במסעדות, במלונות.

ניר שפר: יש מקום אחד שסגור, ולא מתקיימים בו אירועים – אולמות האירועים.

ניר שפר: לא ייתכן שאתם עוצמים עיניים מכל הפעילות הפיראטית, ולא ניתן לעשות אכיפה.

ניר שפר: נהיה אמיתיים.

ניר שפר: יש פה גם נציג המשטרה.

ניר שפר: הוא יכול לומר לכם שלא ניתן לרדוף אחרי מאות אירועים ביום.

ניר שפר: במקום ליצור מתווה אתנו, שיתייחס למצב, וכבר דיברנו עם משרד הבריאות בנושא ועם פרופ' גמזו – ייתן לנו לחזור לעבוד אפילו במתווה של מסעדה, למשל, ונוכל לבצע את האירועים ולעשות זאת בצורה בטוחה, שמשרד הבריאות יכול לנטר, עם רשימות מסודרות של האנשים, כמו התו שבעבר ישבנו עם פרופ' גרוטו.

ניר שפר: כאילו שמים ידיים על העיניים, כאילו לא מתקיימים אירועים.

ניר שפר: אתם גורמים לזוגות להיות אומללים.

ניר שפר: אתם גורמים למצב שאנחנו וכל המעגלים סביבנו קורסים.

ניר שפר: יש פה פשוט מצב הזוי.

מיכאל מלכיאלי: פרופ' גרוטו רוצה להתייחס לדבריך, בבקשה.

איתמר גרוטו: מחר אנחנו מקיימים שולחן עגול, אתכם.

איתמר גרוטו: אני מקווה שקיבלתם זימון, ואם לא – מחר ב-19:00 זה יהיה בירושלים.

איתמר גרוטו: נרצה לדון אתכם על המתווה האפשרי.

איתמר גרוטו: זה בעקבות גם הפגישה שלכם עם פרופ' גמזו.

איתמר גרוטו: אני מציין שבסוף כשחתכנו לפי תו סגול, חלק מהמקומות הלא מעטים, זה היה מוקד התפרצות וזה אחד המחוללים של הגל השני.

איתמר גרוטו: לכן אנו רוצים לעשות חשיבה מחדש בעניין.

איתמר גרוטו: המטרה לדבר אתכם מחר בשולחן העגול על הפרטים.

ניר שפר: אני מודה לפרופ' גרוטו שמזמן אותנו מחר לשולחן העגול.

ניר שפר: אני מבקש פה גם את הרוח הגבית של חברי הכנסת.

ניר שפר: הדרך היחידה לקיים את האירועים בצורה בטוחה – והאירועים מתקיימים – לא עצרתם אותם - זה אך ורק להחזיר אותם לאולמות וגני האירועים.

ניר שפר: תודה.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: עופר, מהתרבות, בבקשה.

עופר שטרית: שלום.

עופר שטרית: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות מרכזיות.

עופר שטרית: אחת, אני עוקב כבר שלוש שעות אחרי הדיון שלכם, שזה בלשון המעטה מרתק, אבל אתם מטלים פה תקנות על תקנות ואני לא רואה שיש חשיבה על צד המשתמש, על האנשים שבסוף צריכים לקחת את התקנות שלכם, להבין אותן, ליישם אותן, ולהביאן לידי ביטוי בשטח.

עופר שטרית: זה נהיה כמעט משימה בלתי-אפשרית.

עופר שטרית: אני מייצג את עולם התרבות והאירועים.

עופר שטרית: אנחנו עובדים מול מפיקים, מול מארגנים של אירועים.

עופר שטרית: אנחנו לא מוצאים את הידיים ואת הרגליים.

עופר שטרית: לכן אנחנו מבקשים, לפני הכול - תעברו לשפה פשוטה, לכללים אחידים.

עופר שטרית: כפי שגמזו אמר – אתם צריכים להתחיל את זה עכשיו.

עופר שטרית: ההתמודדות הזו שלנו, להבין מה מותר ומה אסור, היא כמעט בלתי נסבלת, מה גם שזה מביא אותנו לדיאלוג לא טוב במיוחד עם משטרת ישראל – האם מותר במתווה של אירוע תרבות בקפסולות להקרין סרטים או לא להקרין סרטים?

עופר שטרית: משטרת ישראל בחלק מהמקומות אומרת כן, ובחלק מהמקומות – לא.

עופר שטרית: האם מותר במתווה של אירוע בקפסולות לשים הפרדה באמצעות ספסל או חייבים כיסאות?

עופר שטרית: יש אלף שטויות שלא ייאמן שיורדים לרזולוציות האלה.

עופר שטרית: שנית, המומחיות שלנו היא ניהול קהל באירועים.

עופר שטרית: אנחנו עושים את זה כל יום כל השנה.

עופר שטרית: אנחנו עוברים כל פעם מחדש – לא באופן קבוע – כל פעם מחדש על כל אירוע ואירוע - תהליך רישוי.

עופר שטרית: כדי לפשט את העניין, יש ארבע קטגוריות שיש לבחון אותן: אחת, האם האירוע הוא תחת כיפת השמים או לא, ולפי זה לתת הקלות יותר לתחת כיפת השמיים לעומת מה שבתוך אולם מהיבטים בריאותיים; הנושא השני – האם האירוע הוא בישיבה, או עמידה בתנועה.

