הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 23, פרוטוקול מספר 24, 2020-08-12 10:06

עודד פורר: בוקר טוב, אני שמח לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עודד פורר: היום יום רביעי, 12 באוגוסט 2020, כ"ב באב התש"פ.

עודד פורר: אני ביקשתי לקבוע דיון די מעכשיו לעכשיו בעקבות המשבר בקרב עובדות המעבדות.

עודד פורר: שוב אנחנו נתקלים במקצוע שרוב המועסקים בו הן נשים והמקצוע הזה נמצא הרחק מאחור גם בשכר השעתי, גם במעמד, גם בהשקעה, ואנחנו נתקלים בזה ביתר שאת דווקא עכשיו בתקופה של הקורונה, שבה בלי עובדות המעבדה אי אפשר יהיה לטפל בקורונה, לא יהיה מי שיבדוק וברגע שאין בדיקות אז אי אפשר להתקדם, לכן ביקשתי לקיים את הדיון.

עודד פורר: כל זה קורה כשיש גם איזשהו משבר בין העובדות לבין אגף השכר באוצר ומשרד הבריאות.

עודד פורר: אני, סיעת ישראל ביתנו סיירנו במעבדות באיכילוב.

עודד פורר: כל הזמן מדברים על זה שאין מספיק בדיקות, אבל מסתבר שגם לא מאפשרים להם.

עודד פורר: יש להם יכולת לעשות 1,400 בדיקות ביום, עושים רק 700.

עודד פורר: הנושא הזה הוא בהחלט קריטי.

עודד פורר: ראשונת הדוברים תהיה אסתר אדמון, יו"ר מיקרוביולוגים, ביוכימאים ועובדי מעבדות.

עודד פורר: אסתר, בוקר טוב.

אסתר אדמון: אני רוצה להגיד תודה רבה על התמיכה ועל זה שאתם נתתם לנו את הזכות להשמיע את עצמנו.

אסתר אדמון: עובדי המעבדה הם למעשה כמו שאנחנו יודעים, מרביתן נשים.

אסתר אדמון: למעלה מ-85% מעובדי המעבדות הרפואיות הן נשים.

אסתר אדמון: בשנות ה-80' המקצוע הזה הפך להיות יותר ויותר מועסק על ידי נשים שבעבר השכר שלנו היה מוצמד לרופאים, וככל שנכנסו יותר ויותר נשים למערכת, קולנו כבר לא נשמע.

אסתר אדמון: את ההצמדה שלנו לשכר הרופאים ביטלו כבר בשנות ה-80' ומאז השכר שלנו פשוט נתקע בשנת 1995.

אסתר אדמון: מאז השכר שלנו הוא שכר שאני חושבת שהוא נובע מכך שמרביתנו נשים, שכר מאוד נמוך, שכר שמגיע לרמה של מזכירות, קלדניות, והפער בינינו לבין הרופאים למרות שההשכלה וההכשרה שלנו היא הכשרה של רופאים, אנחנו נשארנו מאחור.

אסתר אדמון: אני כן חושבת שכל הסיבה שהגענו למצב הזה שמעבדות נשארו מאחור, זה משתי סיבות: אחת, זה שמרביתנו נשים, שתיים, זה מכיוון שהיה נוח למערכת להשאיר אותנו מאחור.

אסתר אדמון: אנחנו שקופים, אף אחד לא רואה אותנו אבל מבחינת רמת השכלה שלנו, 70% מכלל עובדי המעבדות הם מתואר שני ומעלה, עד דוקטורים ופרופסורים.

אסתר אדמון: שכר שעה של עובד מתחיל הוא 31 שקלים, של תואר ראשון.

אסתר אדמון: דוקטור שעובד עם 35 שנות ותק בתפקיד בכיר מקבל 54 שקלים בלי אופק קידום, ואנחנו כן מאמינים וחושבים שההזנחה הזו לאורך שנים נבעה מעצם היותנו מרביתנו נשים.

עודד פורר: אוקיי, תודה אסתי.

עודד פורר: משרד האוצר, ענבל.

ענבל רואי: שלום לכולם, ענבל רואי, רכזת באגף שכר והסכמי עבודה במשרד האוצר.

ענבל רואי: במערכת הבריאות, בכללה יש אחוז גבוה של נשים, אנחנו רואים את זה בכל הדירוגים, ולכן דירוג עובדי המעבדה יחד עם דירוג האחיות ודירוגי הפרא הם הדירוגים הנשיים באופן מובהק.

ענבל רואי: צריך לומר, השכר הממוצע של עובדי המעבדות, שכר ברוטו הוא 20,000 שקלים.

ענבל רואי: אנחנו לא סבורים שזה שכר נמוך.

עודד פורר: מה שכר הבסיס הממוצע של עובדי המעבדה?

ענבל רואי: מבנה השכר בהסכמים קיבוציים הוא מורכב יחסית.

ענבל רואי: זה לא שיש שכר שורה ומעליו מי שעושה עבודה נוספת מקבל, אלא שיש הרבה מאוד רכיבים שהם לא נכללים לערך שעה אבל העובד מקבל אותם כבר על שעות התקן שלו, זאת אומרת עובד מעבדה בלי לעשות שעה אחת נוספת כבר זכאי לכמה אלפי שקלים של שכר עידוד ולעוד כל מיני תוספות שלא משתקפות בערך השעה הבסיסי, אבל גם עליהם יש כמובן הפרשות פנסיוניות.

ענבל רואי: כיום מנהלים משא ומתן עם עובדי המעבדות ולכן הופתעתי לשמוע שיש משבר ביחסים.

ענבל רואי: הייתה לנו פגישת משא ומתן ביום שני ויש עוד אחת שקבועה ליום ראשון.

ענבל רואי: אחד מהנושאים שנידונים זה באמת שיפור שכר של עובדי המעבדות.

עודד פורר: מה קרה שהייתה הצמדה לשכר רופאים ומאז למי הם מוצמדים היום או שהם לא מוצמדים בכלל?

ענבל רואי: היום הם לא מוצמדים.

עודד פורר: הם עד 95' הוצמדו לשכר רופאים ומאז זה נתקע, זה לא זז?

ענבל רואי: זה משהו שהסתיים כבר בשנות ה-70'.

ענבל רואי: כיום מערכת הבריאות הציבורית בישראל מאוד מפותחת ולכל סקטור יש הסכם נפרד.

עודד פורר: גם הכלכלה הישראלית הרבה יותר מפותחת.

עודד פורר: היכולות הכלכליות של הממשלה הרבה יותר גדולות ממה שהיו בשנות ה-70'.

ענבל רואי: נכון, ואנחנו מברכים על זה.

ענבל רואי: היום לכל דירוג, לכל סקטור במערכת הבריאות יש הסכם ייעודי.

עודד פורר: נראה לך סביר שדוקטור עם 35 שנות ותק מרוויח 54 שקלים לשעה?

ענבל רואי: אני יכולה לפרט.

ענבל רואי: אני לא יודעת עד כמה להיכנס לרזולוציה הזאת.

