ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 42, 2020-08-11 14:15

קטי קטרין שטרית: צוהריים טובים, אני רוצה לפתוח את ישיבת ועדת החינוך בנושא היערכות לפתיחת שנת הלימודים תשפ"א בחינוך החרדי.

קטי קטרין שטרית: לפני שאני אתחיל את דבריי, אני רוצה להזמין את דוד שרפר מפורום המוכר שאינו רשמי, גני הילדים של החינוך המיוחד, מפני שהוא צריך להגיע לבג"צ בנושא הגנים בחינוך המיוחד ולכן אנחנו רוצים להתחיל את הדיון איתו כדי שבשעה 15:00 נוכל לשחרר אותו מוקדם יותר כדי להגיע לבג"צ בכדי לייצג את הנושא הזה גם בבית המשפט, אז דוד, רשות הדיבור לך ניתנת.

דוד שרפר: תודה, קטי, אין לך מושג כמה כייף להגיע לכאן לדבר ולראות שאת מובילה פה את העניינים, כי בדרך כלל צריך להיכנס לפה עם שכפ"ץ ולראות מאיפה, אני לא רוצה להמשיך, אבל פה באמת האנרגיות חיוביות והאווירה טובה.

דוד שרפר: זה קודם כל חשוב כי את באמת מלווה את הסיפור שלנו מאז שהוא התחיל לפני יותר משנה, ואת צמודה במאבק הזה.

דוד שרפר: באמת מגיע הרבה יישר כוח.

דוד שרפר: זה נכון שהדיון היום פה הוא על נושא החינוך החרדי, אבל אני חייב להתחבר לדיון הקודם קודם של החינוך המיוחד, שלמעשה מדובר פה באירוע של החינוך המיוחד החרדי, כי 90% מאותם ילדים לומדים במסגרות חרדיות, לומדות במסגרות בפיקוח חרדי.

דוד שרפר: אני חושב שאם זה לא היה כך, לא היינו נמצאים במצב הזה.

דוד שרפר: יחד עם ההורים של אותם ילדים, שהזילו הרבה מאוד דמעות בוועדות הכנסת השונות, גם בוועדת חינוך, גם בוועדת הכספים בשנה וחצי האחרונות, ויחד עם למעשה כל חברי הכנסת מכל המפלגות ומכל הסיעות שנרתמו לעניין הזה, אנחנו מובילים את הדרישה הזאת בסך הכול לשוויון.

דוד שרפר: לשמחתנו, אנחנו כבר לא צריכים להתווכח על האם מגיע השוויון, כי יש פה באמת הסכמה נדירה על הדבר הזה.

קטי קטרין שטרית: ברור.

דוד שרפר: אני רוצה להזכיר שבהתחלה אמרו לנו, מה פתאום, אתם מקבלים 100%, הטענות שלכם לא נכונות, ועל זה מגיעה תודה מאוד גדולה לאנשי הממ"מ, מרכז המחקר והמידע של הכנסת שהציפו במסמך מאוד מסודר ורשמי ומדעי, והגדירו בעצם את האפליה הזאת.

דוד שרפר: אין עליה ויכוח היום.

דוד שרפר: הפתרון של הסוגיה הזאת מצוי בפרטים הקטנים ואותם מסתירים מאיתנו.

דוד שרפר: לא נותנים לנו להבין מה הם הולכים לעשות.

דוד שרפר: הבטיחו שוויון מלא כבר בשנת הלימודים הקודמת, ואחרי זה דחו, עדכנו את ההבטחה הזאת לשנת הלימודים הקרובה.

דוד שרפר: גם היום, שלושה שבועות לפני פתיחת שנת הלימודים לא אומרים לנו מה הולך להיות, איך לארגן את שנת הלימודים, איך להיערך.

דוד שרפר: באמת אנחנו גם רוצים לראות שהם הולכים ליישם את ההבטחה שהיא שוויון מלא ולא להמשיך למרוח אותנו עוד שנת לימודים.

דוד שרפר: דבר שני שהוא לא פחות חשוב, הייתה הבטחה של אנשי אגף תקציבים.

דוד שרפר: ההבטחה לא ניתנה לנו, ההבטחה ניתנה לכם, לחברי הכנסת בוועדת הכספים סביב הדיונים של סוף תקציב 2019.

דוד שרפר: הם הבטיחו שם לתת מענה חד פעמי עבור שנת הלימודים תש"פ.

דוד שרפר: הם אמרו, מחצית מהסכום השנתי, אנחנו יודעים שהסכום השנתי הוא 80 מיליון, אז מחצית זה 40.

דוד שרפר: אחרי זה הם אמרו, לא, בעצם המענה הזה יהיה 20 מיליון, וגם הוא ירד ל-17.5 מיליון, אבל פתאום גם הוא לא ניתן כי הם החליטו שהם מציבים תנאי שדורשים בעצם מכל ההורים ומכל הילדים לוותר על כל מה שמגיע להם במשך כל השנים האחרונות, שהיה מגיע על פי הדין.

דוד שרפר: אני רוצה להגיד שגם עכשיו כשהם הולכים לתקן, לא השתנה המצב החוקי.

דוד שרפר: היו חייבים לתת לילדים האלה את המענה הזה ואת ההפרשים האלה כל שנה ושנה.

דוד שרפר: אומרים להם, תוותרו על כל דרישות העבר שלכם ואז ניתן לכם איזה מענה מאוד מזערי ומביך אפילו, של 17.5 מיליון שקל.

דוד שרפר: זו דרישה שצריכה לצאת פה.

דוד שרפר: אני מבקש מכם שתהיה דרישה חד משמעית להסיר את כל התנאים.

דוד שרפר: יש את הכסף הזה.

דוד שרפר: הוא לא מחכה לתקציב, הוא לא מחכה לכלום.

דוד שרפר: האוצר אומר, אני מוכן לתת.

דוד שרפר: המפתח בנושא הזה בידי משרד החינוך, שפשוט צריך להעביר ולוותר על הדרישה הזאת.

דוד שרפר: ברשותכם, יש לנו דיון בבית המשפט העליון, שהוא לא בנוגע לחינוך המיוחד כי את הדיון הזה כבר עברנו למעשה.

דוד שרפר: גם בית המשפט מחכה לראות מה השינוי שהמדינה הצהירה שהיא הולכת להוביל.

דוד שרפר: הסיפור בבית המשפט הוא בעצם על החינוך הרגיל.

דוד שרפר: גם שם, אני לא יכול לוותר על המילים הכואבות האלה.

דוד שרפר: למשרד החינוך ולמדינת ישראל יש חצר אחורית במערכת החינוך, שזה המוכש"ר, ואני מדגיש שאני מדבר על החינוך היסודי בלבד, כי בחינוך העל-יסודי הכול מוכש"ר, אז שם אין אפליה ואין בעיה.

דוד שרפר: כל התיכונים בארץ הם מוכר שאינו רשמי, אז היחס אליהם הוא שוויוני.

קטי קטרין שטרית: היה שם בג"צ.

דוד שרפר: ביסודי, היות ויש את הרשמי מצד אחד, המוכש"ר, אני קורא לו החצר האחורית ואני אסביר למה, כי פשוט לא מעניין את אף אחד.

דוד שרפר: היא כמו איזה חיית מחמד מאחורי כלוב, שזורקים לה כמה שעות לימוד ואומרים לה, תסתדרי.

דוד שרפר: מנגד, בא אגף אחר של משרד החינוך ולא יודע מה אגף תקציבים מתקצב, ודורש דרישות לעמוד כאילו מתוקצבים ב-100% תקצוב, זאת אומרת, אתה מזרים 30%, מצפה לקבל 100% תקצוב.

דוד שרפר: זה דבר שבכל מצב נורמלי הוא לא יכול להתקיים ובאמת הוא לא מתקיים.

דוד שרפר: זה דבר שיוצר כאוס, זה יוצר מערכת שהיא שורדת ולא מערכת שנותנת חינוך, וזה בניגוד גמור לכל התכלית של מערכת החינוך.

דוד שרפר: מי זה הילדים שלומדים שם?

דוד שרפר: מדובר שם בילדים הכי חלשים בחברה הישראלית.

דוד שרפר: אני מדבר חלשים סוציו-אקונומית.

דוד שרפר: אני לא נכנס להגדרות אחרות, וזה דבר מדעי ובדוק.

דוד שרפר: זה ילדים שבאים מהמגזר החרדי, ילדים שבאים מהמגזר הערבי וזה הילדים שנמצאים במוכש"ר.

דוד שרפר: אין להם אלטרנטיבה בחינוך הרשמי כי אין חינוך רשמי חרדי למעט משהו בשוליים, ובמגזר הערבי אנחנו מדברים על מזרח ירושלים שאין שם כיתות לימוד, כל אחד יודע את זה, ובכל זאת המציאות שזורקים להם 30%, היא לא משתנה כבר הרבה שנים.

דוד שרפר: הדיון בבג"צ הוא על זה שבאמצע שנת לימודים בא משרד החינוך והוריד את שעות הטיפוח, שזה השעות הדיפרנציאליות שיש במערכת, שאמורות לתת מענה לילדים החלשים ביותר.

דוד שרפר: ככל שאתה יותר חלש, אתה מקבל יותר.

