ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 41, 2020-08-11 11:41

רם שפע: בוקר טוב, אנחנו מתנצלים על האיחור הקל.

רם שפע: נמשך לנו הדיון הקודם.

רם שפע: בוקר טוב לכל מי שאיתנו בזום, בוקר טוב מנכ"ל משרד העבודה, אביגדור קפלן, בוקר טוב לחבר הכנסת שמכבד אותנו כהרגלו בנוכחותו בוועדת החינוך על אף שהוא לא חבר רשמי, אז בכלל בהקשר הזה ראוי להערכה.

רם שפע: אנחנו במסגרת ההמשך של הדיון שהיה פה אתמול עם שר החינוך, מנכ"ל המשרד וכל בכירי משרדו על ההיערכות לפתיחת שנת הלימודים, בחרנו להתמקד בכמה סוגיות, אוכלוסיות שבעינינו צריכות התייחסות ייחודית לקראת הבחינה של עד כמה הן מוכנות לפתיחת השנה, וכמובן שבנושא הזה כפי שגם ציינתי בפעמים קודמות שבהן דנו בחינוך הטכנולוגי, נוגע לליבי ויצא לי להתעסק בנושא הרבה בהקשרי השכלה גבוהה וגם כחבר במועצה של מה"ט, ולכן מכיר את הנושא לא רע.

רם שפע: גם חלק גדול מהנוכחים פה, יצא לי לפגוש אותם בהרבה מאוד הזדמנויות ולכן היה לנו מאוד חשוב לגעת בנושא.

רם שפע: כמובן שההתייחסות הפעם היא בהקשרי חינוך ולא בהקשרי השכלה גבוהה, אבל האתגר שבין המשרדים עובר כחוט השני מהתיכון דרך י"ג, י"ד ועד ההשכלה הגבוהה.

רם שפע: אני מניח שכולם מסכימים איתי על זה.

רם שפע: עד כאן רק כרקע כללי לפתיחה.

רם שפע: אני מודע לאתגרים הספציפיים אבל אני רוצה שנתחיל בסקירה, אז אביגדור קפלן, בבקשה, מנכ"ל משרד העבודה והרווחה, נשמח שתפתח.

רם שפע: שלום לך.

 << אורח >> אביגדור קפלן: תודה רבה.

 << אורח >> אביגדור קפלן: כידוע, לנו יש 59 בתי ספר מקצועיים שבהם לומדים כ-11,000 תלמידים.

 << אורח >> אביגדור קפלן: המתווה שאנחנו הולכים איתו לפתיחת שנת הלימודים הקרובה הוא בהלימה מלאה למתווה של משרד החינוך.

 << אורח >> אביגדור קפלן: בקווים כלליים, תלמידי כיתות ט' ו-י' וקורסים חד-שנתיים יגיעו לבית הספר שלוש פעמים בשבוע, עד 18 תלמידים בכיתה.

 << אורח >> אביגדור קפלן: את הפעמיים הנוספות הם ילמדו מרחוק.

 << אורח >> אביגדור קפלן: כיתות י"א–י"ב יגיעו בין פעמיים לשלוש בשבוע, עד 18 תלמידים בכיתה בהתאם להחלטת המנהל והתנאים הפיזיים בבית הספר.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אני רוצה להגיד שהתנאים הפיזיים ומספר התלמידים אצלנו שונים מבית ספר לבית ספר.

 << אורח >> אביגדור קפלן: זה לא אחיד.

 << אורח >> אביגדור קפלן: יש שונות גדולה.

 << אורח >> אביגדור קפלן: נצטרך לאפשר למנהלי בתי הספר לעשות התאמות, כי יש מצבים שאפשר ללמד גם חמישה ימים בשבוע כי אין יותר מ-15 תלמידים בכיתה ואז אין צורך לעשות מבנה לימודים היברידי של לימודים מרחוק ולימודים פרונטליים.

 << אורח >> אביגדור קפלן: קבוצות התלמידים ללמידה עיונית ולמידה מעשית תהיינה קבוצות קבועות, קפסולות, מותאם להנחיות צו הבריאות.

 << אורח >> אביגדור קפלן: התעסוקה בכיתות י"א–י"ב תתאפשר במקומות מוסדרים באישור כמובן רכז התעסוקה ובתנאי שהתלמיד והמעסיק מחויבים בכתב על ביצוע הנחיות משרד הבריאות.

 << אורח >> אביגדור קפלן: פעילויות נוספות ישולבו במערכת השעות כולל ביצוע פעילויות כגון העשרה, טיפוח, באמצעות מערכת למידה מרחוק.

 << אורח >> אביגדור קפלן: המערך הטיפולי בבתי הספר יתמוך את החזרה לשגרת הלימודים ואת השתתפות התלמידים במודלים השונים של הלמידה על כל המשמעויות הנגזרות הן בהיבט האישי והן בהיבט הקבוצתי.

 << אורח >> אביגדור קפלן: ההנחיות הפדגוגיות - נמצא על הקו גד יעקב שהוא המנהל הפדגוגי.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אני אעביר לו את רשות הדיבור שהוא ייתן את הסקירה בהיבטים האלה.

גדי יעקב: תודה, אביגדור.

גדי יעקב: אנחנו בעצם ביצענו בשבועות האחרונים ומייד מסוף שנת הלימודים מערכת בחינה של הלמידה המקוונת ובעצם התחלנו להכניס בתוך בתי הספר שלנו גם מובילים טכנולוגיים, גם בהיבטים הטכניים וגם בהיבטים התוכניים.

גדי יעקב: ייצרנו מערכת שבה ביצענו איזשהו מיפוי של כל התלמידים והיכולות שלהם, ונתנו כלים והתחלנו לעשות בעצם הכשרות גם - - - בתי ספר וגם של מובילי תוכן פדגוגי, כאשר החשיבה היא באמת לקיים איזושהי מערכת שבה אנחנו מבצעים למידה היברידית גם מרחוק וגם פרונטלי.

גדי יעקב: בית הספר הוא לא כל כך גדול, הוא קפסולה אחת, אז אנחנו נוכל ללמד בלי התנועתיות הזאת.

גדי יעקב: אין ספק שבכל המערכת הזאת אנחנו מתמודדים בהכשרה המקצועית עם יכולות ללמוד כלמידה מרחוק, עם הרבה קשיים לחלק מהתלמידים ולכן גם פה אנחנו משאירים הרבה חופש פעולה להחליט מי יהיה בתוך הקפסולות, וגם יכול מאוד להיות שאנחנו נחרוג מהימים המאוד הדוקים.

גדי יעקב: אני מזכיר שבכיתות י"א–י"ב שלנו אנחנו גם מלמדים שלושה ימים בשבוע ועוד יומיים יוצאים לעבודה, אז ככה שאם זה בקפסולה של י"א–י"ב, אז יומיים הם ילמדו פרונטלית ועוד יומיים, אנחנו מורידים יום עבודה בחוץ, יומיים למידה מרחוק.

גדי יעקב: אנחנו מאפשרים חופש פעולה מה ילמדו מרחוק, אבל ברור לנו שהסדנאות והלמידה המעשית והמקצוע חייבים להילמד בתוך תחום שטח בית הספר.

גדי יעקב: לתלמידים שלנו קל הרבה יותר להפנים בלהטמיע את הלמידה כשהם עושים את זה בתוך הסדנאות, לכן השאיפה לכוון את לימודי הליבה יותר כלמידה מקוונת ואת לימודי המקצוע יותר כשהם מגיעים לתוך בתי הספר.

גדי יעקב: אנחנו בנוסף לזה מבינים שיש לנו פה רתימה של ההורים.

גדי יעקב: אנחנו צריכים להבין שכשתלמיד נמצא היום בבית, אין ספק שיש פה איזושהי מערכת שצריך להכווין את ההורים.

גדי יעקב: ההורים צריכים לקבל מאיתנו סוג של כלים להתמודד עם הדבר הזה.

גדי יעקב: שוב, מנהל בית הספר יצטרך לרדת לרזולוציות שהוא לא ירד בעבר, המחנך, המורה כמובן, כמה ילדים יש בבית, כמה מחשבים יש בבית, מה תפקיד ההורה אם הוא נמצא, מה תפקיד הילד במערכת היחסים הזו.

גדי יעקב: לנו ברור שאנחנו הגדרנו את השבוע הראשון, אני ממליץ גם למשרד החינוך כמובן לעשות את זה, כשבוע דיגיטלי שבו אנחנו עושים תהליך מאוד סדור עם התלמידים ועם המורים, שכמובן קודם לזה ימי הכנה במהלך החופש.

גדי יעקב: מנהלי בתי הספר שלנו לקחו יותר ימי הכנה ממה שמתוכנן על ידי הסתדרות המורים, אבל הם מייצרים את זה בתוך בתי הספר שלהם ובעצם פותחים את השבוע הראשון עם למידה ואורח חיים דיגיטלי כדי לראות איפה הבעיות, איפה הקשיים, איך מתחברים.

גדי יעקב: במקביל לזה למורים יש יועץ דיגיטלי מבחוץ שמספק להם את הכלים, את ההפעלה, את היכולות לתזמן בין סינכרוני וא-סינכרוני וכו'.

גדי יעקב: עוד בנושא ההורים - ברור לנו שבאוכלוסייה שלנו אין תמיכה הורית לכל התלמידים אבל איפה שאפשר לגייס, אנחנו מגייסים.

גדי יעקב: למשל הפזורה הבדואית, אין שם WIFI, אין שם יכולת לתקשר איתם, ושם אנחנו מבצעים איזושהי מערכת שהיא יותר על ידי חוברות, על ידי עבודה ביתית.

גדי יעקב: בזמן שהם מגיעים, יבדקו את התהליך שהם עשו בבית עד שנמצא פתרון בנושא הזה.

גדי יעקב: אנחנו לאור לקחים מבינים שבניית מערכת שעות שבועית, דו-שבועית וחודשית היא קריטית פה.

גדי יעקב: אותה מערכת שבנינו עד היום ללא הלמידה מרחוק, היא לא תתפוס.

גדי יעקב: צריך לייצר פה מערכות.

גדי יעקב: אנחנו הפקנו את הלקחים, את שעות העירות של התלמיד, את שעות ההתמודדות של המורה, כמה תלמידים מורה יכול להכיל בו-זמנית.

גדי יעקב: לנו מאוד ברור שלא יהיה ניתן לקיים שיעור פרונטלי ולהקרין אותו בצורה סינכרונית לתלמידים בבית בקפסולות, אלא אנחנו אמורים לתת לו תוכן אחר או תוכן זהה אבל עם מורה או עם חונך בצורה מקוונת מרחוק.

גדי יעקב: יש פרויקט עם אייל רם ממשרד החינוך, שאנחנו בתהליכים להיות שותפים במאגר של מורים שיהיה במועצות המקומיות והרשויות המקומיות, שנוכל להשתמש.

גדי יעקב: אנחנו עסוקים עכשיו בתקציב ובתקצוב של הדבר הזה, שבית הספר יוכל להשתמש באותם מורים או באותם אנשים שהם אנשי תוכן שיכולים לתרום לנו ולסייע לנו בזמן של פיצול הכיתה לקפסולות או פיצול הכיתה בצורה היברידית.

גדי יעקב: עוד דבר שחשוב לי להגיד, אנחנו בעצם בתהליך הזה רוצים כבר בתחילת שנה להגדיר אותה.

גדי יעקב: אנחנו כבר מגדירים אותה.

גדי יעקב: אני הגדרתי את זה לרשתות חינוך ולבתי הספר.

גדי יעקב: אורית ואני הגדרנו.

גדי יעקב: הנה הזאת, תשפ"א, היא שנת הקורונה.

גדי יעקב: גם אם אנחנו בינואר נמצא פתרון וכולנו נחזור לפעילות, ההתייחסות תהיה לשנת קורונה שזה אומר, אנחנו הולכים לקצץ 25% בהגדרה מתכני הלימוד, תכנים שהם לא פוגעים ברישוי כמובן ולא פוגעים בחקיקה.

גדי יעקב: יש פה גם דיאלוג עם משרד החינוך, את סוגיית הגמר שלנו, את בחינות הגמר ובחינות המקצוע.

גדי יעקב: אנחנו אמורים להתעסק בזה שאנחנו כבר עכשיו נשים את המיקוד.

גדי יעקב: המיקוד יהיה מאוד ברור למורים ויצטרך בהחלט להכיל יכולת.

גדי יעקב: אנחנו נעקוב אחרי זה ונראה שלא הגזמנו או לא הפחתנו.