עופר שטרית: זו בדיוק הדילמה של האירועים הפרטיים.

עופר שטרית: גם פה מערבבים – יש פה הבדל בין חתונה להצגה.

עופר שטרית: בהצגה אתה יושב עם מסיכה עליך, ובחתונה אתה מתנועע, נפגש, מתחבק עם אנשים.

עופר שטרית: לאפשר את ההבנה מה הכללים לישיבה בטוחה לעומת לתנועה וחיבוק.

עופר שטרית: יש פה מהלך שלם שיש להבהיר אותו לציבור.

עופר שטרית: והדבר האחרון – במקום להסתמך כל הזמן על המטראז לאירועים ולמקומות של אירועים, וזה כל סוגי האירועים – זה יכול להיות תפילה, דרשה, הצגה, מופע – למה להסתבך בשוני בין כל האירועים האלה?

עופר שטרית: כולם אותם אירועים.

עופר שטרית: יש רישוי של מקום, וברישוי המקום מדובר על תפוסת המקום.

עופר שטרית: גם כשזה מקום זמני וגם כשזה מקום קבוע.

עופר שטרית: ואז מגדירים, אם רוצים בעת קורונה להחמיר, אומרים: אין 100% תפוסה – הולכים על 75% תפוסה, הולכים על 66% תפוסה ואז לא מסתבכים, כמה מטרים אפשר לעשות פר מקום.

עופר שטרית: תרדו מזה.

עופר שטרית: יש תהליך מסודר, איך לעשות את זה.

עופר שטרית: ארבעה כללים ואתם פותרים את כל עולם ההתקהלות והטקסים.

עופר שטרית: תודה.

יעקב אשר: עופר, האם ישבתם לאחרונה עם אנשים ממשרד הבריאות, עם פרופ' גרוטו?

עופר שטרית: ודאי.

עופר שטרית: שבוע שעבר היתה לי הזכות לשבת עם פרופ' גרוטו על שני מתווים – אחד, על אירועי תרבות תחת כיפת השמיים והגענו להסכמה.

עופר שטרית: זה לא אידיאלי.

עופר שטרית: זה מאוד קשה ליישום.

יעקב אשר: עופר, תעצור.

עופר שטרית: אבל אנחנו כל כך רעבים לחזור לעבודה, שאנחנו מכבדים הכול עכשיו.

עופר שטרית: יגידו לנו בקפסולות של עשרים, אחד על הראש של השני – הכול נקבל.

עופר שטרית: רק תנו לנו לחזור לעבוד ולהתפרנס בכבוד.

עופר שטרית: בפירוש לא נסכם אנשים, ושנית, ישבתי איתו גם על עולם המרוצים, אירועי הספורט האקטיבי של הקהל ברחב.

עופר שטרית: אנו מוצאים שם דלת פתוחה לגמרי.

עופר שטרית: אני במסר – לפשט את העניינים.

עופר שטרית: לעשות האחדה.

עופר שטרית: תו סגול אוניברסלי להתקהלויות ואירועים.

יעקב אשר: פרופ' גרוטו, לגבי הפנים, האם הנושא של בריאות יקבל ביטוי בהחלטות החדשות?

איתמר גרוטו: כן.

איתמר גרוטו: ייעשה בתיאום אתם.

איתמר גרוטו: אנחנו מכירים את התוכנית שלהם.

איתמר גרוטו: היא גם היתה תוכנית שעבדה.

יעקב אשר: עידן קלימן, יושב-ראש ארגון נכי צה"ל.

עידן קלימן: שלום, אדוני.

עידן קלימן: תודה רבה על ההזדמנות.

עידן קלימן: אני מסתכל על סעיף 8, החרגת מקום עבודה חיוני ומשרד ממשלתי, לעניין ההכרזה שבתוספת השנייה של תקנה 8א.

יעקב אשר: אנחנו עדיין כרגע בהגבלת פעילות.

יעקב אשר: כנראה שלא נספיק היום – נעשה זאת כנראה מחר, את החלק של מקומות עבודה.

עידן קלימן: מקומות עבודה והגבלת פעילות אצלנו באה ביחד.

גור בליי: ההערה צריכה להידון כשדנים בתקנות מקומות עבודה.

יעקב אשר: כדאי שהיא תידון כשנדון בזה.

עידן קלימן: אין לי בעיה לאחד את הדיון לפי מה שנוח לאדוני, אבל מקום העבודה והמקום השיקומי, בגלל שזה ארבעה בתי לוחם, באים ביחד, אז אדוני יגיד מה נוח ואת זה אעשה.

יעקב אשר: אולי בדיון הבא.

יעקב אשר: מנהל הוועדה יודיע לך מתי יהיה הדיון הבא.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: ניפגש בישיבה הבאה.

גור בליי: לגבי 14, במסגרת הבחינה מחדש שפרופ' גרוטו אמר שאתם עושים, יש לתת את הדעת על כך שחלק מהדברים פה מאוד עמומים, הדברים שעשו עם בר, פאב, בית אוכל, הנושא של מקום לעריכת ירידים.

גור בליי: הוא יכול לשמש אולי לפעילויות לגיטימיות שלא מתאפיינות בצפיפות.

גור בליי: יש פה עוד דברים, אבל 2 ו-7 – קשה.

איתמר גרוטו: אפשר לחדד את זה.

איתמר גרוטו: אם זה פאב והוא עובד כמסעדה – גם היום מותר לו לעבוד.