דוד שרפר: באמצע שנת לימודים הורידו, זאת אומרת, המוסד מחויב לשלם למורים עד סוף השנה כי זה החובה שמשרד החינוך דורש ממנו, אבל את התקציב הורידו בלי להתריע.

דוד שרפר: בלית ברירה ובעצם בישורת האחרונה פנינו לבית המשפט העליון.

דוד שרפר: לא יהיה לנו קל שם כי באמת זו זירה לא קלה.

דוד שרפר: החוק לא איתנו בסיפור הזה, ופה שוב פעם אני מחזיר את הכדור לחברי הכנסת.

דוד שרפר: מבית המחוקקים הזה צריכה לצאת קריאה שילד הוא ילד, הוא ילד, לא משנה באיזה מסגרת הוא לומד, ואת המינימום הבסיסי שנותנים לכל ילד, מגיע לכולם.

דוד שרפר: שוב, באמת תודה רבה על כל הליווי והאמפתיה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה דוד, אנחנו משחררים אותך.

קטי קטרין שטרית: למען הסדר הטוב, אני רוצה שחברי הכנסת, כל אחד בתורו יגיד את מה שהוא רוצה להגיד, ואת התשובות נקבל מאנשי משרד החינוך, אם אפשר, לאור הפניות שאתם תפנו.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שזו הצורה הכי טובה לנהל את הדיון ולא רק לצאת ימי חובה, הנה, קיימנו.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה שכל חברי הכנסת, כל אחד בתורו יגיד מה הוא חושב ומה הוא מעלה כנושא.

קטי קטרין שטרית: נמצאים איתנו הרבה מאוד אנשים ממשרד החינוך וממשרדים אחרים שישיבו לנו.

קטי קטרין שטרית: יש לנו גם ממשרד החינוך, גם ממשרד הבריאות, גם ממשרד העבודה והרווחה, גם מהשלטון המקומי.

קטי קטרין שטרית: יש לנו גם מהנהגת ההורים, ממרכז החינוך העצמאי, מהמועצות האזוריות וכו'.

קטי קטרין שטרית: אני מציעה שקודם כל חברי הכנסת שנמצאים כאן ישאלו את השאלות או יכוונו אותנו בדיוק לנקודות שהם רוצים לקבל תשובות ומזה נמשיך, כי אנחנו מדברים על פתיחת שנת לימודים שהיא בסך הכול עוד שבועיים.

קטי קטרין שטרית: כולנו מכירים את המתווה שאתמול השר אמר, אז יש לנו גם בעיה איך עושים את זה, אז גם את זה אנחנו היום נשמע.

קטי קטרין שטרית: מה שאני מבקשת ממי שנמצא איתנו בזום, אני מדברת על האנשים המקצועיים, אני מבקשת שתקשיבו למה שחברי הכנסת שואלים או פונים.

קטי קטרין שטרית: יש לכם את הצ'ט, אתם יכולים למטה לרדת ולרשום, לדוגמא, אני רוצה לענות לחבר הכנסת פינדרוס, אני רוצה לענות לחבר הכנסת טייב.

קטי קטרין שטרית: ככה אני מבקשת כדי שנוכל גם לקבל תשובות ולא רק שנדבר ונדבר.

קטי קטרין שטרית: נכון שזה פרלמנט מהמילה פרלה בצרפתית, שזה לדבר, אבל אנחנו גם רוצים מעשים, אנחנו גם רוצים תשובות.

קטי קטרין שטרית: אם יהיה אפשרי שנוכל לקבל תשובות מאנשי המקצוע שנמצאים איתנו בזום, אנא, יש לכם למטה את האפשרות לכתוב ואנחנו מייד נקבל את זה.

יוסף טייב: תודה גבירתי יושבת-הראש.

יוסף טייב: אני מבלה פה שעות רבות, מהבוקר, הן בחינוך המיוחד והן בתיכונים הטכנולוגים החרדים ועכשיו אנחנו מסכמים את היום עם הסיפור של החינוך החרדי בכללותו.

קטי קטרין שטרית: אגב, אני טעיתי.

קטי קטרין שטרית: לא בעוד שבועיים, זה ב-א' אלול, אז זה אפילו פחות זמן.

יוסף טייב: נכון.

יוסף טייב: אתמול ישב פה במקומי שר החינוך, לידו המנכ"ל, הציגו מתווה שהיה נראה על הנייר מתווה מדהים, מפורט.

יוסף טייב: לצערי אם אנחנו מדברים תכל'ס, אני לא רואה איך הדבר הזה קורה.

יוסף טייב: עוד פחות משלושה שבועות שנת הלימודים מתחילה.

יוסף טייב: ישנן בעיות, קודם כל נתחיל מהתחלה, בחינוך המיוחד.

יוסף טייב: יש אפליה גסה, ואמרתי את זה בבוקר ואני חוזר ואומר.

יוסף טייב: אני בבוקר קראתי לא להתחיל את שנת הלימודים תשפ"א עד שהדבר הזה לא יסודר.

יוסף טייב: לא יתכן שמשרד החינוך יבוא וידרוש ממנהלי בתי הספר או הגנים האלה לבוא ולוותר על 200 מיליון שקל כדי לקבל את ה-17.5 מיליון שהובילו בטובם להוביל במקום ה-40 שציפו לקבל.

יוסף טייב: אני חושב שצריך לשים סוף לסצנה הזאת.

יוסף טייב: ילד הוא ילד.

יוסף טייב: ילד בחינוך מיוחד, בוודאי.

יוסף טייב: אין שם סיפורים עלי באבא, לא לימודי ליבה ולא שום דבר.

יוסף טייב: צריך לשים סוף לדבר הזה.

יוסף טייב: הדבר הזה הוכשר, הוסכם על ידי משרד האוצר.

יוסף טייב: אנחנו דורשים ממשרד החינוך לעשות את הצעד ולאשר את הדבר הזה ולתת את האפשרות להתקדם קדימה בסיפור הזה של החינוך המיוחד.

יוסף טייב: הסיפור של החינוך היסודי, ישנה בעיה של אמצעי קצה.

יוסף טייב: נכון, אנחנו כאוכלוסייה ייחודית, יש לנו קושי עם הסיפור הזה של וידאו וטאבלטים וכל הסיפור הזה של מחשבים ניידים.

יוסף טייב: סגן השר פורוש עשה עבודה נהדרת כדי להוביל את המתווה הזה של חלוקה של טלפונים לכלל התלמידים, למי שאין לו.

יוסף טייב: אתמול השר דיבר על 50% שיקבלו.

יוסף טייב: אני באמת הייתי רוצה לשאול, מתוך ה-50% שאמורים לקבל, קודם כל איך יקבלו תוך השבועיים האלה?

יוסף טייב: האם בכלל נסגר איזשהו מכרז?

יוסף טייב: האם היה איזשהו קול קורא?

יוסף טייב: האם מישהו כבר זכה?

יוסף טייב: אנחנו מדברים על שבועיים.

יוסף טייב: רק להתחיל לקנות את המכשירים האלה, להוציא אותם מהמחסנים, להוביל אותם לרשויות המקומיות או למנהלי בתי הספר, זה לוגיסטיקה לא פשוטה.

יוסף טייב: באמת הייתי רוצה לשאול איך משרד החינוך חושב בתכל'ס להוביל את המהלך הזה.

יוסף טייב: לגבי התיכונים הטכנולוגיים, דיברנו על זה בשעה הקודמת.

יוסף טייב: אני מקבל עשרות פניות של מנהלי בתי ספר תיכוניים טכנולוגיים.

יוסף טייב: מה שטענו קודם זה שבתי הספר החרדים לא מוכנים להכניס את הסיפור הזה של מחשבים.

יוסף טייב: אני מוכן לקבל את הדבר הזה ביסודי, בישיבות קטנות.

יצחק פינדרוס: לא, גם ביסודי מכניסים.

יצחק פינדרוס: שלא יבלבלו.

יוסף טייב: יכול להיות שישנם בתי ספר כאלה שלא מסכימים ולא רוצים, רוצים רק דרך אודיו וזה בסדר.

יוסף טייב: בסיפור הזה של תיכונים טכנולוגיים לא קיים הדבר הזה.

יוסף טייב: כולם רוצים ומוכנים.

יוסף טייב: אנחנו נמצאים הרבה שנים מאחור.

יוסף טייב: בציבור הכללי רוב הכיתות כבר עובדות עם הסיפור הזה של למידה מרחוק ומכשור והכול.

יוסף טייב: אותם טכנולוגים חרדים, אין סיכוי שיעמדו במתווה הזה בפרט שהשר היה פה אתמול והראה חלוקה של ימים בתוך בית הספר בלמידה פרונטלית אבל רוב הימים יהיו בלמידה מרחוק.

יוסף טייב: אני לא רואה איך הדבר הזה קורה.

יוסף טייב: אני רוצה שיירשם בפרוטוקול שהוועדה דורשת ממשרד החינוך, מעבר למתווה לדעת איך ברמת התכל'ס הדבר הזה הולך לקרות.

קטי קטרין שטרית: אנחנו נשמע את זה מרות אלמליח.

קטי קטרין שטרית: אני רק רוצה לציין שמלבד חברי הכנסת שנמצאים פה איתנו, נמצאים איתנו גם בזום גם חברת הכנסת אורלי פרומן וחבר הכנסת אליהו חסיד, אז גם אם אתם מעוניינים לשוחח אחרי שחברי הכנסת שנמצאים פה ידברו, אנחנו נשמח.