גדי יעקב: נעשה תיקונים לקראת פברואר אבל בעיקרון התהליך הזה יהיה מופחת, הגדרה של תכנים מופחתים בשנת הלמידה הזאת וגם שינוי שיטת הבחינה.

גדי יעקב: אנחנו נתמקד יותר בבחינות המעשיות, נלך יותר להערכות בית-ספריות, מעקב אחרי תלמידים.

גדי יעקב: בנושא הבגרות הגענו עם שוש נחום ועם דיוויד גל להסכמות מאוד טובות וטולרנטיות לשני הכיוונים, השנה הזאת בנושא הבגרות בהשוואת תנאים, ועל כך אני בהחלט מודה לשוש נחום גם על שיתוף הפעולה וגם על הראייה המאוד רחבה והכלת האירוע הזה.

גדי יעקב: אני חושב שזה היה צריך להיעשות מזמן אבל מה שנעשה עכשיו הוא בהחלט מדהים וטוב לתלמידים בכלל בשני הכיוונים.

גדי יעקב: במקביל אני עובד עם יעקב שנבוים שנמצא פה ועם אהרון שחר שאני לא רואה, בנושא הכלה שלנו את הדרישות שלהם.

גדי יעקב: אנחנו בשיח וכמובן כפי שאני התחייבתי, אנחנו גם בשנה הזאת ובכלל נלך להכיל את אותן דרישות של משרד החינוך אצלנו.

גדי יעקב: אנחנו מקיימים שיח.

גדי יעקב: יש לנו עוד לאף לשאוף, יש לנו עדיין את ה-30% הערכה חלופית וציוני מגן שאנחנו חייבים לקיים עליהם דיון, אבל זה לא דבר שנפתור אותו לתחילת שנה זו.

גדי יעקב: אני מניח שבמעלה השנה אנחנו נפתור אותו.

גדי יעקב: נקודה נוספת שאני רוצה להגיד, אורית ואני פה גם מתכתבים, זה את כל סוגיית הייעוץ וטיפול.

גדי יעקב: יש לנו בתוך בתי הספר שלנו צוותים טיפוליים וצוותים ייעוציים.

גדי יעקב: הם, מה שנקרא, על המשמר, יושבים עם המנהל, בונים את התהליך של מעקב אחרי תלמידים.

גדי יעקב: ברור לנו מסוף שנה שעברה שיש נפילות מתח אצל חלק מהתלמידים גם במצבי הרוח וגם ביכולת שלהם לשהות בבית, וגם אם יש למישהו סביבה תומכת, ואנחנו בהחלט מייצרים, אורית וקנין, ממונת נוער שנמצאת פה בדיון מובילה את זה ובעצם אנחנו עושים מעקב אחרי הילדים האלה.

גדי יעקב: אני אומר שוב, אנחנו בשנה הזאת מגדירים אותה שההצלחה בראש ובראשונה אם נצליח להעביר את המערכת שלנו במשרד העבודה והרווחה מלמידה בצורה מסוימת עד לפני המשבר, ללמידה דיגיטלית, סינכרונית ו-סינכרונית שכל בתי הספר יודעים להפעיל את כל הכלים עם עקומת למידה גבוהה, לדעתי זאת תהיה הגדרה מוצלחת מאוד לשנה הזאת וממנה נוכל להמשיך ולפתח ולהתפתח עם בתי הספר.

גדי יעקב: מודה ומתוודה, לא תכננו את זה, לא האמנו שאפשר לדרוש כזאת דרישה אבל בצוק העיתים אני רואה שאפשר בהחלט לייצר את הדבר הזה.

גדי יעקב: הישגי התלמידים הם משניים לחלוטין בקטע הזה.

גדי יעקב: אני אומר שוב פעם, אנחנו נדקדק בקוצו של יוד בכל הסוגיה של רישוי.

גדי יעקב: בהחלט כל סוגיית מבחני הבגרות במקום שבו משרד החינוך מגדיר את תנאי הסף ותנאי הרף, אנחנו נהיה בתוך המרחב הזה.

גדי יעקב: נעמול כדי להיות ולהציג הישגים גבוהים, אבל במקומות האחרים אנחנו ניקח את השנה הזאת ונגדיר אותה שנת אורח חיים דיגיטלי בבתי הספר, ואני מאמין שאפשר.

רם שפע: תודה רבה קודם כל על הסקירה המקיפה.

רם שפע: ראשית, ציינת את החברה הבדואית.

רם שפע: הייתי שמח לשמוע עד כמה אתה מרגיש שיש מענה.

רם שפע: שנית ויותר רחב מזה, מה בכל זאת שתי סוגיות, שלוש סוגיות שהן הכי מטרידות אתכם ובהן אתם לא מצליחים להגיע למענה או לשיתוף פעולה בין המשרדים, אם יש כאלה.

גדי יעקב: לגבי האוכלוסייה הבדואית, בפזורה הבדואית אנחנו בהחלט נמצאים כאן באתגר בלתי רגיל.

גדי יעקב: ראינו את סוף שנה שעברה, להגיע לבתים ולהגיע לתלמידים, אירוע מאוד מאתגר בייחוד שגם הם תחת תחלואה מאוד גבוהה בייחוד בחורה בדרום אבל לא רק, גם בעמל שיש שם 700 ו-900 תלמידים.

גדי יעקב: אני חושב שאנחנו נלמד את התהליך הזה אבל בעיקרון מה שאנחנו כן מספקים, אנחנו יוצאים בתחילת השנה ואנחנו נתחיל לעבוד איתם בצורה קצת מיושנת אבל אנחנו לא יכולים להפסיד אותם.

גדי יעקב: אנחנו ניתן לכם חומרי למידה בבית.

גדי יעקב: הם יצטרכו להגיע לאיזשהו הספק ויהיה עיבוד של החומר ובדיקתו בתוך הכיתה.

רם שפע: לא פחות חשוב לי שתתייחס לשאלה היותר רחבה.

גדי יעקב: ברור.

גדי יעקב: עוד נקודה קטנה - "עוז לתמורה" מאפשר לנו לפצל בלא מעט את הכיתה כשהם חוזרים, תלמידים, מורים.

גדי יעקב: נעזוב את זה ברגע זה.

גדי יעקב: לגבי השאלה הגדולה עם משרד החינוך, אני חושב שאנחנו פתחנו בדיאלוג עם שוש, שעומד על בעצם שלושה נושאים עיקריים: נושא אחד שחייבים לפתור אותו, זה לקבל ציוני מגן.

גדי יעקב: תלמידי משרד העבודה צריכים לקבל ציוני מגן כשהם ניגשים לבחינות הבגרות.

רם שפע: דיאלוג זה דבר חשוב מאוד אבל איפה זה עומד כרגע?

גדי יעקב: לא התקדמנו עדיין.

גדי יעקב: אנחנו רק פתחנו את הדיאלוג.

גדי יעקב: אולי שוש תתייחס לזה.

וליד טאהא: זאת צריכה להיות דרישה חד משמעית של ועדת החינוך, שאנחנו רוצים תשובה מיידית, מה עם ציוני המגן לבתי הספר האלה.

רם שפע: מסכים.

רם שפע: תיכף אנחנו נשמע גם את משרד החינוך.

רם שפע: בכוונה רציתי להבין איפה הפערים.

רם שפע: אוקיי, ציוני המגן, פער משמעותי.

רם שפע: מה עוד?

גדי יעקב: 30% זה הערכה חלופית.

גדי יעקב: ציון המגן היום בנוי על 70% בחינה ו-30% הערכה חלופית בית-ספרית, שזאת נקודה שנייה שהיא ארכימדית, שצריך לטפל בה כדי שיהיה השוואת תנאים.

גדי יעקב: יש עוד פרטים שפחות התחלנו לדון עליהם, כמו הכרה בתלמידים עד 2015, הכרה ב-12 שנות לימוד.

גדי יעקב: נכון להיום מוגדרים רק תלמידים מ-2015 ואילך בבתי הספר שלנו, כאשר לדעתי חופה מעל הכול זה להגדיר את בתי הספר שלנו כבתי ספר אינטרניים ולא אקסטרניים, שזה סוגיה שברגע שנתחיל שם, היא בהחלט - - -

רם שפע: מה צריך לקרות כדי שזה יקרה?

גדי יעקב: תפיסת העולם שלי היא שגוף ממלכתי הוא בית ספר אינטרני לכל דבר ועניין.

גדי יעקב: זה הגדרה שאני לא מכיר שמישהו אחר הגדיר אחרת, אבל נכון להיום אין הסכמה על הדבר הזה.

וליד טאהא: על איזה בסיס חוקתי שייכו אתכם לאקסטרני?

 << אורח >> אביגדור קפלן: את השאלות האלה צריך להפנות למשרד החינוך.

רם שפע: כן, אנחנו תיכף נשאל את משרד החינוך.

גדי יעקב: אנחנו פועלים לפי חוק החניכות, שלפי החוק הזה אנחנו גם גוף תחת מדינת ישראל, הגדרה כמוסד חינוכי בתוך מדינת ישראל ולכן אני אומר שוב פעם, להגדיר לגוף אקסטרני, יש כאן איזושהי בעיה.

גדי יעקב: אין לי ספק שבשיח שלי עם שוש יש דרישות לסטנדרטים.

גדי יעקב: קראתי את התקנות ואת ההנחיות של משרד החינוך.

גדי יעקב: אנחנו מוזמנים ומזמינים לפיקוח הדדי שלנו את משרד החינוך שיעשה עלינו פיקוח סטנדרטיזציה, ובנושאים שאנחנו אמונים עליהם בנושא התחום המקצועי - - -

יוראי להב-הרצנו: שתי שאלות:

יוראי להב-הרצנו: קודם כל אני רוצה להגיד לך אדוני היושב-ראש, זה נושא חשוב מאין כמותו ותודה רבה שאתה נותן לו במה ייחודית.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו מדברים פה הרבה מאוד על הנושא של חינוך טכנולוגי.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה גם לומר תודה למנכ"ל משרד העבודה והרווחה וגם לך, גד, על הדברים המפורטים שנתת פה.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה להתחבר לדברים שלך ולאתגר שלך בלהגדיר את זה כבתי ספר אינטרניים ולמול הדיאלוג שלך מול שוש, שאין ספק שהוא חשוב מאוד.

יוראי להב-הרצנו: בעיניי האתגר המרכזי הוא להפסיק את ההגדרה של החינוך הטכנולוגי כחינוך שאליו מוסללים המוחלשים בתלמידי ישראל כפתרון אחרון, כאנשים שאין להם סיכוי במערכת הרגילה והם מוצאים את עצמם דווקא בחינוך הזה כמוצא אחרון, כמקום של פחיתות כבוד והסללה למקצועות שהם לא אטרקטיביים, לוטק בניגוד להייטק.

יוראי להב-הרצנו: השאלה איך מחזירים עטרה ליושנה ומחזירים את החינוך הטכנולוגי למקום הנכון שלו.

יוראי להב-הרצנו: אני חושב שהגדרתו כאינטרני זה אולי שלב ראשון אבל זה ודאי לא מספיק בהחזרת התודעה הציבורית לחשיבות של החינוך הטכנולוגי למקום ההיסטורי שלו כאבן משמעותית במערכת החינוך הישראלית בכללותה.

יוראי להב-הרצנו: השאלה שלי היא האם אולי הראיה היא צרה מדי, ואם לא, כיצד אתה רואה את הדבר הזה?

יוראי להב-הרצנו: פרקטית לגבי שנת הקורונה שהגדרת אותה, אני בקשר רציף עם תאיר ממה"ט, שהיא עושה בעיניי עבודה מופלאה ומנסה להלך בין הטיפות בלאפשר לתלמידים שלה לסיים את ההכשרה שלהם ולהשתלב בשוק העבודה, אבל יחד עם זאת הרבה מאוד מהמקצועות, לא התאפשר בגל הראשון להעביר אותם להערכות חלופיות או ללימוד מקוון בשל האופי שלהם.

יוראי להב-הרצנו: אני שמח על האמירה שלך פה שכן הצלחתם לראות איך אתם מבצעים את ההתאמות.

יוראי להב-הרצנו: רציתי לשאול אותך איך טכנית עשיתם את זה והאם בהינתן שהגל הזה יימשך ולא תהיה אפשרות לבצע בחינות פיזיות, פרונטליות, אם באמת כמעט כל המקצועות, תתאפשר בהם בחינה או הערכה חלופית?

יוראי להב-הרצנו: תודה.

גדי יעקב: אני כבר אומר שהשאלות שנשאלו הן שאלות מצוינות.

גדי יעקב: אנחנו כבר הצגנו לאביגדור רפורמה במערך בתי הספר, שבאה לתת מענה על השאלות שנשאלו.