ענבל רואי: ערך השעה לא משקף את השכר מהבחינה הזאת שאם ייקחו את ערך השעה ויכפילו אותו במספר שעות העבודה בתקן, יגיעו לסכום שנמוך משמעותית משכר הברוטו, וזה בגלל רכיבים כמו שכר עידוד וכוננויות שלא משתקפים בערך השעה.

עודד פורר: הם גם לא משתקפים בצבירה לפנסיה.

ענבל רואי: הם משתקפים.

ענבל רואי: יש הפרשות פנסיוניות מלאות על כל העבודה הנוספת ועל השכר עידוד.

עודד פורר: גם על הכוננויות?

ענבל רואי: גם על הכוננויות כמובן, הפרשות פנסיוניות מלאות.

ענבל רואי: הבעיות האלה הן לא בעיות שייחודיות לעובדי המעבדה.

ענבל רואי: זה בעיות מובנות במבנה השכר במגזר הציבורי.

ענבל רואי: הם תוצאה של הסכמים ארוכי שנים בין ההסתדרות למדינה.

ענבל רואי: יכול להיות שבאמת צריך לתקן את זה וללכת על פישוט מבנה השכר ולא נכון להסתכל רק על ערך השעה, כי כמו שאמרתי, הוא לא משתקף בדיוק בשכר הברוטו.

עודד פורר: אסתר.

אסתר אדמון: אני ברשות

אסתר אדמון: כם רוצה לשים את הדברים על דיוקם.

אסתר אדמון: זה לא נכון.

אסתר אדמון: ענבל, את מסתכלת על שכר של בן אדם שנאלץ כדי להביא שכר הוגן הביתה, לעבוד כ-300 שעות.

אסתר אדמון: הבן אדם עובד מעל ל-300 שעות כדי להביא שכר הוגן ואת מסתכלת כמה נאלצים עובדים לעבוד.

אסתר אדמון: שכר עידוד אנחנו מקבלים מכיוון שאין לנו תקינה.

אסתר אדמון: אנחנו סקטור שאין לו חישוב תקינה, להבדיל מהרופאים והאחיות שעמיתות נחשבות שיש להן תקינה, יש להן סרגל.

אסתר אדמון: לנו הכניסו את השכר עידוד מכיוון שכמות העבודה כל שנה הולכת ועולה ואין לנו סרגל של תקינה.

אסתר אדמון: זה דבר אחד.

אסתר אדמון: לגבי כונניות, זה לא נכון.

אסתר אדמון: אין לנו הסכמים כונניות.

אסתר אדמון: יש הרבה מאוד עובדים שמחתימים אותם שהם חייבים לעבוד ולהיות זמינים למערכת 24/7 והם לא מקבלים כוננויות.

אסתר אדמון: כונניות, אנחנו נתונים לשיקול דעת של מנהל בית חולים אם בא לו או לא בא לו, אבל אנחנו בהסכם העבודה שלנו מחויבים לתת שירות 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע.

אסתר אדמון: אנחנו לא מתוגמלים על זה בכונניות.

אסתר אדמון: אני מבקשת מאוד לדייק, לכן יש להיצמד, כמובן שאת יודעת, לשכר שעה מכיוון ששכר שעה זה שכר הבסיס.

אסתר אדמון: הוא השכר המרכיב פנסיוני שאיתו אתה מחבר ל-173 שעות בחודש.

אסתר אדמון: היום לעובדים אין אינטרס לעבוד.

אסתר אדמון: היום עובדת שצריכה לבוא ולעשות משמרות ותורנויות ב-37 שקלים כשהיא משלמת למטפלת בבית 50 שקלים, אז לא כדאי לה, לכן אנחנו פה במשבר, ומי כמוך יודע שכשבאנו ורציתם לתגמל את עובדי מעבדות קורונה, הוספנו כסף לעובדות האלה על מנת שיוכלו לבוא ולעבוד גם ערב ולילה ושבתות וחגים.

אסתר אדמון: אין אינטרס לעובד לבוא ולעבוד ב-37 שקלים.

ענבל רואי: אני מתנצלת, אני לא אמרתי לרגע שהכוננויות הן הסכמיות.

ענבל רואי: הכונניות - - - וכך ראוי - - -

עודד פורר: לא, את אמרת שכל עובד מקבל את הכונניות בלי לעבוד בכלל.

עודד פורר: מה שאת אמרת לוועדה לפני כמה דקות, אמרת, לא, לא, לא, ההסכם הוא שהם מקבלים את הכונניות בכל מקרה.

ענבל רואי: זה לא מה שאמרתי.

עודד פורר: אני שאלתי אותך מה הוא שכר הבסיס הממוצע.

עודד פורר: אם עכשיו עובד מעבדה עובד 173 שעות בחודש, מה המשכורת הממוצעת שלו?

עודד פורר: הרי אני מכיר את השיטה הזאת, להגיד שהם מרוויחים 20,000 שקל בממוצע.

עודד פורר: בן אדם שעובד 173 שעות בחודש, משרה מלאה, מה השכר הממוצע שלו?

אסתר אדמון: 6,000 שקל, 7,000 שקל.

ענבל רואי: מה פתאום 6,000.

אסתר אדמון: אני אדייק בנתונים.

אסתר אדמון: כשקיבלנו תוספת של 7.5%, עשו ממוצע ברוטו של סך עובדי מעבדה, הגענו ל-9,400 הממוצע ברוטו ולפי זה חישבו את ה-5%, זאת אומרת שתיצמדי לנתונים של האוצר.

אסתר אדמון: זה מה שהאוצר נתן לנו נתונים.

ענבל רואי: 9,400 זה לא כולל שכר עידוד.

אסתר אדמון: לא נכון.

אסתר אדמון: את יודעת מה?

אסתר אדמון: אני לא רוצה שכר עידוד, תני לי תקנים.

עודד פורר: אסתי, אני רוצה להמשיך.

עודד פורר: ד"ר יפעת אלקלעי, מנהלת מעבדה לאימונולוגיה קלינית בהסתדרות עובדי המעבדות.

יפעת אלקלעי: בוקר טוב, שלום ענבל ושלום אסתר.

יפעת אלקלעי: אנחנו באמת במהלך משא ומתן וענבל יודעת שאנחנו מעריכים מאוד את העבודה של כולם, אבל להיצמד לנתונים אמיתיים ובאמת לא נתונים שאנחנו אמורים להתעלף מה-20,000 שקלים האלה, ואני אסביר למה אני מתכוונת.

יפעת אלקלעי: אנחנו מדברים על מקצוע ש-84.5% מהם הן נשים.

יפעת אלקלעי: 35% עם תואר ראשון ו-40% תואר שני ועוד 25% דוקטור ומעלה, כאשר בחלק מהמקצועות זה גם מגיע ל-40% נשים שהן עם תואר דוקטור, שאנחנו מדברים על מעל 20 שנות לימוד.

יפעת אלקלעי: רוב העובדים שלנו כרגע הם מעל גיל 50 וחלק גדול מהם גם מעל גיל 60.

יפעת אלקלעי: אנחנו מדברים כרגע על 30% מהאנשים שיפרשו בשלוש שנים הקרובות, זאת אומרת שכשמסתכלים על שכר של 20,000 שקלים בממוצע, מסתכלים על רוב העובדים שכבר יש להם איזשהו ותק שהעלה את המקצוע, מה שלא יקרה בשנים הקרובות.