גור בליי: אולי כדאי לשים דגש על הפעילות.

גור בליי: גם לגבי מקום לעריכת ירידים.

יעקב אשר: זה מה שהוא אומר, שזה יחודד בדגש לפעילות.

יעקב אשר: סעיף 15.

מיכל גולדברג: הגבלת אירועים.

מיכל גולדברג: לא יארגן אדם, ולא ישתתף, באירוע כמפורט להלן, שמספר המשתתפים בו עולה על המספר האמור בתקנה 4(א), בין אם האירוע מתקיים במרחב הפרטי או במרחב הציבורי, ובין אם הוא מתקיים במקום ציבורי או עסקי: (1) מסיבה; (2) כנס; (3) טקס, לרבות טקס דתי; (4) פסטיבל; (5) טיול מאורגן; (6) מופע בידור או מופע אמנות, למעט מופע שניתן לו אישור כאמור בתקנה 8(ב)(4).

מיכל גולדברג: (ב) לא יארגן אדם אירוע ספורט עם קהל, ולא ישתתף באירוע כאמור.

גור בליי: איך שהוסבר במהלך הדיונים על החוק, זה מבוסס על סעיף 9, שמדבר על דברים שמתאפיינים בריבוי משתתפים גדול.

גור בליי: פה אתם מחילים את איסור ההתקהלות הרגיל.

גור בליי: למה הפורמט הזה, ולא מתייחסים ל-7 מטר רבוע?

גור בליי: ההתייחסות פה נבלעת בהתייחסות הדברים האחרים.

גור בליי: למה הפורמט הזה?

מיכל גולדברג: זה נותן מענה להערה של יו"ר ארגון בעלי האולמות שהעיר שאולמות האירועים סגורים.

מיכל גולדברג: אולמות האירועים הוא מקום שהיה נכנס אם היה פתוח תחת תקנה 7, מקום שמנוהל וכו'.

מיכל גולדברג: פה אנו מתייחסים לאירוע עצמו.

מיכל גולדברג: גם אדם פרטי, אם הוא מחליט לארגן חתונה בביתו או בפארק שפתוח לציבור, שיידע שכפוף למגבלת ההתקהלות.

מיכל גולדברג: מספר המשתתפים הוא עד 20 אם הוא מארגן במבנה, ו-30 אם הוא מארגן בחוץ.

מיכל גולדברג: כמובן, אי-אפשר לחבר 20 ו-30.

איתמר גרוטו: 14 דיבר על מקומות, ו-15 מדבר על סוגי פעילות.

גור בליי: אבל סעיף 4 חל באופן רחב.

שי סומך: מדובר פה באירועים שמתאפיינים בהתקהלות של אנשים אבל לא רק.

שי סומך: הם מתאפיינים גם בקשרים בין אנשים.

שי סומך: לכן איסור ההתקהלות כשלעצמו אינו מספיק.

שי סומך: יכול להיות עקרונית פסטיבל שבכל רגע נתון לא תהיה בו התקהלות אסורה, אבל בסוף האנשים ייפגשו אחד עם השני ותהיה סכנת הדבקה.

שי סומך: זה מעבר לאיסור ההתקהלות.

שי סומך: זה האופי של האירועים - אירועים שמתאפיינים באינטראקציה בין אנשים.

מיכל גולדברג: גם רצינו להבהיר את זה לצורך האכיפה.

מיכל גולדברג: אסור לקיים מסיבה שמשתתפים בה מעל 20 אנשים במבנה.

מיכל גולדברג: אם מישהו מקיים מסיבה שחורגת מהמספר האמור – יכול להיות שהוא ייתפס בסעיף 4, אבל חשוב להבהיר את זה כאן.

מיכל גולדברג: זו הבהרה נדרשת.

גור בליי: או כנס.

מיכל גולדברג: המטראז' וה-1 ל-7 מ"ר הוא רלוונטי רק למקומות שפתוחות לציבור, לעסקים, או מקומות מנוהלים.

מיכל גולדברג: פה אנו מדברים – וזה מפורט ברישא של תקנה 15 – על אירועים בצורה רוחבית, על אירועים שמפורטים בסעיף הזה, לאו דווקא אם הם מתקיימים בבית עסק או במקום מנוהל אלא גם אם מתקיימים במרחב הפרטי או במרחב הציבורי או במקום ציבורי או עסקי.

גור בליי: לא יכול להיות כנס באולם גדול?

מיכל גולדברג: לא.

מיכל גולדברג: מבחינתנו כרגע כנסים אסור לקיים.

שי סומך: כנסים מתאפיינים בקשרים בין אנשים.

שי סומך: לכן אם יש כנס עם 200 איש, לא משנה אם זה מקום גדול או קטן – הקשרים בין האנשים יתקיימו בכל מקרה.

שי סומך: אותו דבר באירועים.

יעקב אשר: הקו המשווה – אירועים פחות מיושבים ויותר עם אינטראקציה.

יעקב אשר: בה יותר קשה לשלוט.

יעקב אשר: את זה אני מבין.

ניצן רוזנברג: למרות שהסעיף בחוק דיבר על ריבוי משתתפים.

ניצן רוזנברג: כך אנחנו הבנו אותו.

יעקב אשר: מיצינו את הנקודה.