גדי יעקב: אני חושב שבהזדמנות אחרת אנחנו נוכל להציג את זה כי זה משהו הרבה יותר רחב, ואני חושב שבמקום שאנחנו במשרד החינוך נסדיר נושאים, יהיה הרבה יותר קל גם להעצים את החינוך הטכנולוגי.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אני חושב שצריך בהחלט להרים ולהאדיר את החינוך המקצועי.

 << אורח >> אביגדור קפלן: החינוך המקצועי התדרדר במשך השנים.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אני חושב שהוא לא בדיוק כמו שהיה כפי שהכרנו אותו לפני הרבה מאוד שנים, בניגוד למה שקורה במדינות אחרות.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אני חושב שהחינוך המקצועי, יש לו מקום חשוב וחלילה לנו לתת את ההרגשה לנוער שלשם מוסללים אלה שהם נוער בסיכון או אלה שהם ביכולות נמוכות.

 << אורח >> אביגדור קפלן: רק חלק מגיעים לחינוך אקדמי וחלק אחר צריך לרכוש מקצוע, והמקצוע יכול להירכש בבתי ספר מקצועיים.

 << אורח >> אביגדור קפלן: לימודים טכנולוגיים בבתי ספר עיוניים הם חשובים, אני לא בא לזלזל בהם כהוא זה, אבל הם לא תחליף ללימודים מקצועיים להקניית מקצוע שהאדם יכול לפרנס את עצמו ורוכש גם כישורי חיים.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אני מציע לתת את כל הבמה כרגע למשרד החינוך שהם יתייחסו לעניין.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אני חושב שאפשר לראות עין בעין את הכול אם המטרה היא אכן להאדיר את החינוך המקצועי ולתת לו את המקום הראוי ולגרום לכך שיותר ויותר נערים יגיעו לצבא ואולי אחר כך, גם אחרי צבא, למצב שהם עובדים במקצוע מועיל, פרודוקטיבי, מפרנס, ואני חושב שאפשר לעשות את זה.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: על אמירות המקרו אני בהחלט מסכים ומצטרף.

רם שפע: נראה לי שהגיע הזמן שנשמע את משרד החינוך.

רם שפע: בבקשה, עופר רימון.

עופר רימון: שלום לכולם, צוהריים טובים.

עופר רימון: קודם כל, אביגדור קפלן שאני מרשה לו לקרוא לי ידידי, אנחנו בהחלט רואים את המטרה כמטרה משותפת של משרד העבודה ושל משרד החינוך גם ב-900 בתי ספר של משרד החינוך וגם ב-58 בתי ספר של משרד העבודה, שכל אחד חשוב לנו ויקר לליבנו כמו ה-900 בתי הספר שלנו.

עופר רימון: כולנו ביחד, מטרה אחת, חינוך טכנולוגי ומקצועי הטוב ביותר שאפשר לתת לתלמידים.

עופר רימון: באמת צודק אביגדור, רוחות חדשות מנשבות ואנחנו שמחים עליהן.

עופר רימון: עד היום היה שיתוף פעולה נהדר בתחום של י"ג–י"ד בינינו לבין מה"ט, עם תאיר ואסף שנמצא כאן, שאחראי אצלנו על י"ג–י"ד.

עופר רימון: הולכים ומתהדקים היחסים גם במערכת של י' עד י"ב.

עופר רימון: אני רק אומר כך, היערכות לקראת שנת הקורונה אצלנו עובדת בצורה הבאה:

עופר רימון: בכל 900 בתי הספר הטכנולוגיים הדבר הראשון זה לוודא שיש תשתיות ערוכות ללמידה מרחוק, קרי, סיב אופטי, פס רחב מחובר לבתי הספר, משם רשת אינטרנט מגיעה עד כל כיתה.

עופר רימון: כל כיתה היא מתוקשבת, יש בה מקרן, יש בה מחשב, יש בה את האמצעים לעשות למידה מתוקשבת, גם אינטרנט אלחוטי וגם אינטרנט קווי, ולתלמידים שידם אינה משגת אנחנו מספקים מחשבים ניידים.

עופר רימון: מעבר לזה אנחנו מאוד מקפידים על כוח אדם מקצועי כמו שהציגו במשרד העבודה: רכז תקשוב בכל בית ספר, רכז טכנו-פדגוגי שעובר הכשרה הדרכה שלנו, מדריך לכל בית ספר, השתלמות לכל צוות ההוראה בבית ספר, השתלמות לצוותי הניהול בבתי ספר.

עופר רימון: תשתית ללמידה מרחוק - התשתית ללמידה מרחוק מבוססת על תשתית סביבת ענן.

עופר רימון: אצלנו סביבת ענן מכילה חמישה רכיבים.

עופר רימון: היא מכילה את הרכיב של תשתית ללמידה סינכרונית, קרי חדרים וירטואליים, תשתית ללמידה א-סינכרונית.

עופר רימון: כל הנושא של למידה שיתופית, בין אם אתה נשען על שתי המערכות העיקריות של בתי ספר בעולם, ובארץ משתמשים בהם, קרי סביבת הענן החינוכית של גוגל או סביבת הענן החינוכית של מייקרוסופט.

עופר רימון: כמובן שגם המודל מהווה סביבת ענן אבל אלה הסביבות המרכזיות שעושים שימוש בבתי הספר.

עופר רימון: כמובן שיש בפנים את כל העניין של שימוש במערכות LMS והנושא של כל העולם של ניהול קבצים בענן, גישה לקבצים שלך מכל מקום וכו'.

עופר רימון: אנחנו רואים בכלל ביכולת של להעביר את בתי הספר הטכנולוגיים לעבודה בסביבת ענן כחלק מהכנת הבוגרים שלנו לשוק העבודה העתידי, שכמובן שהוא שוק עבודה שמבוסס ענן.

עופר רימון: אתם יודעים שהיום גם טכנאי במוסך, הוא ניגש לענן ומתקן את המכונית על ידי התחברות למאגרי מידע שכל הזמן מתעדכנים באופן אוטומטי, אז את זה אנחנו צריכים להכשיר את כל המורים שלנו והתלמידים שלנו.

עופר רימון: מעבר לזה יש לנו כמובן כל הנושא של תוכן דיגיטלי.

עופר רימון: כל בית ספר מקושר לספקי תוכן שמהם הוא יכול לרכוש תוכן דיגיטלי.

עופר רימון: יש לנו פורטל פדגוגי שמכיל בערך 20,000 פרטי הוראה ואנחנו כל הזמן מספקים ומעבים עוד ועוד, כולל מערכת השידורים הלאומית שיש בה הרבה מאוד תכנים של החינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: אני מקבל את ההצעה של ידידי על ההיערכות שהם עושים בשבוע הראשון, אבל אני מציע לו ללמוד מה שאנחנו עושים.

עופר רימון: אנחנו מתחילים את ההיערכות ב-15 באוגוסט.

עופר רימון: מה-15 באוגוסט אנחנו עושים סקר מאוד מקיף בכל 900 בתי הספר הטכנולוגיים ושם אנחנו בודקים שבתי הספר ערוכים ללמידה מרחוק.

עופר רימון: מה זה אומר ערוכים ללמידה מרחוק?

עופר רימון: אנחנו בודקים כמה מורים לא יודעים לעבוד בתשתיות ללמיד מרחוק.

עופר רימון: תשתיות ללמידה מרחוק כוללות תוכנת ניהול.

עופר רימון: בלי תוכנת ניהול טובה אתה לא יכול לדעת איפה כל תלמיד נמצא, ולכן למנהל ולרכזים ולרכזי המגמות יש תוכנת ניהול.

עופר רימון: זו תכונת ניהול שאנחנו יצאנו במכרז מרכזי, תוכנות פרטיות כמו משוב, סמארט סקול.

עופר רימון: בתי הספר עושים בהו שימוש.

עופר רימון: אין אפשרות לנהל למידה מרחוק כשאתה לא עובד עם תוכנת ניהול.

עופר רימון: כל זה ביחד חובר לסקר שאנחנו עושים, שבודק את המוכנות של בתי ספר.

עופר רימון: אם יש מורה אחד בבית ספר שלא יודע איך לעבוד בסביבה סינכרונית או א-סינכרונית או בתוכנת ניהול, אנחנו עולים מולו ונותנים לו הדרכה אד הוק כדי שהוא יהיה מוכן.

עופר רימון: זה הסקר שאנחנו עושים מול כל בתי הספר הטכנולוגיים לוודא את המוכנות המקסימלית.

רם שפע: עופר, התרשמתי מאוד מהאמירה שאתה אוהב את ההצעה של גדי ובעצם הצעת הצעה אחרת, אבל בסדר.

עופר רימון: לא הצעתי הצעה אחרת.

עופר רימון: הוא אמר שהוא מציע לנו להתרכז בשבוע הראשון.

רם שפע: הבנתי.

רם שפע: זו הייתה רק סיפא.

רם שפע: מה שאני רוצה לשאול, זה נשמע לי מאוד יפה, הרעיון של הסקר והניסיון להגיע לנתונים מראש.

רם שפע: למה זה לא משהו רחב שקורה לא רק בחינוך המקצועי?

רם שפע: או שאני מפספס משהו.

עופר רימון: לא אמרתי שזה לא קורה בחינוך המקצועי.

רם שפע: אמרתי, אולי אני מפספס משהו.

רם שפע: אני שואל אותך כי זה רעיון טוב, אז אני מרחיב אותו רגע.

רם שפע: אני שואל אם לדעתך סקר כזה שבודק את מצב המוכנות, זה נשמע לי כמו רעיון פנטסטי על פניו, יכול להיות רחב יותר?

עופר רימון: הסקר עולה ב-16 בחודש כי עד ה-15 בחודש, ההסכם שלנו עם ארגוני המורים, שהמנהלים והמורים בחופש, אז אנחנו מכבדים את זה.

עופר רימון: הוא סקר אינטרנטי ב-3,600 בתי ספר, שכל בית ספר עונה לנו און-ליין.

עופר רימון: הוא אומר לנו, אצלי 10% מהמורים לא ערוכים ללמידה מרחוק, 20% מהמורים לא ערוכים - - -

רם שפע: איזה דרגים עונים על הסקר?

עופר רימון: בדרך כלל מה שקורה בסקר, הוא מופנה למנהל בית ספר, אבל אתה יודע, יש את רכז התקשוב הבית-ספרי שהוא יד ימינו והוא מסייע לו לענות על הסקר.

עופר רימון: אתן לך דוגמא לשאלה.

עופר רימון: נגיד שיש לנו בית ספר שעדיין לא רכש תוכן דיגיטלי מאחד מ-24 הספקים שלנו, אז אנחנו בודקים איתו האם אתה יודע איך לבחור תוכן דיגיטלי?

עופר רימון: אתה צריך עזרה בעניין הזה?

עופר רימון: יש לנו שני מוקדים, אחד מוקד למנהלי בתי ספר ואחד מוקד לעובדי ההוראה, שיהיו מאוישים מה-16 בחודש ב-200 מוקדנים שהוכשרו לענות על כל שאלה של המנהלים ולתת להם סיוע און-ליין לכל בעיה.

עופר רימון: אנחנו תרגלנו את זה.

עופר רימון: ב-15 במרץ כשכל המערכת עברה לקורונה, אנחנו נתנו הדרכות און-ליין ליותר מ-110,000 עובדי הוראה, אז איכשהו תרגלנו את העניין הזה.

עופר רימון: אני גם ציינתי קודם שבמקביל אנחנו מכניסים להם השתלמות בית-ספרית של 30 שעות לאורך השנה וגם השתלמות לצוותי ניהול, כי אחד הדברים שאנחנו עובדים עם צוותי הניהול זו השאלה איך אתה עושה ניהול אפקטיבי כשהילדים לא בבית ספר והמורים לא בבית ספר?

עופר רימון: זו שאלה מאוד גדולה.

עופר רימון: שוש יכולה גם להוסיף על זה פה, היא פרטנרית שלנו, המינהל הפדגוגי כמובן עם כל הנושא הזה, אבל אני הייתי רוצה ברשותך להיכנס לחינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: זה מה שמעניין.

עופר רימון: נמצא איתי כל הצוות שלי כאן, הצוות שעובד ביחד, ד"ר אהרון שחר, מנהל אגף טכנולוגיה שאחראי על כל המגמות הטכנולוגיים והמפמ"רים הטכנולוגיים.

עופר רימון: נמצא איתנו יעקב שינבוים שהוא מנהל אגף הסמכות, אסף מנוחין שכבר הזכרתי אותו, שהוא אחראי על י"ג–י"ד, דן פרת שהוא מנכ"ל תעשידע מיסודה של התאחדות התעשיינים.