יפעת אלקלעי: מסתכלים על שעות נוספות שאנחנו במשא ומתן עם משרד האוצר ומבקשים, תנו לנו את שכר הבסיס, לא שעות נוספות.

יפעת אלקלעי: אגב, אני לא מצליחה להגיע.

יפעת אלקלעי: אני דוקטור ואני הגעתי לשכר המקסימלי שלי כמו שאסתר אומרת, 54 שקלים.

יפעת אלקלעי: אני לא יכולה לצמוח מזה.

יפעת אלקלעי: לא משנה כמה שעות אני עושה, אני מעולם לא הגעתי למשכורות שאת מדברת עליהן.

יפעת אלקלעי: אין כונניות.

יפעת אלקלעי: כוננויות זה מסחרה עם מנהל בית חולים ואם אתה חזק, אתה תמצוץ כוננות, סליחה על הביטוי, ואם לא, לא יהיה לך.

יפעת אלקלעי: אני מנהלת מעבדה.

יפעת אלקלעי: אני כוננית 24 שעות ביממה, 365 ימים בשנה.

יפעת אלקלעי: כמעט כל ערב חג מקפיצים אותי, כמעט כל שבת אני מקבלת טלפון.

יפעת אלקלעי: אין כוננויות לעובדות.

יפעת אלקלעי: זה אומר שאני מתחילה בוואטסאפ להתחנן למישהי שתבוא לעשות בדיקה דחופה כי אין כונניות במקצוע הזה, אז לא להגיד מקבלים כוננויות.

יפעת אלקלעי: אם יש מנהל אחד או שניים שהוא נמצא באיזה שהם יחסים טובים עם מנהל בית החולים והצליח להוציא שתי כונניות, זה הצלחה גדולה, אז בואו נשים רגע את הכונניות בצד.

יפעת אלקלעי: תיקחו את שכר הבסיס, 54 שקלים, תכפילו אותו ב-170 שעות שזה התקן, הגעתם ל-9,000 שקל לדוקטור.

יפעת אלקלעי: תוסיפי אפילו פרמיות, את מה שאנחנו קוראים שכר עידוד, עוד 2,000 שקלים.

יפעת אלקלעי: 2,500 זה השיא של הפרמיות, 50 שעות זה המקסימום ותכפילי את זה במספרים, את לא תגיעי ליותר מ-11,000 שקל לדוקטור.

יפעת אלקלעי: אני 12 שנים במקצוע.

יפעת אלקלעי: אי אפשר להחליף אותי כי אין עוד אימונולוגים בארץ.

יפעת אלקלעי: כמעט אין וקשה מאוד להכשיר אנשים.

יפעת אלקלעי: אני מדברת על עובד רגיל שנכנס למעבדה, עובדת, שנה הכשרה כדי להגיע למקצועיות שיכולה לשחרר תשובות בצורה שאני אחראית עליהן.

יפעת אלקלעי: את אומרת לי 20,000 על אנשים שהם עם ותק כל כך גבוה.

יפעת אלקלעי: זה שכר מעליב.

יפעת אלקלעי: זה שכר מעליב למישהו שעובד 230, 250 ו-280 שעות בחודש, אז אנחנו לא מתעלפים מהמספר הזה.

יפעת אלקלעי: גם דיברנו על זה במשא ומתן.

יפעת אלקלעי: אנחנו גם לא קונים אותו.

יפעת אלקלעי: זה לא המצב האמיתי.

יפעת אלקלעי: אני מראיינת כבר שנתיים עובדות למעבדה האימונולוגית באיכילוב.

יפעת אלקלעי: יש לי שני תקנים פנויים שאני לא מצליחה לאייש.

יפעת אלקלעי: כל אחת שנכנסת לפה עם תואר שני, שזה הדרישה, השכר שלה, שיש לה שני ילדים והיא מקבלת מעונות ונקודות הזכות שלה במס הכנסה, היא מגיעה ל-7,500 שקל בשיא.

יפעת אלקלעי: אני לא יכולה לגייס עובדים במחיר הזה ואת מי שאני מגייסת במחיר הזה, הוא יוצא מהמערכת שנה אחרי שהוא קיבל את התעודה שלו, ואתם יודעים שזה חוזר על עצמו שוב ושוב ושוב.

יפעת אלקלעי: אין אופק במקצוע הזה.

יפעת אלקלעי: קחו בחשבון, אנחנו בתקופת קורונה.

יפעת אלקלעי: חצי מהעובדים שלנו מעל גיל 55 ו-60.

יפעת אלקלעי: זה גיל סיכון.

יפעת אלקלעי: הן אמורות לעבוד עם קורונה במעבדה בזמן שהחברות שלהן לא יוצאות מהבית כדי לא להידבק.

יפעת אלקלעי: זה המצב שבו אנחנו נמצאים כרגע.

יפעת אלקלעי: כמו שאסתר אמרה, היינו מוצמדים לשכר רופאים ובצדק.

יפעת אלקלעי: יש לי יותר שנות לימוד מרופא.

יפעת אלקלעי: יש לי כמעט שמונה שנים יותר שנות לימוד מרופא.

יפעת אלקלעי: רופא הוא תואר שני, עם כל הכבוד, עם כל הסטאז' שלו והתורנויות.

יפעת אלקלעי: לי אין תורניות, אין כונניות, אין כונניות-על ויש לי יותר שנות לימוד ממנו ולא פחות אחריות.

יפעת אלקלעי: אין רופא שמשחרר אבחנה או טיפול למטופל בלי שהוא ראה את בדיקות המעבדה שלו, ואם הרופא לא סומך שבדיקת המעבדה היא מדויקת, אז אין לנו רפואה.

יפעת אלקלעי: בואו נשים את זה רגע על השולחן, ונוח מאוד לשכוח את זה.

יפעת אלקלעי: גם היום בקורונה כשיש לנו חולה מאובחן, חולה מאומת שעשו את בדיקות הקורונה והגענו ל-30,000.

יפעת אלקלעי: עודד פה נתן נתון מצער, שעובדי מעבדות ציבוריות כרגע מחכים לדגימות בזמן שמעדיפים לשלוח למעבדות פרטיות ולשלם על זה יותר כסף, ואני רגע שמה את זה בצד כי זה פחות רלוונטי לנושא שלנו היום.

עודד פורר: לא, לא, זה מאוד רלוונטי, יפעת.

יפעת אלקלעי: זה מאוד רלוונטי, זה חלק מאותה הבעיה, אתה צודק.

יפעת אלקלעי: אני רק רציתי להגיע לנקודה שבסופו של דבר אנחנו מסכנים את העובדים שלנו כל השנה, לא רק בקורונה.