קטי קטרין שטרית: פשוט אתם צריכים להודיע כדי שנוכל לחבר אתכם.

קטי קטרין שטרית: אנחנו יכולים לעבור הלאה לחבר הכנסת ברוכי.

אליהו ברוכי: גבירתי היושבת-ראש, אני חושב שהדיון הזה הוא חשוב מאוד.

אליהו ברוכי: העוולה היא בעצם נדבך על נדבך כי בעצם מישהו הגדיר את תלמידי המוכש"ר שמקבלים מלכתחילהX אחוזים מתוך התקציב הרגיל, שזה כבר מה שנקרא עוולה ראשונה, ועכשיו גם במה שייעדו לילד הזה, לא מביאים.

אליהו ברוכי: אני כבר לא מדבר על תלמידי הפטור שזה כבר עוד שלב אחד למטה.

אליהו ברוכי: בתקופת הקורונה, מה שנקרא, ההיערכות לפתיחת שנת הלימודים, שוב כל מגזרים האלה נופלים בין הכיסאות.

אליהו ברוכי: כמו שאמר פה ידידי הרב, חבר הכנסת טייב, מדברים על 200 טלפונים שיגיעו.

אליהו ברוכי: איך הם יגיעו?

אליהו ברוכי: עדיין לא אושר התקציב.

קטי קטרין שטרית: בוא נשמע אם אנחנו מקבלים תשובה בנושא.

אליהו ברוכי: בנושא של החינוך המיוחד, אחרי שכבר הגיעו לסיכומים, גם אותם מנסים להפר עם כל מיני התחייבויות לביטולים של זכויות בסיס.

קטי קטרין שטרית: כן.

קטי קטרין שטרית: חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: קודם כל אני רוצה להודות ליושבת-ראש, חברת הכנסת שטרית שכבר הייתה פה בבוקר בענייני החינוך המיוחד וגם בוועדת הכספים כבר נלחמה לפני הבחירות האחרונות על השוויון הזה, והשיגו הבטחה מפורשת שישוו את גני החינוך המיוחד החרדי לגני החינוך המיוחד הרגיל, ולא קיימו.

ישראל אייכלר: הדיון הזה העכשווי הוא כפל-כפליים.

ישראל אייכלר: הגמרא אומרת, "בתר עניא אזלא עניותא".

ישראל אייכלר: בארמית זה שאחרי העניים בא העוני, זאת אומרת העוני מגיע לעניים.

ישראל אייכלר: ככה זה יוצא, שתמיד כמה שהוא עני, בא יותר.

ישראל אייכלר: אני רוצה משפט היסטורי.

ישראל אייכלר: מדינת ישראל, כשהיא קמה, היא הקימה מערכת חינוך ממלכתית והכירה במחלקת חינוך התיישבותית והכירה במחלקת חינוך ממלכתי-דתי, הכול בשוויוניות מוחלטת, והכירה גם במוכש"ר, במוכר שאינו רשמי.

ישראל אייכלר: זה היה מתוך הבנה שהחברה הישראלית בנויה מכל מיני תרבויות ועליות וכל מיני אנשים.

ישראל אייכלר: תמיד החינוך ההתיישבותי היה בראש כי אז באותם ימים מפא"י שלטה, אבל סיפר לי השר אהרון ידלין שהיה שר החינוך שנים רבות לאחר מכן, שכשבאו אליו שיתנו גם תקציב לתלמודי התורה, למוסדות הפטור, אז הוא אמר, למה לא? והוא לא הבין למה עד היום זה לא היה, והוא הכניס את התקצוב גם להם.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין שגם רשת החינוך של ש"ס וגם רשת החינוך של אגודת ישראל, של יהדות התורה, של החינוך העצמאי, שניהם בסך הכול מוכש"ר, הם מוכר שאינו רשמי.

ישראל אייכלר: הם לא ממלכתי ולא ממלכתי-דתי, לכן התקצוב של החינוך העצמאי ורשת החינוך של רשת בני יוסף, פעם זה היה נקרא אל המעיין, שניהם היו תמיד מקופחים עד שהגיעו לדרגה של 100%.

ישראל אייכלר: מה זה 100%?

ישראל אייכלר: 100% מהמינימום, לא מכל התוספות והתוכניות הגדולות שעשו.

ישראל אייכלר: מי שנשאר למטה למטה זה דווקא העניים שבמוסדות המוכר שאינו רשמי שאינם ברשתות ובעיקר תלמודי התורה, וזה עוול שצריך לתקן כי אנחנו יודעים שרוב המיסים במדינה זה ממיסים עקיפים ולא ממיסים ישירים, ששם ציבור העניים משלם מס יותר ולא פחות בפרוטה אחת משאר הציבורים, ואני לא אכנס לעניין הזה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת טייב דיבר על העניין של הקורונה, וזה מאוד חשוב, וסגן השר פורוש השיג טלפונים וזה מאוד חשוב, אבל אני מקווה שקורונה זה משהו חולף.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת שטרית, יש לך זכות לקבוע כלל, שאין מפלים ילד מול ילד, בין אם הוא ברשת הזאת ובין אם הוא ברשת הזאת, אם זה ממלכתי, ממלכתי-דתי, התיישבותי או מוכש"ר או מוסדות הפטור.

ישראל אייכלר: כל הילדים צריכים לקבל את אותו הדבר כי כך נוהגת מדינה שיש בה שוויון ודוגלת בשם השוויון עוד לפני שבג"צ הכיר בשוויון כחלק מחוק יסוד כבוד האדם וחירותו.

ישראל אייכלר: זה היה דבר בסיסי של מדינה, שכל ילד מקבל.

ישראל אייכלר: אפילו בארצות הברית שלא נותנים תקצוב למוסדות פרטיים, ברוב העניינים של אוכל וכל הסלים מסביב המדינה נותנת ומפקחת וזורמת.

ישראל אייכלר: בפרט מדינת ישראל שהיא מדינה יהודית שצריכה להכיר בלימוד התורני היהודי לא פחות מאשר הלימוד הכללי חייבים לקבוע כלל: מה שילד זה מקבל, ילד זה מקבל.

ישראל אייכלר: צריך להפסיק את הקביעה הזאת שהם מקבלים 54% ביסוד ואחרי זה עוד מוסיפים כל מיני סלי תקצוב במיליארדים, שהם בכלל לא בעניין.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת שטרית והחברים הנמצאים פה בוועדת החינוך בקדנציה הזאת, אני מקווה שהיא תהיה ארוכה קצת, כמה שהיא תהיה, שהיא תזכה להשוות את כל ילדי ישראל בתקצוב שוויוני חד וחלק.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה חבר הכנסת אייכלר.

קטי קטרין שטרית: חבר הכנסת חסיד, אתה יכול להיות איתנו?

אליהו חסיד: אני אתכם ואני מצטרף למה שאמרו החברים הקודמים.

אליהו חסיד: אני מעדיף לשמוע קודם את התשובות של אנשי המקצוע ואחרי זה להתייחס.

קטי קטרין שטרית: אין עם זה שום בעיה.

קטי קטרין שטרית: אני פשוט חשבתי שאם תציגו את הנושאים שהייתם רוצים שהם יתמקדו בהם, אז אנחנו נוכל לקבל תשובות לשאלות שלנו.

אליהו חסיד: הנקודות שכואבות לי זה מה שהחברים דיברו, אז ככה שחבל סתם להאריך את הזמן.

קטי קטרין שטרית: מאה אחוז.

קטי קטרין שטרית: יש לי שאלה לצוות.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה להזכיר, אולי יש פה חברי כנסת שלא היו בדיון שהיה בוועדת כספים.

קטי קטרין שטרית: עמדה לנו הזכות כחברי כנסת לא להצביע עבור מה שהאוצר היה זקוק ובמיידית, כי מדובר בדברים שהוא כבר נתן והוא היה חייב את האישור הפורמלי למה שהוא כבר נתן, וזה הביך אותו מאוד כשהוא נתן ולא מצביעים עבור זה.

קטי קטרין שטרית: אני עמדתי על כך, אני ועוד הרבה חברים.

קטי קטרין שטרית: אני חייבת להגיד שאני מאוד שמחה שכל חברי הכנסת שהיו בוועדה, זה לא ימין וזה לא שמאל.

קטי קטרין שטרית: כשמדובר בילדים, אין פה ימין ושמאל, אין פה קואליציה ואופוזיציה, יש פה אנושיות, יש פה ערכיות, דבר שהעם הזה באמת זקוק לו יותר מכל דבר אחר, לכן כולם פה אחד אמרו, טפלו בילדים הללו.

קטי קטרין שטרית: הילדים האלו הם ילדי חינוך מיוחד.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא מתווכחים על ילדים שיכולים להרשות לעצמם למידה מרחוק, למידה בזום.

קטי קטרין שטרית: הם צריכים טיפול.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא במצב שאנחנו נותנים לו טיפול.

קטי קטרין שטרית: אנחנו אפילו בתקופת הקורונה, בצל המגיפה לא יודעים אפילו מה לעשות.

קטי קטרין שטרית: אנחנו כחברי כנסת, אין לנו מענה לתת לאותם הורים וילדים.