עופר רימון: הם איתנו מממשים את החזון שהחינוך הטכנולוגי לא יהיה תיאורטי אלא הוא ישלב התנסות של תלמידים בתעשייה.

עופר רימון: אם תרשו לי, אני אשמח לשתף אתכם במצגת ולרוץ מהר ולהראות לכם מה האתגרים שלנו.

רם שפע: נשמח בהחלט.

עופר רימון: יופי.

עופר רימון: הכנו משהו מאוד מיוחד לוועדה הזאת.

עופר רימון: דן ואהרון, יעקב, אסף ואני ישבנו שלושה ימים והכנו לכם הפתעה לקראת הוועדה.

רם שפע: אנחנו מוכנים לראות.

רם שפע: אני אומר שאתה יכול לשתף את המצגת.

עופר רימון: יופי, אז בואו נתחיל לרוץ על השקפים.

עופר רימון: אני אעשה את זה מאוד מהר כי אני רוצה להשאיר מקום לשאלות.

רם שפע: אנחנו רואים את המצגת.

עופר רימון: בעצם מה עשינו כאן?

עופר רימון: חשבנו הצוות, מה יכול לעניין אתכם?

עופר רימון: אנחנו בעצם סיכמנו עשור בחינוך הטכנולוגי ונכנסים לעשור חדש, אז מה שעשינו לכם, סיכום קצר של מה שעשינו בעשור האחרון בחינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: אני כאן רק בדבר אחד חלוק עם אביגדור ידידי הטוב, שאנחנו כבר לא נמצאים במצב של לפני עשר שנים שהייתה דעיכה בחינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: אנחנו לדעתנו נמצאים בתור הזהב.

עופר רימון: בואו נתחיל לראות במהירות.

עופר רימון: בואו נעבור שקף.

רם שפע: אנחנו עכשיו בתור הזהב?

רם שפע: מתי הוא מתחיל?

עופר רימון: תור הזהב מתחיל מזה שהתחלנו את העשור עם 118,000 תלמידים.

עופר רימון: אנחנו נמצאים עם מעל 160,000 תלמידים, גידול של 46,000 תלמידים.

עופר רימון: זה חלק מתור הזהב.

עופר רימון: בואו נעבור לשקף הבא.

עופר רימון: התחלנו ב-4,700 י"ג–י"ד במשרד החינוך.

עופר רימון: אנחנו נמצאים במעל 8,000.

עופר רימון: זה חלק מתור הזהב.

עופר רימון: בואו נמשיך הלאה.

עופר רימון: לפי מכון טאוב, הגורם המרכזי שמביא לצמצום הנשירה בעשור האחרון במערכת החינוך הוא החינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: בואו נמשיך הלאה.

עופר רימון: הרבה מאוד מגמות, חלקן חדשות.

עופר רימון: פה תחבורה מתקדמת.

עופר רימון: סייבר ודברים אחרים הם חלק מהיכולת שלנו לתת מענים מותאמים לתחומים שפורצים היום קדימה.

עופר רימון: נמשיך הלאה.

עופר רימון: דיברנו על מספר הלומדים בי"ב עד י"ג, אבל בואו נדבר גם על זכאות לבגרות.

עופר רימון: עלינו מ-53.7% ל-65.2%.

עופר רימון: בואו נדבר על זכאות לתעודת בגרות טכנולוגית-מדעית איכותית, זה הקטר שיוביל את המשק, ילדים שלומדים 5 יחידות אנגלית, 5 מתמטיקה, 5 פיזיקה ו-10 הנדסת תוכנה.

עופר רימון: גדלנו מ-8.3% ל-15%.

עופר רימון: זה גידול מדהים.

עופר רימון: על הנשירה דיברנו.

עופר רימון: על התנסות בתעשייה, בתחילת העשור לא היה ילד אחד בחינוך הטכנולוגי שהיה משולב בתעשייה.

עופר רימון: 18,000 תלמידים בשנה היום משולבים בתעשייה.

עופר רימון: בואו נמשיך הלאה.

גדי יעקב: עופר, כשאתה אומר תעשייה אתה מדבר על תעשידע, נכון?

עופר רימון: לא.

עופר רימון: כשאני מדבר על תעשייה, אני מדבר על התעשייה הישראלית.

עופר רימון: אני מדבר על ילד שלומד מכונאות רכב או חשמל רכב או אוטומציה ברכב והוא נמצא במוסך.

גדי יעקב: למעט רכב, שאת הרכב אני מכיר, יש עוד נושאים שהם בחוץ?

גדי יעקב: כי אז אתם עובדים כאילו כמונו בנושא חוק החניכות.

עופר רימון: כל מה שאנחנו עושים למדנו מכם, נתחיל מזה, אבל אנחנו עושים את הפעולה הזאת באמצעות הידידים שלנו, השותפים שלנו וגם ספקים שלנו.

עופר רימון: ככה זה אצלנו, הכול ביחד, ודן יספר איך אנחנו עושים את זה ומה המתודולוגיה וכו'.

עופר רימון: הדבר הבא שעשינו במהלך העשור זה את נושא ההסמכות.

עופר רימון: לא היה מערך הסמכות במשרד החינוך.

עופר רימון: בנינו מערך שלם של הסכמות והיום 58% מהתלמידים שלנו מוסמכים.

עופר רימון: דרך אגב, אני אספר לכם חידוש.

עופר רימון: מערכת השקיפות של המשרד שעד היום הציגה רק זכאות לבגרות, מציגה היום גם את נושא ההסמכות הטכנולוגיות כחלק מהתפוקות של מערכת החינוך.

עופר רימון: בהחלט הישג גדול לדעת כולנו.

עופר רימון: הדבר הבא, קידום של תלמידות בנושא מגמות טכניות כמו אלקטרוניקה, הנדסת מכונו וכו'.

עופר רימון: שם יש לנו עוד הרבה עבודה.

עופר רימון: אני עדיין לא גאה במספרים האלה.

עופר רימון: בואו נמשיך הלאה.

עופר רימון: מגזר חרדי - אנחנו התחלנו את העשור מ-7%, עלינו ל-14%.

עופר רימון: הלומדים בי"ג–י"ד במגזר החרדי הוא 2%, עלו ל-15%.

עופר רימון: במגזר הערבי עלינו - - -

רם שפע: עופר, שאלת תם.

רם שפע: היה גם גידול כללי במספר הלומדים במערכת החינוך?

עופר רימון: כן.

עופר רימון: אם נחזור אחורה, הראיתי שמספר הלומדים גדל בערך ב-46,000 תלמידים.

רם שפע: אני שואל האם היה גידול במספר התלמידים הכללי במערכת החינוך, לא רק בחינוך המקצועי.

עופר רימון: התשובה היא שכן.

עופר רימון: יש לנו גידול טבעי אבל החינוך הטכנולוגי משיג את הגידול הטבעי.

רם שפע: נראה לי שראוי לציין כשמציגים מצגת כזאת, בכמה הגידול משיג.

רם שפע: לצורך העניין, גם החינוך החרדי מ-7% ל-14%, מצוין, אני מאוד שמח אבל מה היה הגידול הכללי במגזר החרדי בקרב הלומדים בבתי הספר?

עופר רימון: תראה, כשאתה מסתכל על אחוזים, זה לא הנושא, כי אם היינו בתחילת העשור עם 7% מ-י' עד י"ב של תלמידים חרדים ואנחנו נמצאים ב-14%, זה מכיל בתוכו את הגידול הטבעי, כי האחוז הוא תמיד אחוז מסך הלומדים, לכן אתה יכול להגיד כותרת, אנחנו הגדלנו פי שניים את שיעור התלמידים בחינוך החרדי.

עופר רימון: תסתכל משהו יותר יפה - בי"ג–י"ד היינו ב-2%.

עופר רימון: 72 תלמידים מהמגזר החרדי למדו אצלנו בי"ג–י"ד.

רם שפע: חבר הכנסת יוסי טייב רוצה לשאול אותך שאלה.

יוסף טייב: אני באמת שמח מאוד על הצגת הנתונים אבל אני מקבל עשרות פניות, עכשיו ממש באמצע הוועדה, של מנהלי תיכונים טכנולוגיים חרדים שמתלוננים על זה שעוד שלושה שבועות מתחילים את שנת הלימודים.

יוסף טייב: זה יפה מאוד להציג שאנחנו הכפלנו את הכול.

יוסף טייב: בסופו של דבר מדובר בכיתות שהן לא ממוחשבות.

יוסף טייב: הציבור החרדי נמצא רחוק רחוק ועומד הרבה הרבה מאחור.

יוסף טייב: איך משרד החינוך חושב לפתוח את שנת הלימודים בעוד שלושה שבועות כשאותם תלמידים לא יכולים ללמוד בלמידה מרחוק?

יוסף טייב: אין אופציה כזאת.

יוסף טייב: אותן כיתות לא ממוחשבות, תלמידים, אין להם מחשבים.

יוסף טייב: איך אתם עומדים בדבר הזה?

עופר רימון: אני לא הבנתי.

עופר רימון: יש לנו איזשהו פער, בוא תסביר לי אותו.

עופר רימון: אני התחלתי את ההצגה כשאמרתי איך משרד החינוך נערך למצב שהשנה תתחיל בלמידה מרחוק ב-900 בתי ספר טכנולוגיים.

עופר רימון: אתם רוצים שאחזור ואסביר את זה שוב?

יוסף טייב: כן.

עופר רימון: מה השאלה?

עופר רימון: מה אתם רוצים שאני אענה?

יוסף טייב: איך אתם מכינים את עצמכם פחות משלושה שבועות לכניסה ללימודים, כשבתי ספר תיכוניים טכנולוגיים חרדים, אין להם מושג איך הם מתחילים בכלל עם הדבר הזה של למידה מרחוק?

יוסף טייב: אין תשתיות, אין לתלמידים מחשבים.

יוסף טייב: איך אתם עושים את זה?

יוסף טייב: על הנייר זה נראה מאוד יפה.

יוסף טייב: תכל'ס בשטח איך עושים את זה?

עופר רימון: נראה לי שאנחנו פונים כרגע לנושא ספציפי ואתה לא רואה את התמונה הגדולה.

רם שפע: עופר, נראה לי שאין צורך בהערה הזאת.

רם שפע: אני מבקש עכשיו שתתייחס לשאלה הספציפית של חבר הכנסת טייב ואחרי זה לשאלה של טאהא שמייד תגיע.

עופר רימון: אז לענות על המגזר החרדי עכשיו?

רם שפע: כן.

עופר רימון: לגבי המגזר החרדי, תראה, בעולם החרדי הייתי מחלק את בתי הספר לשניים.

עופר רימון: מתוך 1,600 בתי ספר, אנחנו מעריכים שבערך 200 יכולים לקבל את כל הפתרונות שאנחנו נותנים, התשתית ללמידה סינכרונית וא-סינכרונית, מחשבים, אינטרנט והכול.

עופר רימון: החלק האחר עדיין מהסס להיכנס לזה או לא.

עופר רימון: הבקשה הייתה לייצר להם תשתית ללמידה מרחוק.

רם שפע: לא הבנתי.

רם שפע: עופר, אתה דיברת מקודם על 900 בתי ספר.

רם שפע: איזה 1,600 בתי ספר?

יוסף טייב: אנחנו מדברים על התיכונים הטכנולוגיים.

עופר רימון: במגזר החרדי יש 1,600 בתי ספר.

עופר רימון: הם נחלקים לבתי ספר של תלמידות ושל תלמידים.

עופר רימון: זה מופרד.

עופר רימון: בתי הספר של התלמידות הם בתי ספר מ-א' עד ח' ומ-ט' עד י"ב.

עופר רימון: בתי הספר של הבנים נחלקים לבתי ספר א' עד ח' ואז ט' עד י"א, זה ישיבה קטנה ואחר כך יש את הישיבה הגדולה, בזה אנחנו לא מתעסקים.

וליד טאהא: עופר, מה הקשר לשאלה של חבר הכנסת?

וליד טאהא: הוא מדבר על בתי ספר שלא מוכנים לפתיחת שנת הלימודים, אז מה אתה עושה כדי להכין אותם?

עופר רימון: אני מנסה לענות על זה.

רם שפע: אוקיי, לא הרגשנו ככה עד עכשיו אבל אני מקווה שתתקן את הרושם.

עופר רימון: יש חלק מבתי הספר שהפתרון הכללי שאנחנו נותנים לבתי הספר הרגילים מתאים להם.