יפעת אלקלעי: כל מעבדה היום, כולל המעבדה שלי שלא מאבחנת קורונה באופן אישי, יותר סרולוגיה, אנחנו מתעסקים עם דגימות של חולים יום-יום, כולנו, כי כשחולה הוא מאומת, אנחנו ממשיכים לעקוב אחריו, ממשיכים לבדוק את ספירות הדם שלו, ממשיכים לעשות לו בדיקות כימיה יום-יום כדי לראות מה מצבו ושהוא לא מתדרדר, ממשיכים לבדוק לו בדיקות אימונולוגיות כדי לראות שמערכת החיסון שלו תקינה, ממשיכים לעשות לו את כל הבדיקות בכל המעבדות.

יפעת אלקלעי: אין עובד מעבדה אחד בבית חולים או קופת חולים שלא מתעסק עם דגימות של חולי קורונה, אז להבדיל עכשיו את מעבדת הקורונה משאר המעבדות, יש בזה חטא מאוד גדול, ועובדה שאתם ראיתם שבלי לשלם תוספות של אלפי שקלים, לא יכולתם לסדר את עניין הקורונה, וזה נחשב פלסטר.

יפעת אלקלעי: מצאתם פלסטר לתקופה הנוכחית והמשכתם להפקיר אותנו לטווח הארוך.

יפעת אלקלעי: אנחנו שוב ושוב נבקש את הנתונים האמיתיים ושוב ושוב אנחנו לא מקבלים את הנתונים האמיתיים, ענבל.

יפעת אלקלעי: דיברנו על לתת את זה מפולח לגיל.

יפעת אלקלעי: דיברנו על לתת את זה בלי שעות נוספות.

יפעת אלקלעי: לא קיבלנו את זה בשתי הפגישות.

עודד פורר: איזה נתונים אתם לא מקבלים?

יפעת אלקלעי: את נתוני הבסיס.

יפעת אלקלעי: אני רוצה לדעת כמה מרוויחה עובדת מעבדה במשכורת הבסיסית שלה בשמונה שעות שהיא אמורה ללכת אחר כך לילדים שלה, ולא שהיא צריכה לעבוד 240 שעות ולתת עוד שלוש משמרות בנוסף לעבודה שלה.

יפעת אלקלעי: את אמרת לי בחדר, זה חלק מהעבודה שלכם, זה חלק מהמקצוע שלכם לעבוד בנוסף.

עודד פורר: מה זאת אומרת את לא מקבלת את נתוני הבסיס?

יפעת אלקלעי: כי כל פעם שמציגים לנו את הנתונים, מציגים לנו את השכר - - -

עודד פורר: אנחנו נפתור את זה עכשיו, יפעת.

עודד פורר: אני רוצה לעבור לד"ר ירין חדיד שהיא מנהלת מעבדות באזור הצפון.

עודד פורר: אני כן לפני כן אומר כבר לענבל, תהיה פה רשימה של נתונים שאנחנו נבקש מכם בדרישה רשמית מהוועדה, שאתם תצטרכו להעביר אותם תוך שבעה ימים, אבל עד סוף הדיון אני רוצה בבקשה נתון אחד מאוד פשוט.

עודד פורר: אני רוצה לדעת מה הגיל הממוצע של עובדות המעבדה והגיל החציוני.

עודד פורר: יש לכם את זה בשליפה אז קחי את זה בחשבון.

עודד פורר: אני אחזור אליך עוד מעט כדי שתוכלי גם להגיב ושם גם אני אבקש את הנתון הזה.

עודד פורר: ד"ר ירין חדיד, מנהלת מעבדות באזור הצפון.

ירין חדיד: שלום לכולם ותודה על ההזמנה לדבר בפורום המכובד הזה.

ירין חדיד: אני מנהלת מעבדה גנטית בבית חולים בני ציון.

ירין חדיד: אם מדברים על הגיל וגנטיקה וציטוגנטיקה, שזה מקצוע שהוא יחסית מהראשונים בתחום, להיות גנטיקאי מוכשר צריך לפחות עשר שנים כדי לשחרר בדיקות.

ירין חדיד: אם מדברים על הגיל של עובדי המעבדות, אז שליש מהעובדים שלי עוד כמה שנים יוצאים לפנסיה ויש לנו בעיה מאוד רצינית לגייס עובדים צעירים.

ירין חדיד: המינימום אצלנו זה תואר שני להיכנס לעבודה מולקולרית מסובכת בפענוח.

ירין חדיד: היום הגנטיקה נכנסה לכל תחום בכל מחלקות בתי החולים, באבחנה.

ירין חדיד: לא יכולה אישה ללכת להפסקת היריון בלי הבדיקה הגנטית שלנו.

ירין חדיד: לא יכול חולה המטולוגי לקבל טיפול בלי התשובה של המעבדה, אבחנה שלנו.

ירין חדיד: זה מקצוע עם אחריות.

ירין חדיד: זה מקצוע שדורש אנשים שיש להם ניסיון רב, ומקבלים הכשרה רבת שנים כדי להגיע למקצוע נכבד כזה.

ירין חדיד: שליש מהעובדים שלי יוצאים עוד שנתיים-שלוש לפנסיה ונורא קשה לנו לגייס עובדים חדשים עם תואר שני ושלישי בגלל העניין של השכר.

ירין חדיד: אני לא מבינה מאיפה היא הביאה את הנתונים של ה-20,000 שעובדי מעבדה מקבלים.

ירין חדיד: אנחנו מתחננים לעובדים טובים שיגיעו.

ירין חדיד: ברגע שעושים סימולציית שכר, כולם בורחים מכאן.

ירין חדיד: השכר זה בעיה מאוד רצינית בתחום שלנו.

ירין חדיד: לגייס עובדים היום זה מאוד קשה.

ירין חדיד: אנחנו מצפים שאנשים יבינו כמה המקצוע שלנו חשוב וכמה צריך כדי להיכנס לתחום כזה.

עודד פורר: תודה, ירין.

עודד פורר: חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני כבוד היושב-ראש, הדיון הזה מאוד קרוב לליבי משום שעסקתי מקודם בדימות רפואי.

ע'דיר כמאל מריח: אני עבדתי שנים רבות כטכנאית אולטרסאונד וכטכנאית רנטגן ואני מבינה היטב שהמערך התומך הזה גם של הדימות הרפואי, גם של המעבדה הוא הכרחי, הוא העיניים של הרופאים.

ע'דיר כמאל מריח: הרופאים לא יכולים לזוז מבלי לקבל תשובות מעבדה או דימות רפואי.

ע'דיר כמאל מריח: כשאני מסתכלת על ד"ר ירין חדיד כאישה מהיישוב שלי, כאישה דרוזית פורצת דרך, דוקטור מצטיינת, מצוינת, וכשהיא מתריעה ואומרת שהמאבק הזה צודק, שהעובדים שהיא מנהלת אותם לא מתוגמלים כראוי בצורה שהיא הולמת את המאמצים שלהם, את ההכשרה רבת השנים שלהם, אני מבינה שיש כאן מנורה אדומה ומהבהבת.

ע'דיר כמאל מריח: יש כאן מצוקת כוח אדם די רצינית והקורונה נכנסה וגם כן זה מפליא לדעת שלקחו מכוח האדם של המעבדות הקיימות שכבר מוחלשות, לקחו מהן כוח אדם שיתחזק את המעבדות של הקורונה, כלומר תוסיף לזה שיש לך מצוקה גם של הדור הראשון "המייסד" של הלבורנטים, שבכלל הטרמינולוגיה, אפילו שר הבריאות אמר לבורנטים כאילו יש בזה שימוש טכני וזה לא נכון הטרמינולוגיה במושג הזה.