קטי קטרין שטרית: בשנה שעברה החדר היה פה מקצה אחד לקצה, מלא בילדים והורים שעיניהן היו נשואות לנו, מה הפתרון לילדים שלנו.

קטי קטרין שטרית: אני אומרת, אם המדינה משקיעה בעת הזו בילדים כשהם עדיין רכים, אנחנו נוכל לקבל אותם בגיל בוגר בריאים יותר, ערוכים יותר, שהם יוכלו לתפקד בחברה ואז המדינה לא תצטרך להשקיע בהם כשהם בוגרים כי כבר טיפלנו בהם כשהם צעירים.

קטי קטרין שטרית: כשמטפלים בהם כשהם צעירים, אתה מקבל אותם פרודוקטיביים, מקבל אותם לפי כל אמות המידה כאנשים שבחברה הישראלית הם יכולים לתפקד, לעבוד, לכן ההשקעה בהם כשהם בגיל הרך היא הרבה יותר חשובה, כפולה ומכופלת.

קטי קטרין שטרית: יכול להיות שעכשיו זה נראה שיש פה הוצאה מאוד גדולה, אבל ההוצאה כשהם בוגרים היא הרבה יותר קטנה.

קטי קטרין שטרית: אם זה ההיפך, ההוצאה כשהם בוגרים הרבה יותר גדולה.

קטי קטרין שטרית: אנחנו נעבור לחבר הכנסת פינדרוס.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לחלק את דבריי לכמה סוגיות.

יצחק פינדרוס: אני בכוונה ביקשתי לדבר אחרון כי אני רוצה לדבר על מה שקרוי, "במקום שאין אנשים השתדל להיות איש", דברים שחבריי לא דיברו כי הדברים שחבריי דיברו, חזקה עליהם שיעשו את עבודתם ואת העבודה הנכונה ויהיו תשובות ממשרד החינוך.

יצחק פינדרוס: אני לא יודע אם חזקה אבל אנחנו מקווים.

יצחק פינדרוס: אני קודם כל אתחיל בנושא של גני הילדים.

יצחק פינדרוס: כל הסיפור הזה של התקצוב של גני ילדים הוא שערורייה בפני עצמה.

יצחק פינדרוס: התוצאה של זה, אחד הדברים זה מה שאת אמרת קודם על החינוך המיוחד.

יצחק פינדרוס: למה זה שערורייה?

יצחק פינדרוס: אמר עמיתי הרב אייכלר ואני מסכים איתו, כל ילד הוא שוויוני, אבל אתה קובע לפחות כלל שאתה יודע איך להתמודד איתו.

יצחק פינדרוס: אתה אומר, מוכר שאינו רשמי מקבל כך וכך, פטור מקבל כך וכך, ממלכתי מקבל כך וכך.

יצחק פינדרוס: אפשר להתווכח כמה זה צריך להיות, איך זה צריך להיות.

יצחק פינדרוס: זה בסדר גמור.

יצחק פינדרוס: כשאתה עושה גני ילדים ואתה אומר, אני מתקצב אותם, אבל אתה קובע נוסחה שהיא לא תואמת את המציאות והיא גם לא תואמת את החוק כי אתה חייב לתת משכורתX ואתה אומר, אני מממן את המשכורת אבל קבעתי נוסחה שאני עושה את זה על פי ממוצע של 12 שנה, ומה לעשות שרובם על פי ממוצע של 15 שנה, אתה בעצם חוטא לתפקידך.

יצחק פינדרוס: אתה עושה את זה מסיבות של חסכון של האוצר.

יצחק פינדרוס: זאת שערורייה.

יצחק פינדרוס: זה לא מסיבה שהמדינה קבעה כממלכה, אני רוצה שתלמד כך וכך ליבה, אני רוצה שתלמד תרבות סינית.

יצחק פינדרוס: בסדר, על זה יש מערכת פוליטית שתתווכח, תגיד אנחנו כן רוצים תרבות סינית, לא רוצים תרבות סינית.

יצחק פינדרוס: לנו חשוב התרבות היהודית, לאחר חשוב התרבות הסינית, בסדר, נתווכח על זה.

יצחק פינדרוס: זה עוד במסגרת הלגיטימיות של הוויכוח.

יצחק פינדרוס: המסגרת הזאת שהמדינה מחליטה שרירותית על נוסחה שהיא לא רלוונטית למציאות, זה התוצאה של גם חינוך מיוחד וגם של עושק של גננות.

יצחק פינדרוס: זה נכון שזה לא חוקי אבל מצד שני באה הבעלות ואומרת, רגע, לא תקצבת אותי נכון.

יצחק פינדרוס: אני צריך להיות הבורר ולראות מי מרמה את מי, האם הרשת צודקת או שההוא צודק.

יצחק פינדרוס: זה לא רלוונטי.

יצחק פינדרוס: אם אתה אמור לתקצב את זה, אז אתה אמור לתקצב את זה.

יצחק פינדרוס: אנחנו כל שנה חוזר על זה ונמצאים ערב פתיחת שנת לימודים ועדיין אין ביטחון תעסוקתי לגננות כי הן לא יודעות מה השכר שלהן, כי מה שכתוב בכללים ובתקשי"ר לא רלוונטי כי המדינה מתקצבת את זה על פי איזושהי נוסחה אוצרית שאיזשהו פקיד החליט, לא על פי מה שצריך להיות.

יצחק פינדרוס: אחר כך נעבור ליסודי.

יצחק פינדרוס: זה מאוד קל לבלבל.

יצחק פינדרוס: זה התחיל בהתחלה, בחינוך החרדי זה לא מתאים, כן רוצים, לא רוצים.

יצחק פינדרוס: חבר'ה, קודם כל בואו נשים את הדברים על השולחן.

יצחק פינדרוס: בחינוך היסודי החרדי, בבנות, לאורך כל הציר, מגיל גני ילדים ועד למוסדות העל-תיכוניים, אני מדבר לפי הכללים, לומדים הכול: אנגלית, מתמטיקה, הנדסה, אדריכלות, מחשבים, ואז מוציאים מכרז למחשבים, הם בחוץ, מוציאים מכרז לחינוך טכנולוגי, העלה את זה עמיתי, הם בחוץ.

יצחק פינדרוס: קודם כל תפסיקו לספר סיפורים.

יצחק פינדרוס: יש בחוק במדינת ישראל מוסד תרבותי ייחודי לבנים שלו.

יצחק פינדרוס: לא דיברנו עליהם, לא ביקשנו מחשבים למוסדות התרבותיים הייחודיים, לא ביקשנו טאבלטים למוסדות התרבותיים הייחודיים, אבל קודם כל תפסיקו.

יצחק פינדרוס: זה נחמד לערבב, כל השחורים אותו דבר.

יצחק פינדרוס: יש מערכת של מעל 100,000 תלמידות - - -

קטי קטרין שטרית: שמחר יכולים לקבל את זה ומחר יכולים לתפקד.

יצחק פינדרוס: אותן תוכניות כמו שאמר הרב אייכלר, אותן תוכניות במיליארדים.

קטי קטרין שטרית: מצוין.

קטי קטרין שטרית: זו שאלה שאנחנו נפנה אותה למשרד החינוך.

קטי קטרין שטרית: הבנות יכולות לקבל מחר.

יצחק פינדרוס: ואין שום סיבה בעולם.

יצחק פינדרוס: תקצבו את זה רגיל.

יצחק פינדרוס: אני רוצה להגיע לעל-תיכוני.

יצחק פינדרוס: על-תיכוני בעצם הוא יתום בגלל שמשרד החינוך אמור לקחת אחריות עליו והוא אחראי עליו פורמלית, זה לא בגיל של התיכון, זה בשנתיים של אחרי התיכון, מה שקרוי אצלנו סמינרים, אבל גם הם כל הזמן נופלים בין לבין.

יצחק פינדרוס: היה עכשיו מכרז מחשבים.

יצחק פינדרוס: עד לרגע זה המנהלים לא יודעים אם היו בפנים או אם הם לא היו בפנים.

יצחק פינדרוס: כל הנושא של הלמידה מרחוק, אם הם בפנים או לא בפנים.

יצחק פינדרוס: אמר לי אתמול סגן השר פורוש שנדמה לו שהם כן בפנים.

יצחק פינדרוס: בקול קורא שמשרד החינוך הוציא, האם בסופו של דבר הם נמצאים בפנים או לא נמצאים בפנים?

יצחק פינדרוס: אני אומר שוב, מדינת ישראל עוברת על החוק.

יצחק פינדרוס: אני לא מדבר על הוויכוחים האידיאולוגים.

יצחק פינדרוס: אני לא מתעלם.

יצחק פינדרוס: אני אשב פה בוועדה ואני בטוח שגם הרב אייכלר כחבר ועדה יעשה את זה הכי טוב כשיהיה ויכוח אידיאולוגי.

יצחק פינדרוס: אני מדבר על הדברים המוסכמים.

יצחק פינדרוס: תפסיקו לבנות נוסחאות לא חוקיות.

יצחק פינדרוס: תודה.

קטי קטרין שטרית: מאה אחוז.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה, דברים באמת ברורים.

קטי קטרין שטרית: הצטרף אלינו מאגף התקציבים מוחמד.

קטי קטרין שטרית: מוחמד, אני לא יודעת אם היית בתחילת הדיון איתנו.