עופר רימון: לכל בתי הספר האחרים שלא מוכנים להכניס אינטרנט, מחשבים, וידאו לבתי הספר, אנחנו נותנים להם פתרון של למידה סינכרונית וא-סינכרונית על גבי תשתיות אודיו.

עופר רימון: אנחנו נאפשר בפעם הראשונה לבתי הספר האלה, לכל אחד, אנחנו נממן את זה, להתחבר לתשתית.

עופר רימון: יש חברות שנותנות תשתית ללמידה סינכרונית וא-סינכרונית.

וליד טאהא: אפשר לפתוח בית ספר טכנולוגי בלי הסכמה מראש על התשתיות האלה?

וליד טאהא: זה אפשרי מבחינת היגיון פדגוגי?

רם שפע: אנחנו שואלים אותך שאלה פשוטה, תענה בכן או לא.

רם שפע: האם יש בתי ספר טכנולוגיים מהחינוך החרדי שלא מוכנים להכניס אמצעים טכנולוגיים לבית הספר?

עופר רימון: לא.

רם שפע: הבנו כרגע שיש כאלו, אז אין כאלו, אז על איזה בתי ספר אתה מדבר?

רם שפע: אני באמת לא מבין.

רם שפע: אני שואל בכנות.

עופר רימון: יש בתי ספר במגזר החרדי שלא מוכנים להשתמש באינטרנט ובתקשורת וידאו.

עופר רימון: זה חדש לכם?

וליד טאהא: לא, לא, אנחנו ממקדים את זה לבתי ספר טכנולוגיים.

וליד טאהא: יש כאלה שלא מוכנים להתחבר לאינטרנט?

עופר רימון: כן.

רם שפע: הרגע אמרת לא.

רם שפע: אני לא מבין.

יוסף טייב: לגבי כלל הציבור החרדי, יש לנו ב-14:00 ועדה ונדבר על הנושא הזה שם.

יוסף טייב: כרגע אנחנו מדברים על תיכונים טכנולוגיים.

יוסף טייב: לשם כך התכנסה הוועדה.

יוסף טייב: בבקשה ממך, אם תוכל להתמקד על תיכונים טכנולוגיים, האם קיימים כאלו?

יוסף טייב: אמרת שאין כאלו שלא מוכנים להכניס טכנולוגיה ווידאו ולמידה מרחוק.

עופר רימון: לא, יש הרבה בתי ספר במגזר החרדי שמעדיפים להיות בתקשורת אודיו ולא בתקשורת אינטרנט.

עופר רימון: זה זכותם.

עופר רימון: אני לא יודע למה זה כזה סנסציה.

עופר רימון: אם יש לי בית ספר שהוא לא מוכן שהתלמידים שלו יהיו ברשת האינטרנט, אנחנו מכבדים את זה.

עופר רימון: זה כל מה שאמרתי.

יוסף טייב: אוקיי.

יוסף טייב: אותם בתי ספר שכן מוכנים, איך אתם נערכים לשנת הלימודים תשפ"א בעוד פחות משלושה שבועות כשהם נמצאים רחוק רחוק והרבה אחורה לעומת שאר התיכונים הטכנולוגיים הכללים?

עופר רימון: כל בית ספר חרדי שאין לו בעיה עם האינטרנט, אותו הסבר שאני נתתי קודם על ההיערכות של בית ספר כללי, קורה גם בבית ספר חרדי.

עופר רימון: בית ספר חרדי שיש לו בעיה עם האינטרנט, תפיסת הפתרון היא תקשורת אודיו.

רם שפע: טוב, יש פער בינינו.

רם שפע: אנחנו אחרי זה נתמקד בזה עוד פעם בדיון על החינוך החרדי.

רם שפע: תמשיך בבקשה.

עופר רימון: אני יכול לחזור ברשותך למצגת?

רם שפע: כן, כן, אתה בדיוק ממשיך עכשיו לחינוך בחברה הערבית.

רם שפע: זה בדיוק המשך.

עופר רימון: לגבי החברה הערבית שמאוד יקרה לליבנו, אתם רואים שבתחום של י' עד י"ב, בעשור האחרון לא היה גידול, עלו מ-25% ל-26%, אבל נזכיר שהייצוג שלהם בחינוך הטכנולוגי הוא מאוד יפה, הוא אפילו יותר גדול מהייצוג שלהם באוכלוסייה.

עופר רימון: לגבי הלומדים בי"ג–י"ד, כאן אני שמח לראות שאנחנו גדלנו מ-4% ל-6%.

עופר רימון: זה לא מספיק לנו.

עופר רימון: אנחנו רוצים יותר ועובדים על זה.

עופר רימון: בואו נמשיך הלאה.

וליד טאהא: אני רוצה לשאול שאלה בנקודה הזאת ספציפית, עופר רימון.

וליד טאהא: אני רואה הבדלים גדולים מאוד באחוזים.

וליד טאהא: אנחנו לא מדברים על מספרים, מדברים על אחוזים.

וליד טאהא: בין תלמידים טכנולוגיים בחברות השונות, אני מתכוון לחברה החרדית, יש הבדל עצום בין התלמידים שנמצאים בבתי ספר טכנולוגיים לבין החברה הערבית.

וליד טאהא: החברה הערבית אמורה לכלול גם את הדרוזים והבדואים, אבל כמו בכל המקרים, מדינת ישראל יודעת לחלק את החלקים לעוד חלקים.

עופר רימון: זה לא מתוך כוונה כזאת.

וליד טאהא: למה יש כאלה אחוזים תהומיים בפער בין כל אחד מהמגזרים, לטעמך?

וליד טאהא: למה יש את ההבדלים האלה?

עופר רימון: אני אסביר לך.

עופר רימון: תראה, י"ג–י"ד פעם לא היה פתוח לחברה הערבית.

וליד טאהא: י'–י"ב, עזוב י"ג.

עופר רימון: בי'–י"ב המצב בחינוך הטכנולוגי בחברה הערבית הוא מעולה.

עופר רימון: יש לנו הרבה מאוד מגמות בחברה הערבית.

עופר רימון: אני אגיד לך עוד משהו מדהים על החינוך הטכנולוגי בחברה הערבית, שאני לא יודע לענות עליו, אולי אתה תוכל להסביר לי.

עופר רימון: בחברה היהודית אין לנו כמעט תלמידות למשל שלומדות אלקטרוניקה, מעט תלמידות שלומדות הנדסת תוכנה, מעט תלמידות שלומדות הנדסת מכונות.

עופר רימון: זה נחשב כאילו מקצועות גבריים.

עופר רימון: דווקא בחברה הערבית אנחנו לא מוצאים את זה.

עופר רימון: יש הרבה מאוד תלמידות שלומדות אלקטרוניקה, הנדסת תוכנה, לא פחות מהבנים, ואנחנו לא הצלחנו לפצח את זה.

עופר רימון: יש אולי אפילו סטיגמה שבמגזר היהודי כאילו יותר ליברלים, אבל דווקא כאן אנחנו רואים הרבה מאוד תלמידות לומדות אלקטרוניקה, הנדסת תוכנה והנדסת מכונות, שזה מקצועות שבחברה הלא-ערבית כאילו יותר גבריים.

עופר רימון: אנחנו מאוד שמחים על זה אבל לא ממש מצליחים להסביר את זה.

וליד טאהא: אוקיי.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: עופר, יש לך עוד משהו להציג?

עופר רימון: כן, בטח, אני רוצה להמשיך הלאה ואני אסיים.

עופר רימון: בואו נרוץ הלאה בשקפים.

עופר רימון: אחד הדברים שאנחנו משקיעים עליו המון אנרגיה זה על הנושא של הכוונה בבחירה.

עופר רימון: אנחנו עובדים מאוד חזק על כיתות ט' כדי להביא את הילדים לראות מה זה טכנולוגיה, מה זה שוק העבודה, לחשוף אותם לזה וגם לעודד בכיתה א' תלמידות ללכת לכיוון חינוך טכנולוגי.

עופר רימון: אנחנו גם נכנסים לשלבי הגיל המוקדמים.

עופר רימון: יש לנו המון עבודה בבתי ספר יסודיים וחטיבות ביניים, כי טכנולוגיה זה שפה ואנחנו רוצים להתחיל את זה כבר בבית ספר יסודי.

עופר רימון: בוא נעבור הלאה ונסיים את המצגת.

עופר רימון: יריד טכנולוגי - שנה שעברה לצערנו לא יכולנו לעשות את היריד הטכנולוגי בגלל הקורונה.

עופר רימון: שנה לפני זה כבר היו לנו 30,000 תלמידים שהיו ביריד הטכנולוגי.

עופר רימון: אנחנו מקווים שהשנה נוכל לעשות אותו, ואם לא, נעשה אותו מרחוק.

עופר רימון: בואו נמשיך הלאה.

עופר רימון: ככה נראית תעודת הסמכה שלנו.

עופר רימון: אני אעצור כאן ואני מאוד אודה לך אם תוכל לאפשר גם לשותפים שלנו, לדן פרת לדבר, לד"ר אהרון שחר, לאסף מנוחין וליעקב.

עופר רימון: אני חושב שהם יוכלו להגיד דברים מאוד מעניינים.

רם שפע: אני מאוד רוצה שהם ידברו, אנשים ראויים מאוד.

רם שפע: אני לא יודע אם נצליח לתת לכולם אבל בהחלט לחלקם.

רם שפע: חבר הכנסת טאהא, אתה רוצה לשאול אותו משהו לפני כן?

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: אני דווקא מתרשם שעופר ידידי הוא תמיד אופטימי והוא נותן תמונה שכאילו מה שיש לו על המצגת זה בהכרח מה שיש בשטח.

וליד טאהא: מה לעשות, אני בניגוד לעופר ידידי רואה בשטח דברים אחרים לחלוטין.

וליד טאהא: מה שיש במצגת שלך, אני סומך על הכישורים הטכנולוגיים שלך, עופר, כי לא סתם אתה נמצא במקום הזה.

וליד טאהא: אני יודע, ידידי היקר עופר, על עשרות, מאות בתי ספר שאינם מחוברים לתקשורת ואינם מוכנים ללמידה מרחוק, גם בבתי ספר שיש בהם מגמות טכנולוגיות.

וליד טאהא: לפעמים ההגדרות מבלבלות.

וליד טאהא: אלקטרוניקה לומדים בבית ספר עיוני רגיל אבל אנשים תופסים בית ספר טכנולוגי כמשהו ייחודי ללמידה טכנולוגית.

וליד טאהא: הנושא השני, עופר, יש גם תהום פעורה בתפיסה בין מה שאתה מציג לבין מה שהחברה תופסת חלק מבתי הספר הטכנולוגיים.

וליד טאהא: הייתי פעם במקום הזה באגף חינוך.

וליד טאהא: לפעמים נלחמים כדי שבית ספר כזה ישרוד למרות שאתה והגורמים האחרים במשרד, לומר גם משפט לטובתכם, עשיתם את כל אשר הייתם צריכים לעשות מבחינת ציוד ודברים אחרים, אבל התדמית לא מאפשרת שרידות של בית הספר, ובשלבים מסוימים חשבנו לסגור בתי ספר כאלה כי לא המשרד ולא הרשויות הצליחו לשווק את זה טוב עבור האוכלוסייה, אז אני לא יודע על איזה מספרים אתה דיברת.

עופר רימון: אולי, ידידי, נעשה סיור ביחד, אתה ואני עם הצוות שלי, נתחיל בבית ספר השלום בשייח דנון, ומהצפון נרד עד הדרום, נעבור איפה אתה רוצה, באום אל פאחם עד המגזר הבדואי.

עופר רימון: נראה את הדברים ביחד, נדבר עם מנהלים.

עופר רימון: נתחיל בבית ספר השלום ששם סאמח עשה תוכנה, הכניס תוכנית לימודים שהיום כל בתי הספר, גם היהודים וגם הלא-יהודים לומדים אותה בהנדסת תוכנה, ואני חושב שאתה תראה דברים שאתה לא מכיר.

עופר רימון: אולי נעשה סיור כזה, מה אתה אומר?

וליד טאהא: כבוד לנו, אבל נעשה סיור - - -

עופר רימון: כבוד לנו, לא כבוד לכם.

וליד טאהא: אבל נעשה סיור גם לבתי ספר שאתה לא נקבת בשמות שלהם.

עופר רימון: אתה תחליט לאיזה בתי ספר, לא אני.

וליד טאהא: אני מכיר את העשייה האישית שלך ואת ההשקעה שלך ואני באמת מברך אותך על זה, אבל יש עדיין תהום פעורה בין מה שאנחנו רואים כמשהו תיאורטי לבין המצב בשטח, ואנחנו דווקא מדברים על בתי הספר שאין להם את כל הכלים כדי להתנהל בצורה טובה, כי מה לעשות, אנחנו באים מהשטח ואנחנו רוצים לדבר בשם אלה שאין להם את האמצעים ואין להם את הכלים.