ע'דיר כמאל מריח: יש בזה משהו לקוי, אז הדור הראשון המייסד, תיכף הוא ייצא לפנסיה.

ע'דיר כמאל מריח: יש כאן קושי בלגייס דור צעיר שמוכן לעבוד בתנאים אלו, בשכר זעום כזה של 6,000 שקל למתחיל כאשר חלקם סיימו תואר שני ושלישי.

ע'דיר כמאל מריח: יש כאן משהו לקוי.

ע'דיר כמאל מריח: אני מחזקת ואני חושבת שהמאבק שלהם צודק וצריך כן לבחון ולהוציא ולחלץ את כל הנתונים, כיצד הם הגיעו למצב הזה.

ע'דיר כמאל מריח: היינו לפני שבועיים במאבק של העו"סיות, כיום המאבק שלהן.

ע'דיר כמאל מריח: זה אנשים שמאוד חשוב שיתוגמלו בהתאם.

ע'דיר כמאל מריח: למדנו מהמשבר של הקורונה שבשעת חירום יש מערכים שאתה לא יכול לוותר עליהם ואתה חייב שהם יהיו מאוישים ומתוחזקים ולא להחליש אותם.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני רוצה לשמוע את משרד הבריאות, ד"ר רותי ישי.

רותי ישי: שלום, אני רק אוסיף למה שכבר נאמר.

רותי ישי: אני חושבת שאנחנו בעקבות משבר קורונה, בעקבות הפנדמיה מערכת הבריאות מבינה יחד עם המערכות הנוספות במדינה את המודול המרכזי והתפקיד שיש למעבדות, לא רק למעבדות קורונה, גם לכל המעבדות הרפואיות.

רותי ישי: בדקות הראשונות לא יכולתי להצטרף אבל חייבים גם לציין שהמעבדות הנוספות מעבר למעבדות קורונה, מעבדות להמטולוגיה, ביוכימיה, גנטיקה, פתולוגיה, תומכות בבדיקות נוספות לטיפול באותו חולה קורונה שמאושפז או כשעובר לטיפול בקהילה.

רותי ישי: זה לא מסתכם רק בבדיקות קורונה.

רותי ישי: המגזר של עובדי המעבדה הרפואית, באמת קשה לגייס עובדים חדשים, צעירים, אבל הקושי היותר עמוק זה יותר לשמור על אותם העובדים במערכת.

רותי ישי: אני לא רוצה להיכנס עוד פעם לוויכוחים של השכר.

רותי ישי: אני חושבת שבוודאי ובוודאי אפשר לנתח ולפלח את הנתונים של השכר ולנסות להבין למה אין לנו מספיק עובדי מעבדה רפואית ולמה גם הם לא נשארים במערכת.

רותי ישי: אני מתכוונת לצעירים או לצעירים היותר מתקדמים שצריכים לפרנס משפחות.

רותי ישי: אני חושבת שהגיע הזמן שנעשה מאמץ משותף.

רותי ישי: אני אמרתי את זה בהזדמנויות אחרות ובוועדות אחרות של הכנסת, שנעשה מאמץ משותף, הבריאות, האוצר, הסתדרות עובדי המעבדה, כולנו ביחד על מנת באמת להבין את שורש הבעיה.

רותי ישי: נתנו פה דוגמאות.

רותי ישי: צריך להבין שאנחנו נמצאים במערך כולל של הבריאות אבל אנחנו צריכים אחת ולתמיד למצוא איזשהו פתרון כספי, שכר.

רותי ישי: אנחנו יודעים ומאמינים שהמקצוע הוא מקצוע נפלא והתמקצעות בו היא חובה.

רותי ישי: אני גם רוצה לציין שיש אנשים שאחרי שמסיימים תואר שלישי מרחיקים לכת ונוסעים לשנתיים, שלוש, ארבע לחו"ל לבצע פוסט-דוקטורטים בחו"ל על מנת להתמקצע יותר ויותר במרכזים הרפואיים הכי מובילים בעולם, חוזרים לארץ ואת אותן השנים שבילו בחו"ל בהתמקצעות באופן טבעי, אי אפשר להכיר את זה לפנסיה, אבל עושים את המאמץ - - - .

רותי ישי: צריך להתמקצע יותר ויותר, אז באמת אני קוראת לכולם לעשות מאמץ משותף על מנת להגיע לפתרון מעשי כי אנחנו צריכים את עובדי המעבדה היום ולשנים הבאות.

רותי ישי: תודה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חיים הופרט, משרד הבריאות, מנהל אגף כלכלה.

חיים הופרט: שלום לכולם, אני אוסיף כמה דברים על רותי.

חיים הופרט: מרגע כניסת הקורונה לחיינו עלתה בצורה הרבה יותר ברורה המצוקה שנמצאה בעובדי המעבדה.

חיים הופרט: כן ניתנו בתקופת הקורונה הרבה מענים לעובדי המעבדה שמתעסקים בקורונה.

חיים הופרט: ניתנו תגמולים שלהבנתי גם ארגון העובדים סובר שהם באמת תגמולים מתאימים ומשמעותיים שמאפשרים להפעיל את מעבדות הקורונה, וגם מעבר לזה ניתנו תקנים למעבדות שמטפלות בקורונה.

חיים הופרט: אני רוצה להתייחס לאמירות שנאמרו, שלא מפנים בדיקות למעבדות הציבוריות.

חיים הופרט: כשאנחנו מסתכלים על מעבדות ציבוריות, זה גם מעבדות של קופות החולים.

חיים הופרט: נעשות באופן תדיר עשרות אלפי בדיקות בקופות החולים.

חיים הופרט: הן גם מעבדות ציבוריות.

חיים הופרט: אנחנו לא רואים עניין להסית בדיקות לתוך בתי החולים כאשר הקופות יכולות לעשות את זה.

חיים הופרט: להיפך, שבתי החולים ישמרו את זה ויתארגנו לחורף כי בחורף יכנסו הרבה תחלואת שפעת או דמוי שפעת שנצטרך לשמור את המעבדות האלה, מעבדות שיטפלו ויעשו בדיקות קורונה לחולים שמגיעים לתוך בתי החולים.

חיים הופרט: כבר בתחילת המשבר חלק מהבדיקות שנעשו בתוך בתי החולים נעשו למטופלים שנמצאים בתוך בתי החולים.

חיים הופרט: אני לא יודע מאיפה הנתון שהבדיקה יותר יקרה בחוץ.

חיים הופרט: זה נתון לא נכון.

חיים הופרט: הבדיקה בבתי החולים היא לא זולה יותר ולא יקרה יותר ממה שקורה ונמכר בתוך קופות החולים.

חיים הופרט: זה במישור הזה.

חיים הופרט: שר הבריאות נפגש לפני כשבוע וחצי עם יו"ר ארגון עובדי המעבדה.