מירה סלומון: לעניין הדברים הבאים לעתיד לבוא – אם ניתן לאחד עד כמה שניתן טרמינולוגיה – יש בתקנה 8ב4 התייחסות לעריכת מופעים, בית קולנוע, תיאטרון או מוסד תרבות אחר, ובתקנה שהרגע דנו בה יש התייחסות למופעים של בידור או אומנות, ואז אפשר לפרש את זה כהתייחסות פרטנית רק למופעים האלה ולא למופעים בכלל של התרבות.

מירה סלומון: אם אפשר לעשות כמה שאפשר האחדה של טרמינולוגיה כדי שהדברים יהיו ברורים.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: כשיש היגיון.

יעקב אשר: עונשין.

מיכל גולדברג: (א) העושה אחת מאלה, דינו – קנס לפי סעיף 61(א)(1) לחוק העונשין, התשל"ז-1977 - (1) מפעיל מקום ציבורי או עסקי בדרך של פתיחתו לציבור, בעצמו או באמצעות אחר, בלא שמסר הצהרה כאמור בתקנה 7(1); (2) מפעיל מקום ציבורי או עסקי בדרך של פתיחתו לציבור, בעצמו או באמצעות אחר, בלי שהציב מחיצה למניעת העברת רסס, בדלפק שירות, אם ישנו, כאמור בתקנה 7(3); (3) מפעיל מקום ציבורי או עסקי בדרך של פתיחתו לציבור, בעצמו או באמצעות אחר, שהכניס למקום אדם שאינו עוטה מסיכה או נתן שירות לאדם שאינו עוטה מסיכה, כאמור בתקנה 7(5)(א); (4) מפעיל מקום ציבורי או עסקי בדרך של פתיחתו לציבור, בעצמו או באמצעות אחר, בלי שהציב שלט לעניין חובת עטיית מסיכה במקום, כאמור בתקנה 7(5)(ב); (5) מפעיל מקום ציבורי או עסקי בדרך של פתיחתו לציבור, בעצמו או באמצעות אחר, בלי שסימן במקום, במקומות המיועדים לתור, מקומות לעמידה כאמור בתקנה 7(7); (6) מפעיל מקום ציבורי או עסקי בדרך של פתיחתו לציבור, בעצמו או באמצעות אחר, בלי שהציב שלט לעניין שמירת מרחק כאמור בתקנה 7(7); (7) מפעיל מקום ציבורי או עסקי בדרך של פתיחתו לציבור, בעצמו או באמצעות אחר, בלי שתלה שלט בכניסה למעלית, אם יש מעלית במקום, לעניין מספר הנוסעים המותר, כאמור בתקנה 7(8); (8) מפעיל מקום ציבורי או עסקי, בעצמו או באמצעות אחר, בלי שקבע והפעיל מנגנון לוויסות כניסת האנשים למקום, למעט עובדי המקום, בהתאם למספר השוהים המותר כאמור בתקנה 8(א) ו-(ב); (9) מפעיל מקום ציבורי או עסקי, בעצמו או באמצעות אחר, בלי שהציב שלט לעניין מספר השוהים המותר, כאמור בתקנה 8(ג); (10) מפעיל קניון או שוק, בעצמו או באמצעות אחר, שהציב שולחנות וכיסאות לאכילה בשטח המקום, או שלא מנע גישה לשולחנות אכילה המקובעים לרצפה, אם קיימים במקום, ובלי שתלה שלטים לעניין איסור אכילה במקום, והכול למעט בשטח בית אוכל המצוי במקום ובניגוד לאמור בתקנה 9(ב)(1); (11) המפעיל מקום ציבורי או עסקי, לאחר שראש השירות או רופא מחוזי הורה על סגירת המקום,

מיכל גולדברג: כאמור בתקנה 13; (12) המפעיל מקום הפתוח לציבור או בית עסק, בעצמו או באמצעות אחר, בניגוד לתקנה 14; (13) השוהה במקום הפתוח לציבור או בבית עסק כמפורט בתקנה 14, בניגוד לתקנה 3.

מיכל גולדברג: (ב) בתקנה זו, "מפעיל" – מי שמפעיל מקום כאמור בתקנת משנה (א), ואם הוא עסק טעון רישוי לפי סעיף 1 לחוק רישוי עסקים, שנדרש לגביו רישיון או היתר כמשמעותם בסעיף 4 לאותו חוק – בעל הרישיון או ההיתר.

ניצן רוזנברג: שלט ומודעה בהרבה מקומות זה לא אותו דבר.

ניצן רוזנברג: כדאי להתאים את הנוסח של העבירה להוראה המחייבת.

ניצן רוזנברג: דבר שני - יש סעיף (13), לגבי השוהה במקום, עם ההתרעה.

מיכל גולדברג: דיברנו על זה בתחילת הדיון.

לילך וגנר: קבענו את העבירות הפליליות על התנהגויות מאוד מובהקות, מקרים שאפשר לבדוק אותם באמצעות הגעה למקום, הגורם המפקח יכול לראות אם הם מתקיימים או לא מתקיימים.

לילך וגנר: קבענו את העבירות האלה כעבירות מינהליות.

לילך וגנר: תכף נקרא – וגם עם קנסות קצובים בצידם, שהם פרופורציונליים לעבירות.

לילך וגנר: אתם רוצים שנעבור עכשיו על נושא הקנסות ואז נתייחס לכול?

יעקב אשר: נסיים לפי הסדר.