מוחמד חלאילה: רק עכשיו עליתי.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לסכם את מה שנאמר לגבי ההבטחה שהובטחה כבר בשנת הלימודים תש"פ.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים על שנת הלימודים הקודמת.

קטי קטרין שטרית: בכנסת ה-21 דיברנו על מצב ילדי החינוך המיוחד בגנים במוכר שאינו רשמי, לא בבתי הספר היסודיים כי שם היה בג"צ והמשרד משלם את מה שצריך לשלם.

קטי קטרין שטרית: כל חברי הכנסת שנמצאים פה חזרו על השאלה, אם הובטח בשנת הלימודים הקודמת שבשנת הלימודים הנוכחית גני הילדים של המוכר שאינו רשמי יקבלו את כל מה שמגיע להם שווה בשווה כמו כל ילדי ישראל שנמצאים בגני הילדים בחינוך המיוחד, האם אתה איש בשורה ומודיע לנו מה הולך להיות בשנת הלימודים הנוכחית?

מוחמד חלאילה: כמובן שאתם מודעים לכך שהיה גם הליך בבג"צ בנושא הזה ושהבג"צ גם נמחק על ידי בית המשפט בגלל שאנחנו מתכוונים להסדיר את הנושא כבר בתקופה הקרובה אחרי קבלת המסקנות של הצוות הבין-משרדי שהקים מנכ"ל משרד החינוך.

מוחמד חלאילה: כידוע לכם, מונה מנכ"ל במשרד החינוך רק לאחרונה.

מוחמד חלאילה: מסקנות הצוות יוגשו אליו בתקופה הקרובה, אני מבטיח שיהיה לפני פתיחת שנת הלימודים ונחל ביישום ההמלצות כבר בשנת הלימודים תשפ"א.

מוחמד חלאילה: לגבי ההבטחות שנציגות הבעלויות של החינוך המיוחד המוכר שאינו רשמי מעלות, אנחנו קיימנו מספר ישיבות גם בליווי סגן שר האוצר בנושא.

מוחמד חלאילה: הצוות היה אמור לתת מענה זמני שלא בנושא הבג"צ.

מוחמד חלאילה: הצענו מספר הצעות לנציגי מוסדות המוכר שאינו רשמי ונציגי ההורים.

מוחמד חלאילה: בישיבה האחרונה שהייתה לנו לפני שבוע וחצי אם אני לא טועה, ההצעה האחרונה שאנחנו הבאנו לנציגים נדחתה.

מוחמד חלאילה: אנחנו בכל מקרה לא מתכוונים להשאיר את המוסדות בלי פתרון ואנחנו מתכוונים להפיץ כבר בימים הקרובים למוסדות המוכרים שאינם רשמיים הצעה לשיפוי שאינה בהכרח מקובלת על הנציגים שהיו איתנו בישיבות, שהם לא נציגים רשמיים של המוסדות.

ישראל אייכלר: היה פה היום נציג שלהם ואמר שאתם מתנים, שאתם תיתנו להם רק בתנאי שהם יוותרו על כל הדרישות שלהם.

ישראל אייכלר: אמרת שזה לא מוסכם עליהם, אז אתם יכולים להתנות תנאים כאלה אחרי הבטחה שהם יהיו דומים לכל שאר האחרים?

ישראל אייכלר: אתם עושים איתם תנאים?

ישראל אייכלר: זה משא ומתן?

מוחמד חלאילה: קודם כל זה לא משא ומתן.

מוחמד חלאילה: בגלל זה אנחנו ביקשנו את ההתחייבות מהמוסדות, ככל שאנחנו מעבירים תקציבים שהם לא הפתרון ארוך-הטווח שהצוות הבין-משרדי אמור להחיל החל מתחילת שנת הלימודים תשפ"א, בתקווה, אז אנחנו מדברים על צרכים שהם לא מוכרים למדינה והם צרכים רטרואקטיביים.

מוחמד חלאילה: ביקשנו במקביל לשיפוי שיינתן, שיהיה מיצוי תביעות בנושא, שזה דבר שמקובל בנהלים של התנהלות המדינה מול ארגוני עובדים וארגונים אחרים.

ישראל אייכלר: זה לא ארגוני עובדים, זה תלמידים.

ישראל אייכלר: יש עוד תלמידים במדינה שעושים איתם תנאים, שייתנו להם רק חלק ושיוותרו על התקציבים האחרים?

ישראל אייכלר: אין שום מערכת חינוך שנדרשת לדרישה כזאת.

קטי קטרין שטרית: מוחמד, אתה יכול להגיד לנו מי דרש את הדרישה הזו?

קטי קטרין שטרית: האם זה בא מכם, יועץ משפטי?

קטי קטרין שטרית: למה יש דרישה של התניה?

קטי קטרין שטרית: הרי זו הבטחה שניתנה לנו כחברי כנסת עוד בשנת הלימודים הקודמת.

מוחמד חלאילה: בגלל שאין כל מחויבות על פתרון רטרואקטיבי, וגם התביעה שהייתה בבג"צ וגם עמדת השופטים שהייתה, שלא מדובר בתביעה רטרואקטיבית ושהפתרון ארוך-הטווח אמור להגיע דרך הצוות הבין-משרדי שמינה מנכ"ל משרד החינוך, שהוא צוות בין-משרדי למשרדי החינוך והאוצר, אז אנחנו ניתקנו את הפתרון ארוך-הטווח שאמור להסדיר את כל הבעיות למוסדות המוכרים שאינם רשמיים בגני הילדים, ואנחנו דיברנו על פתרון זמני שיניח את דעתם של נציגי הבעלויות, רק לתקופה האחרונה, לשנת הלימודים שעברה, שהמדינה אינה מחויבת לשפות, ואל מול השיפוי שאנחנו תכננו להעביר ביקשנו מיצוי תביעות.

מוחמד חלאילה: מיצוי תביעות זו לא דרישה מופרכת.

מוחמד חלאילה: זה כמובן היה לשיקול דעתם.

מוחמד חלאילה: אנחנו כרגע לא מתכוונים לחכות לאישור של נציגי הבעלויות שהם כמובן אינם נציגים רשמיים.

מוחמד חלאילה: אני חוזר שוב, מי שישבנו איתם אינם נציגים רשמיים של הבעלויות.

מוחמד חלאילה: לפי כתב ההתחייבויות לבעלויות על גני הילדים בחינוך המיוחד המוכר שאינו רשמי, כל מנהל בעלות שמעוניין לקבל את השיפוי על השנה שעברה, אנחנו נעביר לו את השיפוי בשמחה.

מוחמד חלאילה: אנחנו לא מתכוונים למנוע מאף אחד.

מוחמד חלאילה: הכוונות שלנו תמיד היו טובות.

מוחמד חלאילה: סגן שר האוצר גם ליווה את עבודת הצוות וכמובן שהוא לא היה נותן מקום בכלל שנדרוש דרישות שהן לא ריאליות.

יצחק פינדרוס: אם אפשר ברשותך, אני רוצה להבין.

יצחק פינדרוס: אני סומך על סגן שר האוצר וגם הרב אייכלר חבר ועדת החינוך.

יצחק פינדרוס: אם היו משווים אותם לכלל המערכות, כמה לדעתכם זה היה צריך לעלות?

מוחמד חלאילה: משווים את מה?

יצחק פינדרוס: את התנאים בגני החינוך המיוחד החרדי ולא החרדי.

יצחק פינדרוס: כמה כסף המשמעות של ההשוואה?

מוחמד חלאילה: זה מה שאנחנו רוצים לעשות בצוות הבין-משרדי.

יצחק פינדרוס: אתם באתם לוועדת כספים.

יצחק פינדרוס: מה המספר שאמרתם שזה אמור לעלות?

מוחמד חלאילה: אנחנו לא אמרנו מספרים.

מוחמד חלאילה: לא אמרנו אף פעם שזה עולה סכום כלשהו.

יצחק פינדרוס: אני אפנה אותך לפרוטוקולים של ועדת כספים.

יצחק פינדרוס: אחת הטענות של אגף התקציבים באוצר בוועדת כספים, למה הוא לא מוכן להשוות, כי העלות של זה היא גבוהה, היא 80 מיליון.

קטי קטרין שטרית: זה סכום שאני זוכרת אותו.

יצחק פינדרוס: אני מוכן לקבל שכשאתם רוצים להגיד כמה זה יעלה, אתם מגזימים בפי שניים, אז אני ארד ל-40, אז עבדתם עלינו, אז אבל למה עכשיו אתם אומרים שזה רק 17?

יצחק פינדרוס: השאלה לא מופנית אליך, היא מופנית לאגף התקציבים שהציג באוצר שהעלות 80.

יצחק פינדרוס: גם במשחק יש איזשהו גבול בין הפער למה שאתם טוענים בוועדת כספים שהעלות לתקצוב, לבין שכשבאים לבקש את הכסף.

יצחק פינדרוס: אתם אומרים, לא צריך כל כך הרבה, זה פחות, אז אני מוכן, אמרתי, 50% ספייר, אבל למה 17?

ישראל אייכלר: 17 מיליון בלבד.

יצחק פינדרוס: 17 מיליון זה 20%.

קטי קטרין שטרית: מוחמד, לשאלה הזאת יש לך תשובה?

יצחק פינדרוס: את היית איתי בדיון כשהנציג של האוצר אמר שזה 80 מיליון, אני לא יכול לעמוד בזה.