וליד טאהא: לא באנו להתנגח חלילה וחס ואין כוונות כאלה.

וליד טאהא: אנחנו צריכים לעשות את כל מה שצריך כדי להביא את מערכת בתי הספר בכל השמות שלהם, טכנולוגי ואחר, לרמה - - -

עופר רימון: אני אומר לך, בוא נעשה סיור אתה, אני, עבדאללה חטיב.

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: הנקודה השנייה, אני מניח שאחרים ישיבו עליה, לא אתה.

וליד טאהא: היושב-ראש, אני רוצה להבין לגבי הביקור סדיר בבתי ספר שבאחריות משרד העבודה.

וליד טאהא: מי למעשה עושה את הביקור סדיר בבתי הספר האלה?

וליד טאהא: האם קציני הביקור סדיר ברשויות, שהם שייכים למשרד החינוך, הם גם עושים את העבודה של ביקור סדיר בבתי הספר האלה?

וליד טאהא: זאת שאלה ראשונה.

וליד טאהא: אני דורש ממך, היושב-ראש, להביא תשובות חד משמעיות לגבי הגדרות בתי הספר שבאחריות משרד העבודה כבתי ספר אקסטרניים.

וליד טאהא: הגיעה העת שהם לא יהיו מחוץ למסגרת, אקסטרניים.

וליד טאהא: הדבר האחרון שאני רוצה לדבר עליו, שגם דורש ממך שיתנו תשובה חד משמעית אפילו עם לוח זמנים.

וליד טאהא: מתי יתחילו להבין שצריך לתת הכרה בציונים בית-ספריים, ציוני מגן גם לבתי ספר אלה?

וליד טאהא: הם גם במדינת ישראל, אגב, מנוהלים גם על ידי משרד ממשלתי של מדינת ישראל, אז מתי נתייחס אליהם כמו כל בתי הספר במדינה?

וליד טאהא: תודה רבה.

רם שפע: עופר, השאלה האחרונה הייתה מופנית אליך והשאלה על הביקורים, אני מניח שמשרד העבודה יודע לענות.

עופר רימון: אני מרגיש שאולי כדאי שגם הצוות יענה על חלק מהשאלות.

רם שפע: אז קדימה, בבקשה, מי שרוצה.

רם שפע: אנחנו לא מתנגדים.

רם שפע: מי שמוסמך, שיענה על השאלה.

עופר רימון: כל הצוות שלי הגיע לכאן.

וליד טאהא: מי מבין הצוות מוסמך לתת תשובות?

וליד טאהא: בבקשה, שיענה.

עופר רימון: אהרון, דן, בקשה תדברו.

אהרון שחר: הייתי רוצה לדבר על הנושא של התדמית.

אהרון שחר: התדמית של המגמות הטכנולוגיות בהחלט עמד בעוכרי המגמות הטכנולוגיות.

אהרון שחר: אני חושב שבעידן של העשור האחרון יש תנופה, יש הכרה בחינוך הטכנולוגי.

אהרון שחר: אנחנו רואים איך החינוך הטכנולוגי מקדם את מיומנויות המאה ה-21 לשוק העבודה העתידי, שהוא נותן מענה הולם.

רם שפע: איזה תנופה אתה מתכוון, במספרים או באיכות הלמידה?

אהרון שחר: באיכות הלמידה בעיקר וגם במספרים.

אהרון שחר: זה גם מוכיח את עצמו.

אהרון שחר: דבר נוסף, כדי להבין באיזה טכנולוגיות אנחנו מתעסקים, לשם כך נוצר היריד הטכנולוגי ששם מגיעים מפאר התעשייה של מדינת ישראל, ומעל 30,000 תלמידים באו וראו.

רם שפע: אני חייב לשאול שאלה, סליחה שאני קוטע אותך, זה אולי מחזיר אותנו טיפה אחורה, אבל אני מקבל פה תוך כדי דיווח או טענה שיש איזשהו פער בנתונים שהצגתם ביחס לצמיחה או צניחה במספר הלומדים בחינוך הטכנולוגי.

רם שפע: אני אשמח שתיישרו את הפער, לפחות ממה שאנחנו מבינים.

רם שפע: אני מקריא רגע הודעה שקיבלתי לגבי נתונים על מספר התלמידים בחינוך הטכנולוגי שהוצגו על ידי עופר.

רם שפע: "אם מחשבים את שיעור התלמידים בחינוך הטכנולוגי בחטיבה העליונה כפי שהציג, קרי, 164,000 תלמידים בתש"פ, אז ביחס למספר הכולל של התלמידים בחטיבה העליונה, שזה 450,000, עולה ששיעור התלמידים בחינוך הטכנולוגי ירד מ-39% בשנים הקודמות ל-36% בשנה הנוכחית, האחרונה".

רם שפע: מה אני מפספס פה, שהצגתם צמיחה ואני מזהה פה ירידה?

רם שפע: אני מקווה שאני טועה.

עופר רימון: אז אני אענה.

עופר רימון: אהרון, תרשה לי לענות על זה בבקשה.

רם שפע: כן עופר, בבקשה.

עופר רימון: הנתונים שלי יש ביד, ואני אשמח אם תפנה אלי את הגורם שטוען אחרת, שבתחילת העשור היינו באזור ה-35% ובסוף העשור אנחנו ב-40%.

עופר רימון: אם למישהו יש נתונים אחרים, אני מציע שתפנה אותו אלי, ניכנס ונראה איפה הטעות, אצלנו או אצלם.

רם שפע: צוהריים טובים אתי, מחלקת המחקר והמידע של הכנסת, נשמח שתעזרי לנו ליישב את הסוגיה כי זה נראה לי פער די משמעותי.

אתי וייסבלאי: תודה רבה.

אתי וייסבלאי: כמו שנאמר על ידך, אם אנחנו לוקחים את הנתונים שהוצגו על ידי עופר רימון מקודם, שדיבר על 164,000 תלמידים בחינוך הטכנולוגי בשנת הלימודים תש"פ, ומחשבים את שיעור התלמידים בחטיבה העליונה על פי נתוני "מבט רחב" של משרד החינוך, שזה 450,000 בחינוך הרגיל, אז יוצאים לנו 36.4% מהתלמידים בחטיבה העליונה הם תלמידי החינוך הטכנולוגי, כבשנים קודמות, שזה נתונים שמופיעים במסמך שלנו על החינוך הטכנולוגי, דובר על כ-39% מהתלמידים בחטיבה העליונה שלמדו בחינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: אדוני, אני מציע שאנחנו נבדוק מה המכנה ומה המונה.

עופר רימון: מציע שנראה את הנתונים האלה ונחזור אליך.

עופר רימון: אני לא יודע למה את מתכוונת ב"מבט רחב".

עופר רימון: את חייבת להוציא גם את המונה וגם את המכנה מאותה מערכת.

עופר רימון: אני מוציא את הדברים מתוך מערכת הקליקסיו של המשרד, שהיא מערכת ה-BI של המשרד, אז בואי ניכנס ביחד, נוציא אותה שאילתה לפי אותו תאריך ונבדוק את הדברים.

עופר רימון: יכול להיות שהטעות אצלנו, יכול להיות שהטעות אצלך.

עופר רימון: בואי נבדוק את הדברים ונחזור ליו"ר הוועדה.

רם שפע: אתי, תודה רבה קודם כל על המידע החשוב.

רם שפע: עופר, אני מקבל את זה שלא תצליחו עכשיו ליישב את הפער.

רם שפע: אני רק אומר שלצערי לאור העובדה שאתמול גילינו טעות די משמעות במצגת שהוצגה לא על ידך אבל על ידי המשרד ביחס לתלמידי החינוך המיוחד, אני מרגיש צורך לדקדק ולוודא את הפרטים כי הם בסוף רלוונטיים.

רם שפע: בין צמיחה לצניחה מפרידה אות אחת ומהות גדולה מאוד, אז היה לי חשוב לוודא.

עופר רימון: תלך ותשאל בשטח מנהלי בתי ספר, תראה את התחושה הכללית.

עופר רימון: אף אחד לא מדבר על צניחה, מדברים על צמיחה.

רם שפע: אני מאמין לך לחלוטין שיש שביעות רצון אבל זה לא קשור.

רם שפע: אם המספרים יורדים, אז צריך להגיד שהמספרים יורדים.

עופר רימון: הם לא יורדים.

רם שפע: מעולה.

רם שפע: אני סומך על אתי שהיא תעדכן אותנו כשתבדקו את זה אחר כך.

רם שפע: זה שאתה אופטימי זה טוב.

רם שפע: גם אני, אבל זה רק צריך להתיישב על המספרים.

רם שפע: אנחנו נבדוק את זה ונחזור.

רם שפע: הכול בסדר.

רם שפע: אהרון, סליחה שקטעתי אותך.

אהרון שחר: אוקיי, אז שוב אני רוצה להגיד שאנחנו לפחות בשנים האחרונות מתעסקים יותר במיומנויות.

אהרון שחר: אנחנו מתעסקים באיך לקבל טכנולוגיות חדשות.

אהרון שחר: עצם העובדה שאנחנו שינינו את כל המבנה של מגמות הרכב לתחבורה מתקדמת, אנחנו נותנים מענה לרכבים של מחר ומוחרתיים.

אהרון שחר: אנחנו הורדנו את כל הטכנולוגיות של הרכבים של קובה ואנחנו עושים את התהליך הזה צעד אחרי צעד בכל המגמות הטכנולוגיות.

אהרון שחר: אנחנו מתעסקים בתעשיית החלל, אנחנו מתעסקים בנושאים של ביוטכנולוגיה, מהתכנון של התרופות המתקדמות.

אהרון שחר: כל מגמה ומגמה אנחנו מקדמים ונותנים מענה.

אהרון שחר: אנחנו נותנים מענה לכל קשת רמות התלמידים שנמצאים במערכת החינוך, מהתלמידים המצטיינים ביותר לתלמידים בעלי ההישגים הנמוכים, ואנחנו נותנים מענה ספציפי והכנה מלאה לקראת יציאתם אל התעשייה העתידית.

רם שפע: אוקיי, תודה רבה.

רם שפע: חבר הכנסת טאהא מחכה בקוצר רוח לתשובות לשאלות שהוא שאל.

רם שפע: דן פרת, אתה רוצה להתייחס?

דן פרת: אני הייתי שמח.

דן פרת: אין לי מטעם תעשידע את התשובות לשאלה הספציפית הזאת, אבל לומר משהו ללמידה המקוונת שעומדת בבתי הספר כשאלה מאוד מאוד חשובה.

רם שפע: נכון.

דן פרת: רציתי לומר שהפרויקט המרכזי של ההתנסות בתעשייה של היציאה של הילדים אל מקומות ההשמה, אל מקומות העבודה, אל המעסיקים, יש לנו ניסיון סך הכול טוב מאוד בניסיון הקצר שצברנו אחרי פתיחת בתי הספר, אחרי פסח בשנה החולפת.

דן פרת: צריך לומר גם כן דבר שקצת לא ברור בשיחה.

דן פרת: בתי ספר טכנולוגיים הם לא לנוער מרקע סוציו-אקונומי חלש.

דן פרת: יש שם ילדים כאלה.

דן פרת: בתי הספר הטכנולוגיים שתעשידע יוצאת אל מקומות ההשמה, נמצאים במנעד מהחזקים ביותר ועד החלשים ביותר, ובמגמות התוכנה, האלקטרוניקה ובמגמות החזקות, שם עובדת הפעילות של הלמידה מרחוק בצורה מיטבית, לפעמים כשיוצאים החוצה אל מקום העבודה בענן הווירטואלי, יותר טוב מאשר בביקור בחברת התוכנה.

דן פרת: גם ביציאה אל מקומות כמו בתי מלון ומוסכים עם נוער חלש יותר, שזה מורכב הרבה יותר והאפשרות להגיע לשם בצורה של מאה אחוז לדעתי היא נמוכה מאוד, עדיין אפשר לייצר וייצרנו את זה כבר, אפשר להראות את זה, שמינהל טכנולוגיה מגיע דרך תעשידע אל בתי הספר האלה דרך מנטורים מהתעשייה.

דן פרת: דבר מאוד מעניין וצריך קצת גם להתעודד - מאגר המנטורים מהתעשייה, מהנדסים, המנכ"לים, בעלי מקצוע, כשמדובר בזום, כשמדובר בלמידה מקוונת, הוא הרבה יותר גדול ואיכותי מכיוון שיש את האפשרות הנוחה הרבה יותר לתקשר עם הילדים.