מירה סלומון: אנחנו ביקשנו לקבוע גם עבירה וקנס מינהלי על אי-הצבת מתקנים לחיטוי ידיים.

מירה סלומון: היגיינה זה אחד הדברים החשובים, אז אי-הצבתם אמורה להיות לדעתנו עבירה אכיפה.

לילך וגנר: אנחנו לא חושבים שזה נושא שמתאים לאכיפה פלילית או מינהלית.

לילך וגנר: מדובר על הצבת אלכוג'ל בכל מיני מקומות.

לילך וגנר: כמובן זו חובה שיש לעמוד בה, אבל אני לא רואה – אם נגמר האלכוג'ל, שאנחנו מטילים קנס על בעל המקום.

לילך וגנר: זה נראה לי לא מתאים לאכיפה בסגנון של האכיפה כאן, ואני חושבת שלא ראיתי עדויות מהשטח שיש הפרות רציניות של זה וצריך לאכוף את זה באמצעות סנקציות.

לילך וגנר: המקומות מקיימים את החובות של ההיגיינה, ואם נגמר נוזל חיטוי כזה או אחר, אני מצפה שהבעלים ידאג למלא אותו.

לילך וגנר: לא אתפוס אותו בדיוק באותו רגע, ואטיל עליו קנס.

גור בליי: פה היתה הסכמה לגבי ההתראה לגבי 16א - - - והעבירה הפלילית בהקשר זה גם חלה על מי שמפעיל את המקום באמצעות מישהו אחר?

לילך וגנר: כן, זה נועד להבהיר שהפעלה גם באמצעות אדם אחר היא עדיין הפעלה.

לילך וגנר: זה לא משנה מי הפרונט מן בהקשר הזה – מי שמפעיל את המקום הוא נהנה מהפירות של ההפרות האלה, ובעצם הפעלת מקום – אותו יש לחייב.

לילך וגנר: זו הבהרה שאפשר לוותר עליה.

לילך וגנר: היא מובנת מאליה בעיניי בהקשר הזה, אבל כמובן, אין מניעה להבהיר שמדובר גם בהפעלה באמצעות אחר.

מיכל גולדברג: עבירה מינהלית.

מיכל גולדברג: עבירה על הוראה מההוראות המפורטות בטור א' שבתוספת השלישית, היא עבירה מינהלית.

מיכל גולדברג: קנס מינהלי קצוב.

מיכל גולדברג: לעבירה מינהלית כאמור בתקנה 17 יהיה קנס מינהלי קצוב, כקבוע לצדה בטור ב' בתוספת השלישית.

מיכל גולדברג: עבירה מינהלית חוזרת.

מיכל גולדברג: הקנס המנהלי הקצוב לעבירה מינהלית חוזרת כמשמעותה בסעיף 2(ג) לחוק העבירות המנהליות, יהיה כפל הקנס המינהלי האמור בתקנה 18, לפי העניין.

מיכל גולדברג: עבירה מינהלית נמשכת.

מיכל גולדברג: הקנס המינהלי הקצוב לעבירה מינהלית נמשכת יהיה בשיעור חמישית מהקנס הקבוע בתקנה 18, לפי העניין, לכל יום שבו נמשכת העבירה לאחר המועד שנקבע בהתראה כאמור בסעיף 8(ב1) לחוק העבירות המינהליות.

מיכל גולדברג: הגורם המוסמך להטלת קנס מינהלי.

מיכל גולדברג: הגורם המוסמך להטיל קנס מינהלי לפי תקנות אלה (להלן – הגורם המוסמך), הוא כל אחד מאלה: (1) שוטר; (2) מפקח שהוא עובד המדינה שנתונות לו סמכויות פיקוח לפי כל דין, וכן פקח שמינה מנהל רשות הטבע והגנים הלאומיים לפי סעיף 58 לחוק גנים לאומיים; (3) עובד רשות מקומית שהוסמך עד יום ט"ו בסיוון התש"ף (7 ביוני 2020) לפי סעיף 5(ב) לחוק העבירות המינהליות; (4) פקח עירוני, לרבות פקח מסייע, שהוסמך לפי חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות; (5) עובד רשות מקומית שהוסמך לפי סעיף 28(א)(2) או (ב)(1) לחוק רישוי עסקים, התשכ"ח-1968; (6) עובד רשות מקומית שהוסמך לפי סעיף 3(א) לחוק הרשויות המקומיות (אכיפה סביבתית – סמכויות פקחים).

מיכל גולדברג: סמכויות שוטר.

מיכל גולדברג: 22.

מיכל גולדברג: לשם אכיפת ההוראות לפי תקנות אלה, יהיו לשוטר סמכויות אלה: (1) להורות לכל אדם לפעול בהתאם לתקנות או להפסיק פעילות בניגוד להן; (2) למנוע כניסת אדם למקום אם יש בכך הפרה של התקנות; (3) להורות על פיזור התקהלות הנעשית בניגוד להוראות תקנה 4 ויחולו לעניין זה הוראות סעיף 27(א)(3) לחוק.

מיכל גולדברג: תחילה.

מיכל גולדברג: תחילתן של תקנות אלה ביום כ"א באב התש"ף (11 באוגוסט 2020) (להלן –- יום התחילה).

מיכל גולדברג: תוקף.

מיכל גולדברג: תוקפן של תקנות - (1) 2 עד 6 – 14 ימים מיום התחילה.