קטי קטרין שטרית: חד משמעית.

יצחק פינדרוס: הוא אמר, עד סוף השנה 30, את זוכרת?

קטי קטרין שטרית: נכון.

יוסף טייב: ברשותך, אני רק רוצה לדייק.

יוסף טייב: שופטי בג"צ לא אמרו איזשהו משהו.

יוסף טייב: הם שמעו שיש ועדה.

יוסף טייב: אמרו שכל עוד הוועדה לא אמרה את מה שהיא חושבת, לא רוצים לדון בנושא, ולאחר מכן במידה ואותם מנהלים לא יהיו מרוצים מתוצאות הוועדה, אז הם מבקשים מהם לחזור לבג"צ.

יוסף טייב: זה ליתר דיוק.

מוחמד חלאילה: הבג"צ נמחק.

אליהו ברוכי: אבל יש להם זכות לחזור.

יוסף טייב: יש להם זכות לחזור.

יוסף טייב: רחלי אמרה לנו בבוקר שהוועדה העל-משרדית אמורה להתכנס ולהביא את התוצאות שלה.

יוסף טייב: קודם כל, האם אנחנו יודעים מתי היא אמורה להתכנס ומה היא צריכה להביא?

יוסף טייב: אם אתם בעצמכם אומרים שאתם לא נותנים מספרים ואתם לא יודעים מה העלויות, אתם לא יודעים אם מדובר ב-80 או ב-40.

יוסף טייב: אני עוזב את מה שהיה בוועדת כספים כי לא נכחתי שם אבל אני סומך על חבריי שהם יודעים על מה הם מדברים.

יוסף טייב: תחליטו איפה אתם נמצאים.

יוסף טייב: אתם שמתם איזשהו סכום?

יוסף טייב: האם החינוך המיוחד החרדי, אפשר להשוות אותו לכלל החינוך המיוחד הכללי?

יוסף טייב: זה מה שאנחנו דורשים.

יוסף טייב: דורשים סך הכול שוויון.

מוחמד חלאילה: התשובה היא כן.

מוחמד חלאילה: זו כוונתנו ומסקנות הצוות שיוגשו, בתקווה, בתקופה הקרובה למנכ"ל משרד החינוך.

יוסף טייב: מה זה בתקופה הקרובה?

יוסף טייב: שנת הלימודים מתחילה עוד שבועיים.

מוחמד חלאילה: זה לא אמור להשפיע על פתיחת שנת הלימודים בגנים.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה רגע לפנות לחברי הכנסת לגבי מה שאנחנו אמורים להמשיך לעשות בוועדה.

קטי קטרין שטרית: יש לנו עוד נושא שהוא מאוד חשוב, זה איך בעצם ב-א' באלול פותחים את שנת הלימודים.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה שעכשיו אנחנו ננסה לסכם.

קטי קטרין שטרית: מוחמד, תהיה איש בשורות, תן לנו לוחות זמנים.

אליהו ברוכי: הוא אמר שכבר יש מתווה.

אליהו ברוכי: איפה המתווה?

קטי קטרין שטרית: תוכל להציג בפנינו את המתווה?

מוחמד חלאילה: אני לא יכול להציג את המתווה בגלל שאנחנו אמורים להציג את המסקנות של עבודת הצוות הבין-משרדי למנכ"ל משרד החינוך שהוא יקבל את ההחלטה לאמץ את המסקנות של הצוות או לעשות בהם שינויים, ובהתאם לכך אנחנו נחל ביישום.

מוחמד חלאילה: גם אם היישום יחל מאוחר יותר, ההבטחה שלנו היא שהיישום והתשלומים יועברו כאילו אנחנו התחלנו את היישום בתחילת שנת הלימודים.

מוחמד חלאילה: אף אחד לא יפגע.

מוחמד חלאילה: תחילת שנת הלימודים תשפ"א, התקציבים יועברו בהתאם למתווה שיוסכם.

מוחמד חלאילה: אנחנו מדברים על הסכמה גורפת מצד המדינה ומצד משרדי הממשלה שצריך להשוות את תנאי ההוראה של תלמידי גני הילדים בחינוך המיוחד המוכר שאינו רשמי.

מוחמד חלאילה: אנחנו לא מתעלמים מזה, אנחנו רק מדברים בצוות על הדרך לעשות את זה.

אליהו ברוכי: שתי הערות.

אליהו ברוכי: דבר ראשון, אני מקווה שההבטחה הזאת תחזיק יותר מההבטחה להביא את ה-40 ו-17.5 עם ויתור.

אליהו ברוכי: זו הערה ראשונה.

ישראל אייכלר: מה שאמרת זה לא סתם אמירה, כי מה הוא אומר עכשיו?

ישראל אייכלר: את זוכרת שהם הבטיחו שהילדים יקבלו חזרה את הכסף מתש"פ - - -

יצחק פינדרוס: זה לא הילדים, זה העמותות.

ישראל אייכלר: לא משנה, הילד.

ישראל אייכלר: עכשיו הם מתנים לוותר על הרטרואקטיביות.

ישראל אייכלר: אותו דבר הם יעשו עוד פעם בעוד חצי שנה.

אליהו ברוכי: שאלה עקרונית, האם אופק חדש נמצא במתווה החדש שלכם במסקנות הצוות הבין-משרדי?

מוחמד חלאילה: זה חלק מהדברים שצריכים להיות מוגשים כמסקנות הצוות.

מוחמד חלאילה: אני עדיין לא יודע להתייחס לזה.

קטי קטרין שטרית: מוחמד, יש לי הערה לגבי אופק חדש.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לספר לך משהו.

קטי קטרין שטרית: אני הייתי ראש מטה של שר החינוך דאז כשאופק חדש התחיל.

קטי קטרין שטרית: זה היה בתפר בין יולי תמיר לבין גדעון סער.

קטי קטרין שטרית: התחלנו ליישם את אופק חדש.

קטי קטרין שטרית: אני זוכרת ישיבות על גבי ישיבות גם עם האוצר, גם עם המוכר שאינו רשמי, עם כולם.

קטי קטרין שטרית: התחננו שהמתווה הזה של אופק חדש יכנס לכל גני הילדים, לכל בתי הספר, כי הייתה שם אמירה מאוד מהפכנית.

קטי קטרין שטרית: היה חשש כי לא הייתה עבודה נכונה מול המוכר שאינו רשמי, כי זה טבעי שבמוכר שאינו רשמי כשאתה מביא משהו חדש, צריך לבחון אותו, לבדוק וכו'.

קטי קטרין שטרית: זאת ברכה להביא את הרפורמה הזו למוכר שאינו רשמי.

קטי קטרין שטרית: יהיה פה שיפור מאוד מאוד רציני גם באיכות ההוראה, גם במה שהילדים מקבלים, גם מצוות ההוראה שיגיע, כי תהיה לו יותר מוטיבציה להגיע למקום ששם יש תוספת שכר שהיא מאוד משמעותית.

קטי קטרין שטרית: אותה גננת שחוצה כביש ורואה את הגננת החברה שלה בצד השני רק בגלל שמעל הגן שלה רשום גן דוכיפת ממלכתי ואצלה כתוב שזה גן שהוא מוכר שאינו רשמי, ההפרש אפילו גיאוגרפית הוא לא כזה, אבל התהום בין התנאים של הגננת הזו לגננת הזו הם כל כך גדולים.

קטי קטרין שטרית: אני בטוחה שהם באים כשליחות לעבוד עם הילדים ולא בגלל המשכורת שלהן שכל כך הרבה נפגעת בגלל שלא מיישמים את מה שהובטח.

קטי קטרין שטרית: אני מדברת איתך רק על שנה שעברה.

קטי קטרין שטרית: ישבו מאגף התקציבים והתחננו שנעביר את הכול.

קטי קטרין שטרית: אנחנו אפילו דיברנו על פתרונות של חודשיים-שלושה.

קטי קטרין שטרית: תנו לנו חודשיים-שלושה ואנחנו כבר מביאים.

קטי קטרין שטרית: עוד שבוע תיפתח שנת הלימודים במוכר שאינו רשמי.

קטי קטרין שטרית: א' באלול הם מתחילים ואין זמן פה.

מוחמד חלאילה: אני לא חולק על החלת רפורמה או כל פתרון שישווה את תנאי ההוראה של התלמידים.

מוחמד חלאילה: זה דבר מאוד חשוב.

מוחמד חלאילה: אני רק אומר שההתחייבות שלנו לוועדת הכספים שהייתה שנה שעברה, הייתה שהנושא יעלה לדיוני התקציב שיהיו בין משרד החינוך ומשרד האוצר לשנת התקציב 2020.

מוחמד חלאילה: שנת התקציב 2020 כמו שכולם יודעים, לא אושרה בכנסת, לא אושר לה תקציב ואנחנו מתנהלים בתקציב המשכי.

מוחמד חלאילה: גם ההחלטות שלנו התעכבו בגלל הדבר הזה.

מוחמד חלאילה: אנחנו מקווים שבתקופה הקרובה תתקבל החלטה על אישור תקציב המדינה והנושא שוב יעלה בדיוני התקציב ויקבל את הביטוי שהוא צריך לקבל.

מוחמד חלאילה: העיכוב שהיה ביישום פתרונות או בקבלת החלטות היה רק בגלל אי-אישור תקציב המדינה בכנסת.