חיים הופרט: הוא הביע את האמירות שלו שהוא מעוניין לטפל בסוגיה הזאת.

חיים הופרט: הוא חושב שיש לה משמעות מאוד משמעותית על מערכת הבריאות.

חיים הופרט: צריך לזכור שלעניין האמירה של מקצועות נשיים, מערכת הבריאות בהגדרה היא מערכת מאוד נשית.

חיים הופרט: אני שם את הדירוגים של האחים והאחיות שהוא מסורתית יותר מקצוע נשי, ויש את מקצועות העו"ס, מקצועות הפרא-רפואה שזה פסיכולוגים - - -

עודד פורר: ומשום מה בכל המקצועות שיש בהם אחוז גבוה יותר של נשים השכר יותר נמוך.

חיים הופרט: אדוני היושב-ראש, גם מקצוע הרפואה היום, למיטב ידיעתי יש יותר נשים מסיימות, בוגרות בארץ בבתי ספר לרפואה מאשר גברים.

חיים הופרט: אפשר לעשות בדיקה של מינוי מנהלי בתי חולים בשנים האחרונות.

חיים הופרט: לדעתי הרוב זה נשים.

עודד פורר: אני יכול להגיד לך ששיעור הרופאות בישראל נסוג ב-12% לעומת ה-OECD נכון לשנת 2019, וייצוג נשים בכירורגיה כללית הוא רק 15%.

חיים הופרט: הכשרה של רופא לוקחת שש שנים רק בתוך האוניברסיטה ואחרי זה יש עוד ארבע או חמש שנים - - -

עודד פורר: בוא נדבר מה יהיה שכר הרופאות כשיהיה אחוז רופאות יותר גבוה.

עודד פורר: ננהל את הדיון אז.

עודד פורר: אם בשנת 1990 ישראל הובילה עם 37% רופאות, ב-2015 אמנם עלינו ל-42% רופאות אבל אנחנו בפיגור כבר לעומת שאר מדינות ה-OECD שהתקדמו בעניין הזה קצת אחרת, אז לפחות המגמה עד נכון לנתונים האלה שיש בידי, לא הייתה כזאת חיובית ועדיין אנחנו נמצאים עם שיעור רופאות נמוך משיעורן באוכלוסייה.

עודד פורר: זה לא דומה למצב שבו עובדות המעבדה, מדובר על 86% עובדות מעבדה, לכן הטיעון שנתת לא להיט.

חיים הופרט: אני לא יודע אם הוא טיעון או לא טיעון.

חיים הופרט: צריך לשים את הנתונים להווייתם.

חיים הופרט: אפשר להסתכל כמה אחוז של בוגרי בתי ספר לרפואה היום.

חיים הופרט: זה ישקף לנו את אחוז הרופאים והרופאות עוד עשר ו-20 שנה, אבל זה פחות כטיעון.

חיים הופרט: אני לא יודע אם האמירה של, כי זה מקצוע נשי, פחות שמים עליו כסף.

עודד פורר: אני לא יודע אם זאת האמירה.

עודד פורר: זאת המציאות כרגע.

עודד פורר: כרגע אתה רואה מקצוע של עובדות מעבדה שמדברות איתך על מקצוע שבו 85% הן נשים, למעלה מ-50% הן עם תואר שני או שלישי ואתה רואה את היקף השכר, אז ברור לך שיש פה איזושהי בעיה, בעיקר שהמקצוע הזה, שכרו היה מוצמד לשכר הרופאים בעבר.

חיים הופרט: הקידום שלו.

חיים הופרט: הוא לא היה אותו שכר.

חיים הופרט: אני חושב ששיח הנתונים הוא שיח חשוב וצריך להבין בדיוק כשמדברים על ערך שעה, מה המשמעות של הדבר הזה, ותוספות לשכר, מה המשמעות של הדבר הזה, וכוננויות הסכמיות וכונניות שלא הסכמיות.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: ד"ר ענת בן דור, מנהלת מקצועית, קופת חולים כללית.

עודד פורר: נשמע משהו קצת מקופות החולים.

ענת בן דור: שלום, אין לי הרבה מה להוסיף על הדברים.

ענת בן דור: באמת יש רוב נשי בעשייה של המעבדות.

ענת בן דור: דווקא בהיבט המקצועי אני חושבת שהנשים בהחלט מקבלות את המקום שלהן.

ענת בן דור: יש לנו הרבה מאוד מנהלות נשים.

ענת בן דור: אנחנו מגיעים למדרגים גבוהים וטובים באספקט הזה.

ענת בן דור: כל נושא התגמול הוא בעייתי אצל הנשים, אצל הגברים.

ענת בן דור: מאוד קשה.

עודד פורר: מה הגיל הממוצע של העובדות אצלך במעבדות?

ענת בן דור: הוא גבוה.

ענת בן דור: בכללית עד גיל 40 מתוך 1,200 עובדות, יש לנו בערך 500, וכל השאר הן מעל גיל 40.

ענת בן דור: צריך להחליט אם זה גבוה או נמוך.

ענת בן דור: זה נכון מה שנאמר, שכוח האדם שיש לו את מרבית הידע הוא קרוב לגיל פרישה.

עודד פורר: קו האינטרנט שלך מאוד חלש.

ענת בן דור: שומעים?

עודד פורר: בקושי.

עודד פורר: גם במעט שהצלחנו, זה היה כמה דברים חשובים.

עודד פורר: אני רוצה לחזור למשרד האוצר, ענבל.

עודד פורר: ענבל, אני חייב לומר, יש כאן כמה סוגיות שעלו.

עודד פורר: אגב, עוד לא פגשתי סכסוך עבודה או מחלוקת בין האוצר לבין העובדים שהאוצר לא נתן תמיד את הממוצע שכר.

עודד פורר: תמיד הוא גבוה בצורה מרשימה.

עודד פורר: עוד לא ראיתי סכסוך שבו הם אמרו, תשמעו, השכר באמת נמוך, צריך לשפר אותו.

עודד פורר: אפילו בעובדות הסוציאליות הם סיפרו לנו שהשכר הוא מעל ומעבר.

עודד פורר: אני שנייה שם את זה בצד.

עודד פורר: לא סתם ביקשתי ממך, אני מקווה שיש לך כבר את הנתון על הגיל הממוצע של העובדות.

עודד פורר: מדובר במקצוע שהוא קריטי לעבודת מערכת הבריאות.

עודד פורר: ברור לחלוטין שמערכת הבריאות, בלי עובדי מעבדה טובים שלא עושים טעויות, הרי אף אחד מאיתנו לא היה רוצה לקבל אבחון שגוי שמוביל לטיפול שגוי, שהעלויות של דבר כזה למדינה היו הרבה יותר משמעותיות, וגם ברמה הפרקטית מדובר בסוף בבריאות הציבור.

עודד פורר: מה אתם עושים באגף השכר שבעצם אמור לייצר את החזון של כוח האדם העתידי של מדינת ישראל כדי להגיד, אוקיי, חבר'ה, יש לנו פה בעיה, אנחנו נמצאים עם גיל ממוצע מאוד גבוה, אנחנו נמצא את עצמנו בעוד עשר שנים בבעיה בתחום שהוא מאוד קריטי, וככל שהמכשור הולך ומתפתח זה לא אומר שצריך פחות כוח אדם מיומן, צריך יותר כוח אדם מיומן, בסוף צריך מי שינתח גם את הנתונים.