מיכל גולדברג: (2) 7 עד 15 –- 28 ימים מיום התחילה.

גור בליי: איך אתם רואים את תוקף התקנות 16 והלאה?

גור בליי: כל אחת מהתקנות האלה זה לפי מה שהיא נצמדת אליו.

גור בליי: התקנות הכלליות, למשל 21, הן בתוקף עד 28 ימים כי הן נדרשות לצורך האכיפה, אז זה ילך לפי הארוך מבין השניים.

מיכל גולדברג: נכון.

מיכל גולדברג: הוראת המעבר - הקראנו קודם, לגבי חובת הגשת הצהרה לפי תקנה 7(1), שאמרנו שנדבר על זה בהמשך.

מיכל גולדברג: עכשיו אנחנו מגיעים לתוספות.

מיכל גולדברג: התוספת הראשונה היא הנוסח של שלט שצריך לשים בגני שעשועים.

מיכל גולדברג: התוספת השנייה היא הנוסח של ההצהרה שבעל המקום צריך להגיש לפני פתיחתו לציבור, והתוספת השלישית אלה סכומי הקנסות של העבירות המינהליות.

יעקב אשר: נמרוד הגלילי, איגוד לשכות המסחר.

נמרוד הגלילי: אני מתנצל שאני חוזר על עצמי כבר בפעם השלישית, אבל אני מחזיק את החוק לתיקון וקיום תוקפם של תקנות שעת חירום, נגיף הקורונה החדש, על הגבלת הפעילות.

נמרוד הגלילי: לגבי המחיצות, שהכול שם מפורט בחובות מחזיק המקום הפתוח לציבור בסעיף 3א1, זה לא חל על מקומות שמפורטים בסעיף 5ב2.

נמרוד הגלילי: אני מבקש שנציגת משרד המשפטים תפתח את התקנות הישנות, ותראה שאני צודק.

נמרוד הגלילי: לא נכון לומר שלא עשינו את זה כי לא רצינו לעשות את זה או כי לא אכפו את זה.

נמרוד הגלילי: זו לא היתה חובה.

לילך וגנר: אני בודקת את הטענה.

לילך וגנר: בכל מקרה, ניתן כבר שבוע מאז שהתקנות נכנסו לתוקף.

לילך וגנר: האם זה לא היה מספיק זמן היערכות?

נמרוד הגלילי: נכון שניתן שבוע, וזה לא מספיק, כי זה פורסם ביום שלישי בערב, ועדיין יש זמן של למדוד ולשלוח דרישה לספקים שמייצרים את המחיצות ולבוא ולהתקין אותן.

נמרוד הגלילי: אנו מדברים על סניפים שבכל סניף יש עשרות עמדות.

נמרוד הגלילי: זה לא עמדה אחת במקום עסק אחד; זה עשרות מקומות של עמדות עם גדלים שונים.

נמרוד הגלילי: אנחנו לא מתחמקים מהנושא.

נמרוד הגלילי: אנחנו מבינים את הנושא, ואנחנו לא רוצים להיות עוברים על החוק, ובטח לא לסגור את העסק כי אנחנו לא יכולים ליישם את החוק הזה.

גור בליי: זה קנס של אלפיים שקל.

יעקב אשר: אם הוא צודק, ואדם חוזר שלוש פעמים ומקריא לך את זה - אני מבקש לבדוק את זה.

יעקב אשר: אם זה קיים, אני מבקש להוציא הבהרה או הנחיה למשטרה, לתת זמן סביר – אגב, כשמתקינים תקנות, אתם צריכים להכניס את העניין הזה.

לילך וגנר: אדוני צודק.

לילך וגנר: עשינו את זה בהצהרה.

יעקב אשר: סוג כזה של דבר, כשמדובר ברשת – אגב, יש הרבה ספקים שנגמר להם המחיצות וצריכים להזמין ולוקח עוד יום, יומיים.

יעקב אשר: לתת זמן סביר, לתת לאנשים לעשות את הפעולות שלהם.

יעקב אשר: לא כל האנשים רמאים וגנבים.

גור בליי: יש את זה בתיקון מאוחר ל-3א1א2א.

לילך וגנר: אבדוק את זה.

לילך וגנר: אני מקבלת מה שהוא אומר.

לילך וגנר: אם הוא אומר שזאת העמדה, הוא צודק.

לילך וגנר: לכן שאלתי את הנציג אם יכול לומר לנו מה זה זמן סביר, כי כבר שבוע ניתן.

לילך וגנר: אנחנו ביום שני.

לילך וגנר: אם צריך, נבהיר את זה, שיינתן זמן סביר.

לילך וגנר: מצד שני, לא נחכה חודשים לזה שיבנו מחיצות.

לילך וגנר: לחנויות ניתן הרבה פחות, אני מזכירה.

יעקב אשר: אני חושב שלהסיר את זה עכשיו זה לא יהיה נכון, כי אז יש כאלה שהיו בחובה.

לילך וגנר: זה לגבי כולם.

לילך וגנר: זו קבוצה קטנה יחסית שלא חלה עליהם בכלל חובת המחיצה, כי ב-ב2 נכנסו המרכולים, האופטיקה, התקשורת ובתי המרקחת.

ניצן רוזנברג: למרות שכתוב ב-ב2ג- - -

לילך וגנר: אם טעיתי, אני מתנצלת.