דן פרת: אפשר ממש לנהל פרויקטים גם עם ילדים חלשים יותר.

דן פרת: נקודה אחרונה.

דן פרת: מהניסיון שלנו - אין בתי ספר שאין להם יכולת לעבוד בלמידה מרחוק מכיוון שמדובר גם על תשתיות ביתיות.

דן פרת: יש בתי ספר, זה מנעד, שיש להם יכולת התחברות מלאה של כל הכיתה ויש בתי ספר באזורים חלשים יותר, אולי להוציא את הפזורה הבדואית, שבהם יש בעיות של נגישות לתשתית האינטרנטית, אבל זה תמיד באחוזים שונים, כלומר אנחנו תמיד מגיעים לחלק מהתלמידים.

דן פרת: דבר נוסף חשוב זה מערך הקורסים און-ליין.

דן פרת: כמו ההתנסות בתעשייה, גם מערך הקורסים, תעשידע העבירה את הקורסים המקצועיים השונים שמתאימים למגמות השונות, שהתלמידים אהבו אותם מאוד, ללמידה מקוונת וזה עובד מצוין.

דן פרת: צריך לראות גם את חצי הכוס המלאה שביציאה למצב שבו אנחנו לא נצליח להגיע לכל תלמיד.

דן פרת: לא תמיד נצליח במאה אחוז איכות אבל הלמידה נעשית.

דן פרת: השנה תצא כשהילדים מקבלים למידה משמעותית ולאט לאט אנחנו נכנסים לשאלות המרכזיות יותר לא רק של התשתית והטכנולוגיה, אלא מה שנקרא פדגוגיה מקוונת של למידה מרחוק שאנחנו בעצם לא רק סופרים את הילדים שנכנסו לזום ורושמים הצלחה, אלא פשוט מודדים ומעריכים את האפקטיביות של הפעילות הזאת, באיזה מידה התרחשה למידה משמעותית שאפשר למדוד בה את ההישגים.

דן פרת: יצאנו לדרך וההישגים בזמן קצר מאוד, אני חושב, של מינהל טכנולוגיה בכלל, הם מאוד גבוהים.

רם שפע: דן, תודה רבה.

רם שפע: הדיון הולך ומתפתל בין כל מיני נושאים.

רם שפע: אין שום ספק שחשוב מאוד לשמוע על המהות של ההתקדמות של התלמידים מכל שכבות האוכלוסייה.

רם שפע: מה שאני רוצה לוודא, שבדקות שנותרו לנו אנחנו נעביר את השרביט לשוש נחום ששולטת ככל שאני מבין, בפרטים, ובעצם נחזור לאתגרים שהציף בתחילת הדיון גד יעקב, כדי לשמוע גם על בחינות הבגרות, גם על ציוני המגן ועל מה הולך לקרות בשנה הקרובה עם המקומות שבהם יש אי-הסכמה בין המשרדים, וזה בסדר, אבל אנחנו רוצים לוודא שאנחנו מבינים את הפערים.

צופית גולן: רם, גם הנהגת ההורים תשמח להתייחס.

רם שפע: צופית, אני הרגע וידאתי שאת בזום כדי לתת לך להתייחס.

רם שפע: אל חשש.

רם שפע: שוש, בבקשה.

שוש נחום: צוהריים טובים לכולם, אני אפתח ואני אומר שיש לנו שיח מצוין עם גד.

שוש נחום: בעקבות הישיבה הקודמת שהיה גם המנכ"ל של המשרד, נתבקשו בעצם לארבע משימות: משימה ראשונה הייתה לוודא שמתווה הבגרויות לתשפ"א יהיה כך שבכל מה שקשור לשתי קבוצות, מה שנקרא, בתי הספר, יהיה שוויון מיטבי.

שוש נחום: במה?

שוש נחום: אחד, בפריסת המועדים.

שוש נחום: לא יהיה יותר מצב שיהיה מועד ספטמבר לאלה וכו'.

שוש נחום: שניים, בנושא הניקוד, תיכף אני אסביר במה דברים אמורים.

שוש נחום: שלוש, והיה ובמתווה של המשרד יהיה אפשרות לצמצם היבחנות חיצונית כזו או אחרת, אזי כל מה שיחול על התלמידים של משרד החינוך, יחול גם על בתי הספר של משרד העבודה, וזה הכנו כבר, זאת אומרת שכשיתפרסם המתווה לא תהיה בעיה.

שוש נחום: לגבי התאמות לתלמידים בהיבחנות, סוכם שעד נובמבר דוד גל יישב עם גדי ויסדיר את הנושא הזה.

שוש נחום: נכון גם לגבי כל הנושא של הרישום מול המנב"סנט, זאת אומרת, כל שנוגע לשנת הלימודים תשפ"א בהיבחנות, במועדים, בניקוד וכו', אנחנו מסונכרנים לחלוטין.

שוש נחום: עכשיו אני עוברת לשאלות הבאות.

שוש נחום: משרד החינוך למעשה מנפיק שתי תעודות סיום במה שנקרא, הגבוהות ביותר שלו.

שוש נחום: אחת היא מה שנקרא תעודת הבגרות, והשנייה, התוספתי של המגמות הטכנולוגיות, היא גם אותה הסמכה טכנולוגית.

שוש נחום: אני מתייחסת כרגע לפרק של תעודת הבגרות, לא למה שנקרא המגמות הטכנולוגיות.

שוש נחום: כל תלמיד באשר הוא, ולא משנה אם הוא אינטרני או אקסטרני מחויב ל-X מקצועות חובה, למתמטיקה, אנגלית ושפה ולמורחבים, בין אם הם טכנולוגים או בין אם עיוניים.

שוש נחום: לפרק הזה אנחנו צריכים בעצם להחיות מחדש את אותה ועדה של 2015 ואנחנו בדיבור עם גדי.

שוש נחום: אנחנו מתכננים במהלך תשפ"א להיכנס לעניין הזה כדי לעשות את ההסדרה, משום שמבחינתנו ברגע שתלמיד מקבל פטור מחוק חינוך חובה ובתי הספר של משרד העבודה הם לא עם סמלי מוסדות החינוך, אנחנו צריכים להסדיר את זה ואז אנחנו נעשה את אותו הליך פיקוחי.

שוש נחום: אני מאוד אופטימית כי אני חושבת שזה מהלך נכון שאנחנו נגיע להסדרה, ומוסכם על גדי שאיך שאנחנו מתחילים את השנה, אנחנו ישר מתיישבים ומתחילים, כי צריך לזה גם יועצים משפטיים, גם סמלי מוסד, כל מיני מערכות שונות.

שוש נחום: אנחנו נצטרך את המנכ"ל החדש של המשרד החדש, אני צריכה להסביר לו את כל המהלך וכו', אבל אני חושבת שזה יכול להיות בהדרגה.

שוש נחום: כל הסיפור של ציוני הגשה או לא ציוני הגשה או מגן או לא מגן יושב על מה שניתן באינטרני, היסטורי לאורך כל השנים, זאת אומרת זה לא דבר שאני יכולה לנתק, כי למשל תלמידים אינטרניים חייבים לעשות דברים שהתלמידים האקסטרניים לא צריכים לעשות, כמו השכלה כללית, כמו מעורבות חברתית, זאת אומרת זה לא רכיב שאני יכולה רק לתלוש ולהגיד, את זה אני רוצה ואת זה לא.

שוש נחום: זו עסקה שלמה שאנחנו צריכים לראות איך אנחנו מסדירם אותה.

שוש נחום: אני אופטימית.

שוש נחום: כבר ישבנו, וגדי יעיד, והתחלנו קודם כל להסדיר את זה.

רם שפע: יש לי שאלה.

רם שפע: רק על עצמי שאני יכול להעיד שכבר שנים אני שומע שעוד רגע המשרדים מצליחים למצוא פתרון, לכן אני מתקשה להיות אופטימי על התיאור שבו השיח מצוין ביניכם וכולם מדברים מעולה.

רם שפע: זה מעודד ומשמח את הוועדה אבל אני מסתכל פה על כל מיני דיונים שהיו בוועדת חינוך בעבר ובערך אותם סיכומים היו גם בעבר.

שוש נחום: תראה, אני יכולה להעיד רק על עצמי.

שוש נחום: אני נכנסתי לעניין הזה במיידי ומייד קיימנו את הישיבות ויש לנו את המתווה ויש לנו סיכומי פגישה.

שוש נחום: אני אצטרך להוכיח את עצמי.

שוש נחום: תזמין אותי באוקטובר ותשאל, שוש, מה עשית, מה לא עשית, איך עשית?

שוש נחום: אני לא יכולה להעיד מה היה לפניי, אני יכולה להגיד רק עליי.

רם שפע: בתקווה גדולה שאנחנו נאריך ימנו פה ושנוכל לעשות את זה.

רם שפע: אתם מקבלים את הפתרון המוצע שכבר בעצם לפני שנתיים קיבלתם?

רם שפע: אני מנסה להבין.

שוש נחום: לא.

שוש נחום: אני ב-2015 לא הייתי בתפקיד ולכן אני לא יכולה להעיד על מה שהיה קודם.

שוש נחום: אני עכשיו עושה את כל הלמידה.

שוש נחום: אני מבינה שהיה סיפור על נושא של הפיקוח ואמרתי לגדי שאנחנו נשב על זה ביחד, גם גדי הסביר את העניין, וננסה לראות איך אנחנו עושים, אבל ציון הגשה זה לא רק משהו טכני כזה.

רם שפע: אני רוצה להבין בדיוק בשני משפטים מה מבחינתך הפער.

רם שפע: על מה אתם כרגע עדיין לא הצלחתם להגיע להבנות שאני בטוח שתגיעו, אבל על מה?

שוש נחום: אני אסביר.

שוש נחום: זה לא פער, זה למידה שונה והיבחנות שונה.

שוש נחום: זה מה שאני מנסה להסביר.

שוש נחום: נגיד אני אדם מבוגר בן 30, לא למדתי אף פעם, אני הולך ופותח תיק אקסטרני במשרד החינוך, אני נדרש ל-X, Y,Z .

שוש נחום: אם אני תלמיד שלמדתי בבית ספר אינטרני רשמי של המשרד עם סמל מוסד, אני נדרש לדברים אחרים.

שוש נחום: כשאני צריכה לעשות את החיבור בין השניים, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו עושים את העסקה במקצועות המשותפים.

וליד טאהא: שוש, אני מצטער שקטעתי אותך אבל את משווה בין מבוגר בן 30 - - -

שוש נחום: סליחה, בטעות אמרתי.

שוש נחום: זה יכול להיות מי שהפסיק ללמוד בבית ספר של משרד החינוך.

וליד טאהא: בדיוק.

וליד טאהא: מתייחסים לתלמיד בבתי הספר האלה כאילו נזרק מהמסגרת של משרד החינוך ועל כן הוא כזה אקסטרני, אבל זאת הגדרה - - -

שוש נחום: אני אמונה שזה צריך בעצם להיות מוסדר.

שוש נחום: אכן אנחנו רואים בכל הילדים, לא משנה מי הוא, אני יכולה להעיד עלי ועל כל המשרד שזה נר לרגלנו וזה אכן יהיה הסיפור שנדון בו במיידי.

שוש נחום: אני חושבת שגדי יכול אולי לתרום כי היה לנו כבר כמה ישיבות עם גדי.

וליד טאהא: אנחנו יודעים פה בוועדה שהסיפור של הכרה בציוני מגן כנראה גם מצריך קודם את הפתרון של ההגדרה של בתי הספר, אקסטרניים ואינטרניים.

וליד טאהא: בדיון הקודם לפני כחודשיים דיברנו על זה.

וליד טאהא: עכשיו ציפינו לשמוע שתביאי לנו בשורה.

גדי יעקב: שוש, אני מתערב.

גדי יעקב: חברים, שוש הרימה את הכפפה.

גדי יעקב: עוד לא נגמר הדיון הקודם, קיבלתי טלפון משוש.

גדי יעקב: נקבעו דיונים.

גדי יעקב: יש לנו סדרת דיונים.

גדי יעקב: אני מאוד רוצה להאמין שבטווח הזמן הקרוב תיפתח שנת הלימודים, נעשה חודש-חודשיים לחץ ונבוא עם תוצאה.

גדי יעקב: במידה ולא, רם, אני יודע להגיע אליך ולהגיד לך שאין תוצאה ואני ארצה שנחזור לדיון.

גדי יעקב: אני מאמין לפי הגישה של שוש, שיש לאן ללכת ואנחנו פתוחים.

רם שפע: קודם כל תודה רבה.