עודד פורר: בצבא הבינו את זה לפני כמה עשרות שנים, עשו תוכניות אופק.

עודד פורר: הבינו שכוח האדם שלהם הולך ובורח למקומות אחרים.

עודד פורר: בתחומים האלה של ביולוגיה וכימיה הביקוש בחוץ הרבה יותר גבוה.

עודד פורר: אני בלי לבדוק אומר לך, ד"ר יפעת אלקלעי שדיברה פה, בלי לדעת את המשכורת שלה אני אומר לך שהיום אם היא יוצאת החוצה היא מרוויחה פי שלוש.

עודד פורר: תסבירי לי מה אתם עושים בשירות המדינה כדי להגיד, אוקיי, אנחנו רואים את זה כאתגר, אנחנו צריכים להגיע למצב שבו אנחנו גם משמרים את הידע וגם לא מפסידים שם.

ענבל רואי: קודם כל אני רוצה לומר שצר לי לשמוע את ההכפשות, נתונים לא נכונים.

ענבל רואי: הנתונים הם נתוני אמת של השכר ששולם במהלך שנת 2019.

ענבל רואי: אין לנו בעיה לחשוף את כל הנתונים.

עודד פורר: זה לא שאין לכם בעיה, אתם תחשפו.

עודד פורר: אתם תצטרכו לשלוח לנו את זה מפולח לפי כמה זה לשעה, כמה זה בכוננויות.

ענבל רואי: כבוד היושב-ראש, הוועדה הזו קורית עכשיו.

ענבל רואי: אנחנו בתהליך משא ומתן ארוך עם העובדים.

עודד פורר: זה לא משנה, נתונים לוועדה אתם חייבים להציג.

ענבל רואי: כמובן נעביר את הכול וגם העובדים מקבלים ואנחנו גם העברנו נתונים.

ענבל רואי: חשוב לי להגיד כי באמת מדובר פה בעניין של יחסי אמון בין המדינה לארגון.

ענבל רואי: הגיל הממוצע של עובדי המעבדות הוא 47.2.

ענבל רואי: זה באמת גיל ממוצע גבוה.

ענבל רואי: לשם השוואה, הגיל הממוצע של רופאים הוא 44.8 ושל רנטגנאים 44.6.

עודד פורר: אגב, במסמך שאני מחזיק בידי הגיל הממוצע, 60% הם מעל 50.

ענבל רואי: 60% הם מעל 50, זה לא אומר בהכרח שהגיל הממוצע הוא לא 47.

עודד פורר: אם 60% מהעובדים הם מעל גיל 50, אני לא מצליח להבין איך מבחינה ממוצעת הגיל הממוצע הוא יותר נמוך.

עודד פורר: את יודעת מה זה אומר, זה אומר שיש לך המון המון עובדים צעירים שעוזבים.

עודד פורר: יש לך קבוצה גדולה שהם בגיל צעיר, הם עוזבים, אז הם מורידים לך את הגיל הממוצע אבל הם לא נשארים לך לאורך זמן.

עודד פורר: את לא מצליחה לשמר את העובדים במערכת והמשמעות היא שבסוף את מוצאת את עצמך עם יותר ויותר עובדים שפורשים.

ענבל רואי: אנחנו מכירים את הנתונים האלה.

ענבל רואי: אנחנו עכשיו רוצים להסתכל על שער הכניסה למקצוע, זאת אומרת לשפר את השכר התחילי על מנת שיותר ויותר צעירות וצעירים מוכשרים ומוכשרות ילכו ללמוד את המקצוע ויעברו לעבוד במעבדות הציבוריות.

עודד פורר: זה לא רק השכר התחילי, זה גם ייצור אופק.

עודד פורר: את זה הבינו בצבא שאמרו, אנחנו נבוא - - -

ענבל רואי: קושי גם ברמה השכרית וגם ברמת ההתפתחות המקצועית והניהולית לאנשים שעבורם זה יהיה רלוונטי.

ענבל רואי: צריך לומר שזה משהו שגם את משרד הבריאות וגם אותנו, אנחנו עוסקים בו הרבה ואנחנו גם רואים באיגוד שותף למהלך הזה.

ע'דיר כמאל מריח: כשאת אומרת שאתם עוסקים בזה הרבה, כשראש הוועדה מדבר איתך על אופק תעסוקתי מעבר לשכר, איך אתם עוסקים?

ע'דיר כמאל מריח: איך אתם מפתחים?

ע'דיר כמאל מריח: הן מתלוננות שאין יכולת לפתח כוננויות ולהרוויח גם כן בנוסף מהמשמרות הנוספות וסופי השבוע.

ע'דיר כמאל מריח: אופק, לאן הן יכולות להתקדם.

ענבל רואי: אני יכולה לפרט.

ענבל רואי: חלק מנושאי המשא ומתן הוא ברמה השכרית הטהורה וחלק זה ברמה של לוח תפקוד.

ענבל רואי: לוח תפקוד זה כינוי למסגרת הבניית התפקידים במעבדה, מתח הדרגות של כל תפקיד וגם מה דרוש על מנת להגיע לתפקיד.

ענבל רואי: יש תפקידים שעבורם צריך מספר כפיפים והארגון בא ואמר לדוגמא, שמעבדות בריאות הציבור, אולי נכון יהיה שזה לא יהיה רק לגבי מספר כפיפים אלא גם לגבי פרסומים.

ענבל רואי: יש כל מיני אפשרויות לבחון את זה עם מסלול ההתקדמות.

ענבל רואי: כמובן כאן אנחנו כאוצר, אנחנו גורם תומך אולי.

ענבל רואי: אנחנו בטח לא הגורם המשמעותי לנושא שהוא שייך למשרד הבריאות, להנהלות בתי החולים וקופות חולים, אבל גם נושא השכר זה נושא שאנחנו לא זונחים אותו.

ענבל רואי: צריך לומר, חיים גם הזכיר את זה, לעובדי המעבדות ניתנו הסכמים ייחודיים לתקופת הקורונה.

ענבל רואי: היה הסכם באפריל שדיבר על מתכונת עבודה מיוחדת ולאחר מכן הסכמים - - -

עודד פורר: לא הייתם מצליחים לעבוד בצורה אחרת.

עודד פורר: תארי לך שעכשיו צה"ל או מערכת הביטחון הייתה צריכה לעשות בשעת עימות הסדרים מיוחדים לחיילים הקרביים בחזית, למה?

עודד פורר: כי הם אמרו, אנחנו לא נצא להילחם בצורה שבה זה עובד כרגע.

עודד פורר: זה סימן שמשהו בבסיס דפוק.

ענבל רואי: בשונה ממערכת הביטחון אני חושבת שאפשר לומר, מערכת הביטחון, חלק ניכר מזמנה מוקדש לאימונים לקראת קרב.