לילך וגנר: זכרתי שזה חל על מחיצה חלה.

ניצן רוזנברג: אתם מסכימים איתו שזו חובה חדשה?

לילך וגנר: כן, ישרו קו עם החובה, שתחול לגבי כולם.

ניצן רוזנברג: על מי מבין המקומות זה לא היה חל קודם?

לילך וגנר: פירטתי – מי שנכנס ל-5ב2 זה הסופר פארמים, בתי מרקחת, מזון, אופטיקה וחנויות תקשורת.

נמרוד הגלילי: אנחנו מבקשים 14 ימי עסקים.

נמרוד הגלילי: לא חודשיים, לא שלושה, לא חודש.

נמרוד הגלילי: ראיתם שאני צודק.

נמרוד הגלילי: אנחנו צריכים עוד שבוע נוסף שלא יאכפו את זה עלינו.

יעקב אשר: משרדי הבריאות והמשפטים.

יעקב אשר: צריכה לצאת הנחיה, אני לא יודע מול מי, אולי גם מול האכיפה, מול המשטרה שכאן אתנו.

אורי בוצ'ומינסקי: בעקבות פניות שהגיעו אלינו בשבוע שעבר ובשיח שלנו עם משרדי הבריאות והמשפטים הוצאנו הנחיה לכל גורמי האכיפה, שלא לאכוף בשבעת הימים שלאחר שהתקנות ייכנסו לתוקף.

אורי בוצ'ומינסקי: אם מקובל על משרד הבריאות, נאריך את התקופה הזו.

נמרוד הגלילי: ההנחיה שלכם תופסת גם לגבי הרשויות המקומיות?

אורי בוצ'ומינסקי: כן, אנחנו מעבירים את זה לכל גורמי האכיפה.

יעקב אשר: אני מבקש בתקנות הבאות, כשאתם מתקינים דברים ומטילים דברים על אנשים, יש לקחת בחשבון ימי עבודה.

יעקב אשר: אם הבאתם תקנה חדשה, לומר שהיא תחול אחרי שבוע, עשרה ימים, משהו סביר שזה יהיה, באופן קבוע.

יעקב אשר: סיימנו את ההקראה?

יעקב אשר: כמה מילים על קנסות, לילך.

לילך וגנר: אומר בגדול.

לילך וגנר: כפי שאתם יודעים, בחוק המסגרת יש הגבלה של הקנסות, של הגובה שלהם.

לילך וגנר: המקרים הכי חמורים, של עסקים, זה 5,000.

לילך וגנר: עשינו את הקנס הגבוה על הדברים החמורים ביותר לפי תקנות הגבלת פעילות.

לילך וגנר: זו הפעלה של מקום שאסור להפעילו והמגבלות של קניונים.

לילך וגנר: אחר כך במדרג הבא בתור זה דברים שחשובים מאוד לבריאות במעגל הראשון, ובמעגל השני זה הנושא של השילוט, שגם הוא חשוב, אבל הוא במעגל השני.

לילך וגנר: קנסות לגבי העניינים המשמעותיים כמו מחיצה, כמו ויסות מספר הנכנסים – 2,500, מחיצה, סימון מקומות ותורים – דברים כאלה זה 2,000, והנושא של השילוט זה 1,000 ש"ח, והקנס לגבי השהייה במקום שפעילותו אסורה, כאמור בחוק המסגרת זה מוגבל ל-500 ש"ח.

יעקב אשר: סיימנו להקריא.

יעקב אשר: את הדיון לגבי תקנות מקומות עבודה נעשה מחר כנראה – נודיע מתי.

יעקב אשר: נשתדל לעשות את זה מחר.

יעקב אשר: התקנות שם יותר ברורות.

יעקב אשר: כמובן, יש לנו הערות ויהיו לנו הערות גם עליהן.

יעקב אשר: בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, שמענו כאן גם מהמשנה למנכ"ל משרד הבריאות וגם מכבודו, כשפתחת את הישיבה, שיש פרויקטור חדש, יש דיונים ושולחנות עגולים.

אוסאמה סעדי: ראינו שיש תיקון על גבי תיקון, ובזה לא מסתפקים, כי יש דברים שלא מסתדרים אחד עם השני.

אוסאמה סעדי: יש עדיין פגיעות קשות הן בהתקהלות באולמות פתוחים והן בעניין ההבדל בין מסעדות בבתי מלון למסעדות שלא בבתי מלון.

אוסאמה סעדי: יש כל העניין של בתי תפילה, בין אם זה בתי כנסת, בין אם זה מסגדים.

אוסאמה סעדי: אי-אפשר להבין את ההיגיון.

אוסאמה סעדי: יש העניין ששאלתי את המשנה לעניין הכדורגל, של קבוצות הכדורגל ששמענו ממנו שאוטוטו הם חוזרים לפעילות.

אוסאמה סעדי: כפי שאמר - זה לא הגיוני שיש אימונים בלי כדור.

אוסאמה סעדי: השווית את זה לתפילה בלי ספר תורה או לתפילה במסגד בלי קוראן.

אוסאמה סעדי: אני מקווה שהוא ייתן את ההחלטה הנכונה בעניין הליגות הנמוכות.

אוסאמה סעדי: אי-אפשר לאשר תקנות כאלה ל-18 יום, חלק ל-14 יום, חלק ל-28 ימים.