מוחמד חלאילה: לא חזרנו בנו, אנחנו תמיד אמרנו, אנחנו מסכימים שיש צורך להשוות תנאי ההוראה של התלמידים ואנחנו לא מתעלמים מזה אף פעם.

מוחמד חלאילה: לאורך כל החודשים האחרונים שהתנהלנו בתקציב המשכי וגם תחת משבר הקורונה, אנחנו דאגנו להתכנס ולסיים את עבודת הצוות הבין-משרדי וגם את עבודת הצוות הזמני שהיה בליווי סגן שר האוצר.

מוחמד חלאילה: אנחנו לא זנחנו את הנושא הזה לרגע אפילו.

קטי קטרין שטרית: מאה אחוז, תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: יש לי על קצה הלשון איזושהי הערה.

קטי קטרין שטרית: אני מתלבטת עם עצמי תוך כדי השיח עם מוחמד אם להגיד אותה או לא להגיד אותה.

קטי קטרין שטרית: הרי אתה יודע, כל אחד מאיתנו שחוזר הביתה ושומע את אמצעי התקשורת ושומע על מה שקורה היום בממשלה, כן יש תקציב, אין תקציב, כן יהיו בחירות, לא יהיו בחירות, ופשוט מה שעולה לי בראש זה שאני שומעת כל הזמן שחברי הכנסת החרדים מאוד חרדים כי אין כסף לישיבות, כי אז לא יועברו התקציבים שאמורים לעבור לישיבות.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים כרגע על ילדים רכים, חינוך מיוחד, שנמצאים בגנים, שהרפורמה הזו כבר יושבת למעלה מעשר שנים בבתי הספר ובגנים, ואותם ילדים קטנים, עדיין מתלבטים איך מעבירים.

קטי קטרין שטרית: צריכים לשבת ולדון.

קטי קטרין שטרית: שיקום ערוץ תקשורת אמיץ אחד ויגיד, במדינה הזו יש חוסר שוויונית בין ילד בחינוך המיוחד בגן ילדים דוכיפת לילד בחינוך מיוחד בגן ילדים חרדי.

קטי קטרין שטרית: שיקום רק עיתונאי אחד אמיץ ויגיד, יש פה חוסר שוויוניות.

קטי קטרין שטרית: אנחנו בכלל לא מדברים על הקצפת, אנחנו מדברים על הלחם.

קטי קטרין שטרית: זה פשוט שיעורי בית.

ישראל אייכלר: זה לא רק הערה, זה חשוב להגיד את זה.

ישראל אייכלר: כשאנחנו מדברים כן תקציב, לא תקציב, חושבים שמדברים פוליטיקה.

ישראל אייכלר: מדברים פה על ילדים קטנים וגננות ועובדים בכל מערכות החינוך.

קטי קטרין שטרית: אני כבר לא מדברת על הבטחות האוצר שהובטח לפני שנה.

יצחק פינדרוס: אני מדבר איתך על עשרות אלפי אימהות שלא יכולות לרשום את הילדים שלהם כרגע למעונות יום כי עוד לא גמרו את הסיפור הזה.

יצחק פינדרוס: אני מדבר איתך על 1,000 מורי היל"ה שהולכים מחר בבוקר הביתה.

קטי קטרין שטרית: המון תוכניות.

קטי קטרין שטרית: אני מתחלפת כרגע עם חבר הכנסת רם שפע כי אני צריכה ללכת.

קטי קטרין שטרית: הנושא הזה הוא לא רק נושא חשוב, הוא גם כאוב.

קטי קטרין שטרית: אני מדברת עכשיו לא כחברת כנסת, אני מדברת עכשיו כמורה.

קטי קטרין שטרית: אמרתי לפני כן שאם אנחנו נשקיע בילדים הרכים הללו כשהם עוד צעירים, עם כל מה שצריך לתת לספק לאותו ילד רך, הוא יוכל להיות בוגר בחברה כאחד האדם ולא חלילה יהיו לו כאלה דברים שבסופו של דבר יפגעו בתפקוד שלו.

קטי קטרין שטרית: אני מעבירה כרגע את הדיון לחבר הכנסת רם שפע, יושב-ראש ועדת החינוך.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה לכל מי שנמצא בזום ולא הספקתי לשמוע אותו.

קטי קטרין שטרית: אני אשמע אותו בהזדמנות אחרת.

קטי קטרין שטרית: אני מציעה להתחיל לדבר עכשיו על כל הנושא של הלימודים מרחוק והפתרונות לנושא הזה.

קטי קטרין שטרית: כל חברי הכנסת שנמצאים פה העלו את הנושא הזה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: (היו"ר רם שפע)

רם שפע: תודה רבה לחברת הכנסת קטי שטרית שהחליפה אותי ואני עכשיו מחליף אותה במקום הקבוע.

רם שפע: אני לא הייתי בשעה האחרונה, אז אני סומך עליכם שניהלתם דיון ענייני ומהותי.

רם שפע: אני מבין שמשרד החינוך עוד לא דיבר.

רם שפע: אני צודק?

ישראל אייכלר: לא, לא, רק האוצר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, יש איזה לוויה של אחד האדמו"רים בבני בברק, אני חייב גם לנסוע.

ישראל אייכלר: אני רק רוצה להגיד לך שתדע שהדיון שהיה אצלך על הקדימדע, עד לרגע זה הם עוד לא קיבלו מכתב ממשרד החינוך.

רם שפע: אני כמובן מעודכן ואנחנו עוקבים אחרי מה שקורה שם.

רם שפע: לא פשוט.

ישראל אייכלר: תמשיכו בדיון המאוד חשוב.

ישראל אייכלר: אנחנו אתכם.

ישראל אייכלר: תודה.

רם שפע: ניצה, את איתנו?

ניצה קסיר: כן, אני נמצאת אתכם, רק אני מוכרחה להגיד שהייתה איזושהי בעיה.

ניצה קסיר: רק עכשיו העלו אותי.

ניצה קסיר: אני לא שמעתי את כל הדיון שהיה.

ניצה קסיר: אני לא בטוחה על מה אני צריכה לדבר, כי יכול להיות שמה שחשבתי לדבר עליו, כבר דיברו עליו.

רם שפע: בכל זאת נראה לי שהעמדה שלך משמעותית.

ניצה קסיר: בסדר, אני אשמיע אותה ואני מתנצלת מראש שיכול להיות שאני מדברת דברים שלא קשורים בכלל לישיבה, כי אני ממש עליתי לפני כמה דקות.

ניצה קסיר: אני רוצה להגיד כמה דברים, כאשר הדבר הראשון שאני רוצה להתייחס אליו זה בכלל על כל הנושא של פתיחת שנת הלימודים, על כמה דברים שזה נכון לחברה החרדית אבל זה נכון בכלל, דברים שלמדנו מהגל הראשון.

ניצה קסיר: אני מוכרחה גם לומר שבאמת המל"ל, וזה אני היום מכירה יותר דרך העיסוק שלי עם המל"ל, היום הוא נרתם יותר לנושא הזה.

ניצה קסיר: אם בגל הקודם דיברנו בעיקר על שיח עם ארגוני המורים והנהגת ההורים, היום אנחנו יותר ויותר מבינים שיש צורך גם לשמוע את הגופים האזרחיים, וזה נכון אגב לכל האוכלוסיות ולא רק לחברה החרדית.

ניצה קסיר: למה אני מדגישה את זה?

ניצה קסיר: כי בחברה החרדית הדבר הזה הרבה יותר חשוב אבל הוא גם חשוב באופן כללי.

ניצה קסיר: דבר נוסף שגם נלמד, זה הצורך בסופו של דבר להסתכל גם על הכוח שטמון ברשויות המקומיות, לאפשר להן הרבה יותר אוטונומיה, וזה נכון גם למנהלי מוסדות החינוך שהם כמובן יצטרכו לעבוד בתיאום עם הרשויות המקומיות.

ניצה קסיר: ברור מאליו שהם צריכים להקפיד על הכללים ולעשות את הכול בתאום עם משרד הבריאות ומשרד החינוך.

ניצה קסיר: צריך לזכור שמה שקורה בין רשויות שונות זה לא אותו דבר.

ניצה קסיר: יש דיפרנציאציה, אין אחידות.

ניצה קסיר: יכול להיות שיש מקומות, ואני אולי אקח את זה קצת לקיצוניות, אבל למשל יש מקומות, אם זה אזור ירוק, יכול להיות שגם הצורך בקפסולות הוא יותר קטן או עם מדובר על כיתות שהן יותר קטנות או יותר גדולות או המרחב של הכיתה הוא יותר גדול או יותר קטן.

ניצה קסיר: אין ספק שזה דבר שהוא מאוד חשוב, בפרט שאנחנו מדברים על החברה החרדית.

ניצה קסיר: החברה החרדית לא בנויה ממקשה אחת.

ניצה קסיר: השונות שם היא הרבה יותר גדולה מאשר בחברה הכללית.

ניצה קסיר: מי בעצם מכיר יותר טוב את הצרכים, את האוכלוסייה, את המאפיינים ואת המענים שאפשר לתת?

ניצה קסיר: זה באמת הרשויות כמובן יחד עם גורמי החינוך שעוסקים בכל הנושא, ופה בחברה החרדית יש לא מעט עמותות ומגזר שלישי שפעיל ולכן יש צורך לעשות את זה.