ענבל רואי: במערכת הבריאות אפשר לומר, לא ידענו להיערך לעניין הקורונה ולכן היה צריך להגיע להסכמים שמסדירים מתכונת - - -

עודד פורר: זה שהמדינה לא נערכה, על זה אני מסכים איתך.

ענבל רואי: לא רק לעובדי מעבדה, גם לרופאים, לאחיות, לכוח עזר.

עודד פורר: מערכת הבריאות לא הייתה מוכנה לאירוע הקורונה, חד משמעית.

ענבל רואי: זה שעשינו הסכמים מיוחדים, בעיניי זה לא בא להעיד רק על הכשל אלא גם על הקשר לגבי עובדי המעבדות והצורך לבוא - - -

עודד פורר: חד משמעי על הכשל.

ענבל רואי: החל מחודש מרץ, כמובן גם לפני זה הייתה שם עבודת קודש, אבל באמת החל מחודש מרץ אנחנו רואים עבודה מאומצת באופן באמת חסר תקדים.

ענבל רואי: גם היינו ביחד עם אסתר בסיור במעבדות.

ענבל רואי: אנחנו רואים את המעבדה, לא מכירים את זה כמובן טוב כמו הארגון אבל כן לומדים להכיר את המקצוע.

ענבל רואי: כמו שאמרתי, לצד הפתרונות השכריים שעליהם עוד יש לדון איזה פתרון בדיוק מתאים לענות על הצרכים של עובדות ועובדי המעבדות, יש גם צורך להבין איך יוצרים את דור העתיד של המקצוע.

ענבל רואי: זו סוגיה רוחבית במערכת הבריאות.

ענבל רואי: גם עבור רופאים ואחיות יש חוסר וגם שם כשפותחים תקנים חדשים, לא תמיד קופצים עליהם.

ענבל רואי: נקודה שנייה שהיא בעייתית זו נקודה שבה הרבה מבוגרי התואר הרלוונטי יוצאים לשוק הפרטי.

עודד פורר: ברור.

עודד פורר: זה הסיפור.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: את רוצה להגיד משהו לפני שאני מסכם?

ע'דיר כמאל מריח: לא, אני חושבת שהרוב נאמר.

ע'דיר כמאל מריח: אתה יודע מה צריך לעשות פה.

עודד פורר: טוב, תראו, אני חייב לומר שלצערי אנחנו נתקלים שוב ושוב דווקא במקומות שבהם מדינת ישראל הייתה צריכה להיות ערוכה לאירועים מהסוג הזה, בכשל מערכתי.

עודד פורר: אני מסכים לפחות עם דבר אחד שנאמר כאן, שמערכת הבריאות לא הייתה ערוכה לאירוע.

עודד פורר: היא לא הייתה ערוכה לאירוע, אנחנו יודעים את זה, גם מבחינת האחוזים.

עודד פורר: הייתה פה תפיסת עולם שאמרה, ננצל את המערכת הזאת למאה אחוז, לא נשאיר שום מרווח כפי שקיים בעולם לגבי תפוסה, וזה חלק מהמצוקה שבה אנחנו נמצאים ואנחנו משלמים היום בריבית אחורה בעצם את כל מה שלא השקיעו במערכת הבריאות ואת המשבר שהיה במערכת הבריאות.

עודד פורר: העובדה שדווקא במערכת הזאת נדרשים הסכמים מיוחדים עם כל סקטור וסקטור באירוע הזה, מצביעה עד כמה הכשל הזה היה חמור ככשל בסיסי, כי הבסיס לא קיים, כי כשאתה חי כל היום על הכוננויות ועל השעות הנוספות, בסוף אתה לא יכול לשחוק את המערכת הזאת עד דק.

עודד פורר: הוועדה רואה טעם לפגם שדווקא במקצוע שבו 85% מהמועסקים הן נשים, רמת השכר היא כל כך נמוכה בהשוואה לדרישות המקצועיות במקצוע, לדרישות הזמן והעבודה מסביב לשעון שנדרשות, והשחיקה.

עודד פורר: פה היחס ההפוך הוא אולי מהגדולים שפגשנו.

עודד פורר: הפער בין ההכשרות המקצועיות והידע המקצועי הנדרש לבין רמת השכר מאוד גדול, ושוב, לצערי אנחנו נתקלים בזה במקצוע שהרוב המכריע של העוסקות בו הן נשים.

עודד פורר: יחד עם זאת אני חושב שהמשבר הזה הוא הזדמנות למשרד האוצר לתקן את האירוע הזה.

עודד פורר: אנחנו קוראים למשרד האוצר במשא ומתן שלו עם עובדות המעבדה לייצר פה תיקון שיאפשר למקצוע הזה לקבל את המעמד הראוי לו מתוך אינטרס ציבורי לא רק שנוגע לשוויון מגדרי, אלא מתוך אינטרס ציבורי למערכת בריאות טובה, כי בקצב הזה של כוח האדם שאנחנו רואים, פרישה וגיל פרישה עם אחוזים מאוד גבוהים קרובים לגיל פרישה ותחלופה מאוד גבוהה בקרב הגילאים הצעירים, ברור לחלוטין שמשהו בבסיס לא עובד ברמת השכר, ולכן על מנת גם להבין את הנתונים לעומק, אנחנו דורשים ממשרד האוצר להעביר לוועדה תוך שבעה ימים פירוט על מבנה השכר של עובדות המעבדה, כולל שכר שעתי, כולל כמה מתוך המספרים שהם מציגים זה כונניות, כולל חלוקה לכמה זה שעות נוספות, כולל חלוקה לוותק, כמה מרוויח כל אחד לפי הוותק שלו בתוך המערכת.

עודד פורר: אנחנו בהמשך נראה איך אנחנו מצליחים לייצר פה איזשהו פתרון.

עודד פורר: בנוסף, אני חושב שזה לא בהכרח התפקיד של אגף השכר, אבל משרד הבריאות חייב לייצר תוכנית אופק לכלל המקצועות.

עודד פורר: ברור לחלוטין, ישנם מקצועות שאנחנו רואים בהם בעיה.

עודד פורר: אגב, ברופאים אין בעיה של רצון של אנשים להיות רופאים.

עודד פורר: יש עומס.

עודד פורר: אנשים יוצאים לחו"ל המון בשביל ללמוד כדי להיות רופאים.

עודד פורר: יש בעיה של תקנים.

עודד פורר: גם אצל הרופאים יש תקנים שהם לא מאוישים אבל מסיבות אחרות של החלוקה שלהם.

עודד פורר: כאן אנחנו רואים ממש בעיה ביצירת אופק למקצוע עם תחרות מאוד גבוהה בשוק הפרטי, מזכיר את המשבר שהיה לפני כמה עשרות שנים בצבא, ובצבא ידעו לפתור אותו וידעו לייצר מסלולים גם כלכליים אבל גם מקצועיים כאלה שאנשים העדיפו להישאר.

עודד פורר: התקופה הזאת לימדה אותנו עד כמה חשוב מערך בריאות חזק, יציב, שיש לו גם מרווח ביטחון לעומסים שמגיעים מעת לעת למערכת כמו באירוע הקורונה.

עודד פורר: עד כאן.

עודד פורר: תודה, הישיבה נעולה.