רם שפע: אם ככה חיזקתם אחד את השני, אז אולי יש תחושה של אופטימיות.

רם שפע: אנחנו רושמים לפנינו שבשבוע של ה-30 בספטמבר, דהיינו עוד שבעה שבועות אתם מדווחים לוועדה מה ההסכמות ביניכם ואיך אנחנו מתקדמים בצורה חיובית.

רם שפע: גדי, מקובל עליך?

גדי יעקב: עלינו מקובל.

גדי יעקב: משרד העבודה, בהחלט מקובל.

רם שפע: שוש?

שוש נחום: בסדר גמור.

רם שפע: עד ה-30 בספטמבר תשובות על ההצלחה שלכם להגיע להבנה בין המשרדים ביחס לכל.

רם שפע: לגבי ביקור סדיר, שאל קודם חבר הכנסת טאהא.

רם שפע: בבקשה, אורית.

אורית וקנין-שילה: אני אומר שהאחריות על נושא ביקור הסדיר, בדומה למשרד החינוך, היא על מנהלי בתי הספר, היועצים החינוכיים שיש בבתי הספר והצוותים הפדגוגיים.

וליד טאהא: האחריות על הביקור סדיר היא של הרשויות המקומיות.

אורית וקנין-שילה: נכון, אני רק אשלים.

אורית וקנין-שילה: מי שמלווה את בתי הספר שהם בפיקוח משרד החינוך הם הקב"סים שמועסקים על ידי הרשויות המקומיות.

וליד טאהא: נכון.

אורית וקנין-שילה: לצערי הרב לא כל הרשויות המקומיות רואות במסגרות שלנו כמסגרות ש"ששייכות להן" ולכן לא בכל בית ספר יש לנו קב"ס מלווה.

אורית וקנין-שילה: יש בתי ספר שיש לנו קב"ס מלווה ושיתוף הפעולה הוא מצוין.

אורית וקנין-שילה: זה עוד נושא שצריך להסדיר אותו.

וליד טאהא: את אומרת שלמעשה אין גוף שמשגיח על ביקור סדיר של תלמידים בבתי ספר אלה וזה במילה אחת, קטסטרופה.

אורית וקנין-שילה: לא, לא, לא, אני לא אומרת את זה.

אורית וקנין-שילה: יש לנו מי שאחראי על זה במחוז.

אורית וקנין-שילה: יש לי מפקחות על הצוותים הטיפוליים שהן עוסקות בנושא באופן אישי.

אורית וקנין-שילה: מתכנסת ועדה פדגוגית אחת לרבעון ודנה בכל תלמיד ותלמיד גם בהקשרי הביקור הסדיר.

אורית וקנין-שילה: בנוסף, בחלק מבתי הספר כמו שאמרתי, ברשויות שאנחנו בשיתוף פעולה איתן יש גם שיתוף פעולה של הקב"סים.

אורית וקנין-שילה: אנחנו עוקבים באופן מאוד צמוד ואינטנסיבי אחר ביקור סדיר של התלמידים שלנו.

אורית וקנין-שילה: אנחנו גם מחויבים לדווח על זה כחלק מהזכאות שלהם לקבלת תעודה של 12 שנות לימוד.

אורית וקנין-שילה: אני חייבת להגיד, לאחר ההתייחסות של שוש וגדי, אני קצת כמוך כי אני הייתי כבר בכמה וכמה ועדות שבהן סוכם שזהו, מגיעים לפתרון ומספיק עם הפערים.

אורית וקנין-שילה: אני מאוד אופטימית בהקשר ששוש נכנסה לתמונה, אבל מרבית הקריטריונים שנדרשים כדי להגדיר את בתי הספר שלנו כבתי ספר אינטרניים, הם קיימים כבר הרבה מאוד שנים, רק צריך להעלות אותם על הכתב, להכיר בהם וגמרנו, אנחנו יכולים לצאת לדרך.

אורית וקנין-שילה: אני אעבור גם לאופטימיות זהירה.

אורית וקנין-שילה: אנחנו בכל מקרה באים בנפש חפצה מאוד לתת פתרון לתלמידים שלנו.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: צופית גולן מהנהגת ההורים הארצית, הבטחתי לך את זכות הדיבור, ואחרי זה אנחנו מסכמים.

צופית גולן: תודה.

צופית גולן: קודם כל אני מברכת על הרוח החדשה והאופטימיות.

צופית גולן: זה מאוד מרגש וזה נחמד לראות, אבל רם, אני לא יכולה שלא להסכים איתך.

צופית גולן: זה כל פעם שב ועולה.

צופית גולן: אין באמת מענה.

צופית גולן: מבחינתנו האחריות על התיכונים האלה צריכה להיות של משרד החינוך.

צופית גולן: אני רוצה רגע לצאת מכל הדיון הרחב שבאמת יינתן לו מענה בעוד חודשיים.

צופית גולן: עוד שבועיים וחצי נפתחת שנת הלימודים.

צופית גולן: נכון להיום ברוב התיכונים האלה התלמידים שלומדים שם זה תלמידים שזקוקים לתיווך יותר גדול, לקשר עם הצוות.

צופית גולן: אין להם את המסוגלות כיום, לרובם, לא כולם, להיות לומד עצמאי.

צופית גולן: זה נוער שזה הסיכוי האחרון שלו בהרבה מאוד מהמקרים לסיים בגרות.

צופית גולן: זה נוער עם קשיים כלכליים, קשב וריכוז, רמת מוסחות.

צופית גולן: אם לא תהיה להם מסגרת, הם לא ילמדו.

צופית גולן: נכון, יש נוער חזק, שמענו.

צופית גולן: זה לא התמונה שמגיעה אלינו מהשטח.

צופית גולן: העמדה שלנו זה שהתיכונים האלה צריכים לפעול לאורך כל השנה בכל מצב, בלמידה מלאה, כמובן עם ההקפדה על הנחיות הבריאות.

צופית גולן: אנחנו מאוד מודאגים מהכוונה לקיים חלק ממקצועות הליבה האלה במתווה מקוון.

צופית גולן: שמענו פה את עמדת משרד החינוך שיבדקו תשתיות, מכשירי קצה.

צופית גולן: לאור המתווה שכרגע מסתמן וכמו שאמרתי, אנחנו מתנגדים לו, מיפוי כזה כבר היה צריך להיות מבוצע על מנת שאפשר יהיה להתחיל את השנה כראוי ובוודאי שהיה צריך כבר להכשיר את הצוותים.

צופית גולן: הרי אי אפשר יהיה לעשות את זה תוך כדי.

צופית גולן: לגבי התלמידים, שוב, אנחנו יודעים שרובם באים מרקע סוציו-אקונומי קשה, וכבר אתמול בוועדה שהייתה אצלכם, נאמר שההצטיידות במחשבים להשאלה עוד תיקח הרבה מאוד זמן.

צופית גולן: בזמן הזה הפערים האלה יגדלו והילדים האלה יישארו מאחור.

צופית גולן: לחלק מהילדים האלה, חשוב להזכיר, גם אין את ציוד הלימודים הבסיסי, בוודאי לא ציוד של הלימודים המקצועיים שלהם.

צופית גולן: אני גם אשמח להבהרה נוספת.

צופית גולן: אני לא לגמרי הבנתי לגבי החינוך החרדי והחינוך הערבי.

צופית גולן: אנחנו יודעים, זה נאמר בעוד ועדות בכנסת, אין באמת את אמצעי התקשוב.

צופית גולן: הם לא יקרו בקרוב, אז גם אי אפשר יהיה לעשות למידה מבתי הספר כי אין שם איך וגם אין בבתים.

צופית גולן: אני שמחה על השינוי בשיטת הבחינה, צמצום חומרים, כל ההבנות.

צופית גולן: זה נהדר, אבל לשנה הקרובה חשוב לנו שהילדים האלה ילמדו בכיתות, בקבוצות קטנות אם צריך, לדאוג להם לתקצוב הולם.

צופית גולן: אם צריך, להגדיל את התקצוב של חומרי החיטוי כי יש שם מגמות שמשתמשים בהרבה ציוד כמו ספרות, רכב וכו'.

צופית גולן: מראש לתקצב את זה.

צופית גולן: זה נוער שעבר וספג בשנה האחרונה פגיעה אולי הכי קשה.

צופית גולן: זה נוער שנשאר מאחור.

צופית גולן: הוא לא מסוגל נכון להיום לקיים למידה מקוונת.

צופית גולן: הלוואי ונצליח, הלוואי וזאת תהיה שנת הזדמנות ובאמת יצומצם פה הפער.

צופית גולן: כרגע צריך לדאוג להם לצמצום הפערים, להשלמה של שיעורים, לדאוג לעוד שיעורים אם צריך.

צופית גולן: דבר נוסף שאני לא שמעתי עליו התייחסות ממשית זה כל הנושא של הקשיים הרגשיים, החברתיים.

צופית גולן: הרבה מהילדים האלה באים כמו שאמרתי, ממשפחות סיכון.

צופית גולן: הקורונה הגדילה את זה.

צופית גולן: הם צריכים מענה מורחב.

צופית גולן: לא ראיתי שיש ממש מענה שמוסבר שהוא הולך להיות.

צופית גולן: לגבי הצוותים שמלווים את הילדים האלה, פגשנו את זה בדיונים אחרים מול המשרד, גם הם צריכים ליווי כדי שהם יהיו מסוגלים להכיל את כל מה שקורה פה, את ההצפה של התלמידים.

צופית גולן: בנושא הקב"סים, אנחנו יודעים שחוק לימוד חובה מושהה, לא מושהה, חייבים להגיע, לא חייבים להגיע.

צופית גולן: התלמידים האלה, אנחנו יודעים שהנטייה שלהם לאור הרקע היא פחות להגיע, פחות להתחבר לזום.

צופית גולן: חשוב עוד יותר שתהיה עין בוחנת, שמישהו יראה שהם לא הולכים לאיבוד.

צופית גולן: אנחנו מתחננים שמכם תצא הבשורה שהתלמידים האלה יקבלו מענה שלא יגדיל את הפערים, להיפך, יצמצם אותם, ימנע נשירה.

צופית גולן: תודה רבה.

רם שפע: צופית, באופן לא מפתיע, לא יכול שלא להסכים עם כל הסעיפים שהתייחסת אליהם.

רם שפע: בכנות, פשוט סיכום טוב מבחינתי לדיון.

רם שפע: אני לוקח את האמירה הזו ומסכם.

רם שפע: אני חושב שבאופן כללי אנחנו רואים רוח של ניסיון להצליח להגיע למציאות מוסכמת בין שני המשרדים, ועדיין כבר כמה שנים טובות שהמשרדים לא מצליחים להגיע למתווה משותף.

רם שפע: אני מקווה ששוש וגדי יפתיעו את כולנו ויתייצבו פה בסוף ספטמבר, אולי בתנאי קורונה טובים יותר, בתקווה, ובאמת יצעידו אותנו לעתיד טוב יותר, ואני לא מגזים, לפחות ביחס הזה.

רם שפע: כן אני חייב להגיד, עופר ידידי, האופטימיות שלך היא דבר נפלא.

רם שפע: אנחנו דומים בהיבט הזה אבל יש לי איזושהי תחושה שהיא לאו דווקא משקפת בדיוק את המציאות.

רם שפע: אני מזכיר שאתי הציגה גם איזושהי תהייה לגבי הנתונים, ואני מבקש מאתי שתעדכן אותי אחרי שתעשו בדיקה משותפת לגבי הנתונים כדי שנוודא, כי בסוף אם אנחנו לא צומחים, אז אנחנו בפער מאוד מאוד משמעותי ביחס למה שהצגתם.

רם שפע: זה עדיין אומר, ואני מתחבר למה שדן אמר, שאם מצליחים לייצר למידה משמעותית יותר, איכותית יותר לתלמידים, זה מצוין, אבל עדיין אני רוצה לדעת כמה תלמידים ותלמידות נמצאים בתוך המערכת המקצועית.

רם שפע: זה נראה לי די משמעותי ואם יש פער בנתונים, חייבים לבדוק אותם ממש בדחיפות כי זה משפיע פשוט על כל השיחה שלנו בשעה וחצי האחרונות.

רם שפע: זה הסיכום שלי.

רם שפע: אנחנו למעשה קובעים עכשיו את הדיון שבו תציגו את ההסכמות שלכם, את המתווה המשותף.

רם שפע: תודה רבה לכל המשתתפים.

רם שפע: מי שלא הספיק לדבר, יש מעטים כאלו, אז אני מתנצל, מעריך את ההשתתפות שלכם ושיהיה לכולנו בהצלחה.

רם שפע: תודה רבה.