אוסאמה סעדי: אם יש מתווה חדש ופרויקטור ודיונים קדחתניים ויש אוטוטו מתווה, אני מעביר לך את הכדור.

יעקב אשר: קודם כל, הישיבה היתה חשובה גם מבחינת תיקונים משפטיים, הסמכות, בדיקה של הדברים וליטוש של הדברים.

יעקב אשר: היה גם חשוב שהפרופ' גרוטו ישמע את ההיזון החוזר של הדברים.

יעקב אשר: שוב אומר – תביאו תוכנית כפי שאנחנו מחכים.

יעקב אשר: כל עם ישראל מחכה לתוכנית הזו של משרד הבריאות, של פרופ' גמזו שמבחינתי חד הוא.

יעקב אשר: משרד הבריאות הוא המעטת.

יעקב אשר: פרופ' גמזו הוא פרויקטור של המשרד.

יעקב אשר: אני לא מוכן לקבל יותר דחייה בתוכנית הזאת.

יעקב אשר: אמרתי גם בדיון - 1 בספטמבר מבחינתי הוא לא תאריך.

יעקב אשר: הוא יכול להיות תאריך שאחרי שיגמרו את כל הפרוצדורות – עם ישראל מחכה לתוכנית הזו ולא ייתכן שדוחים כל פעם.

יעקב אשר: הבוקר, אחרי הדרישה שהצבנו בוועדה שבוע שעבר, עשו תיקון ראשון של השוואת מגבלות.

יעקב אשר: תיקנו גם אחר כך את המגבלות, גם של תרבות, גם בתי כנסת, גם בסוף של מסעדות אבל טלאי על טלאי הזה צריך להיפסק.

יעקב אשר: אנו צריכים תוכנית שלמה.

יעקב אשר: נכון שגם תוכנית שלמה יכולה לבוא לפעמים עם דברים לשפר תוך כדי.

יעקב אשר: אנו רוצים מה שכולכם רוצים – אמון הציבור, וממילא גם שמירת האכיפה.

יעקב אשר: דיברתי הבוקר גם עם השר דרעי וגם עם השר ליצמן, חברי קבינט הקורונה.

יעקב אשר: הם אמרו לי שמשרד הבריאות והפרויקטור הבטיחו להם להציג את התוכנית בקבינט הקורונה עוד השבוע.

יעקב אשר: לכן אני מבקש לומר ולהציע את הצעתי, שאני חושב שיש עליה הסכמת החברים.

יעקב אשר: אנו נאשר את התקנות, אבל לתקופת זמן של עד 25 בחודש.

יעקב אשר: יש מספיק זמן להביא את זה לקבינט, יש מספיק זמן לכתוב את התקנות ומספיק זמן לוועדה לבחון אותה ולאשר אותה.

יעקב אשר: לכן אני מציע להצביע על אישור התקנות בכפוף לכך שמסעיף 4ד1 הוועדה מקצרת את תקופת תוקפן של תקנות 7 עד 15 שיפקעו ביום שלישי הבא 25.8, מחצות, דהיינו מחצות בין שלישי לרביעי.

יעקב אשר: תקנות 2 עד 6 בכל מקרה פוקעות מעצמן בתוך 14 יום במצטבר.

יעקב אשר: זה כרגע אומר ב-25, אז באותו יום התקנות תפוגנה, ופרופ' גרוטו, אנו מאחלים לך הצלחה בתוכנית.

יעקב אשר: תפנים את מה ששמעתם כאן, תביאו משהו ברור, תקבלו רוח גבית מאתנו.

יעקב אשר: אני מציע את ההחלטה הזו להצביע עליה.

יעקב אשר: מי בעד ההחלטה – ירים את ידו.

יעקב אשר: מי נגד?

יעקב אשר: מי נמנע?

יעקב אשר: הצבעה בעד ההצעה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה אושרה.

יעקב אשר: אם כך אנו מאשרים בקיצור המועדים – במקום 7.9 זה יהיה קודם.

יעקב אשר: שיהיה ברור – לא תהיה הארכה נוספת.

יעקב אשר: לא צריכה להיות הארכה נוספת, וגם אם יהיו חסרים דברים קטנים, אפשר תמיד להשלימם תוך כדי תנועה.

יעקב אשר: אין פה קואליציה ואופוזיציה, למרות שיש דברים שהאופוזיציה לוקחת לכיוונים שלה.

יעקב אשר: זה בסדר ולגיטימי.

יעקב אשר: אנחנו בסוף השליחים של הציבור שצריך לקבל את התקנות האלה בצורה הכי ברורה וטובה.

יעקב אשר: אני חושב שעשינו החלטה מושכלת.

יעקב אשר: יכולנו לבטל היום מספר סעיפים, יכולנו לאשר מספר סעיפים.

יעקב אשר: אנחנו לא מאיימים בפיגועים.

יעקב אשר: אנחנו רוצים לתקן.

יעקב אשר: אנחנו מבינים שהתוכנית, גם ממה שנאמר על-ידי השרים דרעי וליצמן, היא אמורה להיות מוכנה השבוע.

יעקב אשר: היא תוצג השבוע בממשלה, תוצג לאחר מכן בוועדת הקורונה, היא תגיע אלינו לוועדה.

יעקב אשר: נודיע על הדיון לגבי מקומות עבודה שעליהם לא הצבענו.

יעקב אשר: תודה רבה, הישיבה נעולה.