ניצה קסיר: למשל, אני אומר את אחד המענים שאני שמעתי לפני כמה זמן כשהתייעצתי על איזשהו נושא עם חבר כנסת יצחק פינדרוס שאמר לי, תשמעי, את הילדים הצעירים אפשר ללמד גם בחצרות של מלמדים.

ניצה קסיר: למה זה פחות בעייתי?

ניצה קסיר: כי שם הרבה פעמים אותו מורה מלמד מהבוקר עד הצהריים או קצת אחרי, דבר שבחברה הכללית זה פחות קיים.

ניצה קסיר: זה מדגיש עוד יותר את הצורך של שיתוף הפעולה.

ניצה קסיר: בלי שיתוף פעולה זה לא ייעשה.

ניצה קסיר: האוטונומיה של הרשות המקומית שמכירה, שתעבוד יחד עם מוסדות החינוך.

ניצה קסיר: יש הבדלים בצרכים שלהם ובמענים.

ניצה קסיר: זה דבר שהוא הכרחי.

ניצה קסיר: ברור שאני לא אפתיע אף אחד שצריך פה את השיתוף כמובן של הרבנים.

ניצה קסיר: הרשויות המקומיות יכולות לבצע גם את הדברים האלה.

ניצה קסיר: אני רוצה להסב את תשומת לבכם לכמה דברים כשאנחנו באים לדבר על הפתרונות.

ניצה קסיר: מבחינת הפתרונות בחברה החרדית, חלק מהדברים שאנחנו מקיימים אותם בחברה הכללית הם גם רלוונטיים לחברה החרדית, אבל יש בכל זאת מספר מאפיינים שהם שונים ולכן הדגשים צריכים להיות קצת שונים.

ניצה קסיר: נתחיל בזה שמספר הילדים בחברה החרדית הוא הרבה יותר גדול, אז הצורך הוא הרבה יותר גדול למצוא שם את המאפיינים.

ניצה קסיר: מדובר על זה שכ-20% מהילדים במערכת החינוך משתייכים לחברה החרדית.

ניצה קסיר: אם אנחנו מדברים על זה שהמספר יותר גדול, אז זה גם בא לידי ביטוי בצפיפות.

ניצה קסיר: זה לא רק, אבל אני אתן שני דגשים מסוימים.

ניצה קסיר: אחד, זה בסמינרים, שם יש סדר גודל של כיתה של 50 ילדים.

ניצה קסיר: אני הופעתי כשהסתבר לי, זה דבר שהוא מאוד שכיח, לפעמים גם יותר.

ניצה קסיר: תחשבו מה המשמעות של 50 בנות שנמצאות ביחד גם מבחינת אחר כך הסיכויים להדבקה וגם מבחינת איך אפשר אפילו לפצל את זה לשתי קפסולות.

ניצה קסיר: זה עדיין לא נותן את כל המענה, וגם כמובן בישיבות ששם צורת הלמידה הרבה פעמים נעשית בצורה של חברותא, אז גם היא צורת למידה לגמרי אחרת.

ניצה קסיר: דברים נוספים שצריך לקחת אותם בחשבון כשבאים לתת את המענים, להסתכל על המשמעות של החינוך באוכלוסיות השונות.

ניצה קסיר: צריך גם לזכור את המשמעות של הסיפור של החשיבות של החינוך בחברה החרדית בהיבט החברתי והדתי, שאי אפשר להתעלם, זה תלמוד תורה מעל הכול, אז צריך גם את זה לקחת בחשבון.

ניצה קסיר: כל מסגרות הלימוד של הבנים שלומדים גם בחברותא וגם בעצם נמצאים מהבוקר עד הערב, תחשבו מה קורה אם סוגרים מוסד חינוכי בחברה החרדית.

ניצה קסיר: זה לא כמו לסגור מוסד חינוכי בחברה הכללית.

ניצה קסיר: הרי מגיל מסוים הם נמצאים מהבוקר עד שעה מאוד מאוחרת.

ניצה קסיר: הסגירה יוצרת איזשהו ריק ולא פלא שאנחנו מתחילים יותר ויותר לשמוע על שיעור הצעירים שלא חזרו למערכות החינוך.

ניצה קסיר: יש פה השלכות מאוד גדולות, דתיות וגם חברתיות.

ניצה קסיר: צריך גם לזכור דבר נוסף.

ניצה קסיר: כל הסיפור של היכולת של למידה מרחוק היא מאוד מוגבלת.

ניצה קסיר: ברוב המקומות אין הסכמה לשימוש באינטרנט.

ניצה קסיר: צריך למצוא מענים שהם לגמרי שונים.

ניצה קסיר: כמובן שכל הקפסולות במקומות שאפשר, ברור שצריך לעשות אותם, ראו דוגמת בני ברק.

ניצה קסיר: מה שנעשה שם זה דבר טוב.

ניצה קסיר: מה שאפשר היה לעשות, המענה של הקפסולות רק לכ-15% מהמקומות.

ניצה קסיר: דבר נוסף שיש, צריך באמת למצוא, ופה חשוב גמישות מחשבתית אבל היא דורשת הקצאה של משאבים.

ניצה קסיר: החברה החרדית לא תוכל לעשות את זה לבדה.

ניצה קסיר: אני אתן פה דוגמא של דבר שעכשיו מתגבש בחלק מהסמינרים אבל אני לא רואה תקציבית איך הם יכולים לעשות את זה, לנסות לבנות מערכת שמע, מעבר לסיפור הקפסולות, מערכת שמע פנימית.

ניצה קסיר: אגב, תהיה גם טלוויזיה במעגל סגור.

ניצה קסיר: בנות שלא נמצאות בתוך הסמינר יכולות ללמוד מרחוק.

ניצה קסיר: בנות אחרות שנמצאות בכיתה, במקומות אפשר לפצל יפצלו ואז כן תהיה טלוויזיה במעגל סגור שהן יוכלו לראות את זה ממקומות שונים.

ניצה קסיר: זה דבר שדורש הקצאה תקציבית מאוד גדולה.

ניצה קסיר: אני לא ארחיב אבל אני נותנת את זה כדוגמא של דבר שהתחילו לחשוב עליו ובסמינרים מסוימים הולכים לכיוון הזה.

ניצה קסיר: המדינה חייבת להתערב ולסייע.

רם שפע: מה תפקידך הרשמי?

ניצה קסיר: אני ראש הוועדה המייעצת למל"ל בגל השני של הקורונה ואני גם המשנה ליו"ר במכון החרדי למחקרי מדיניות.

רם שפע: לישראל תיק?

ניצה קסיר: כן.

רם שפע: אוקיי, בסדר גמור.

רם שפע: תודה רבה לך.

רם שפע: בבקשה, חבר הכנסת בוסו.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, קודם דיברו פה שני חבריי שגם כן בקיאים ומכירים את נושא החינוך.

אוריאל בוסו: אני שומע את היועצת של המל"ל.

אוריאל בוסו: מה שקורה בחברה שלנו, אנחנו לא צריכים שאנשים ילמדו אותנו.

אוריאל בוסו: גם את הצרות שלנו אנחנו יודעים, את הצפיפות בכיתות ואת הנושאים של הלמידה בזום ותלמודי תורה.

אוריאל בוסו: יש לי גם ילדים שלומדים בשמע, הראשונים שהתחילו בנושא הזה ואני מוכרח לומר שאפילו למדו יותר ממה שלמדו בבתי הספר מבחינת שעות, מבחינת היקף הלימוד.

אוריאל בוסו: מצד שני אני גם שומע את הנושא של כן הרשויות, כיתות, לא כיתות.

אוריאל בוסו: בסוף זה לגלגל ולזרוק את הכדור מאחד לשני כשיודעים בסופו של יום שיש בעיה, שזה פוגע בתלמידים.

אוריאל בוסו: אני לא מדבר על הפגיעה התקציבית.

אוריאל בוסו: הרי אנחנו יודעים שהמוכר שאינו רשמי מתוקצבים לא ב-75% אלא כשמסתכלים בכולל הם לא מגיעים אפילו ל-50%, והפטור מתוקצבים לא ב-50% כמו שנאמר, כי כשמשקללים את הכול זה לא מגיע אפילו ל-25%.

אוריאל בוסו: בסוף כן מעבירים את הכדור לרשויות, ולכאן לכאן במקום לשים את התמונה הכוללת כולל פתרונות נושאים תקציבים, לדעת את ההשלכות, כי לא הרשויות יפתרו את הבעיות.

אוריאל בוסו: בסוף ילדי ישראל נפגעים פעם אחר פעם ובטח כשמדובר בתקופת הקורונה, פתיחת שנת לימודים, ילדים שצריך לתת להם את הפתרונות.

אוריאל בוסו: נכון שאין לנו אינטרנט אבל יש לנו מערכות שמע, אבל זה מערכות שמאלתרים, כל סמינר וסמינר ותלמודי תורה, וזה עלויות כספיות ואף אחד לא לוקח אחריות.

אוריאל בוסו: אנחנו לקחנו אחריות על עצמנו.

אוריאל בוסו: בנושא הקפסולות, במקומות הצפופים אין לנו את המבנים הקיימים.

אוריאל בוסו: כשאתה אומר להם לחלק כיתות, זה לשים אותם חלק ברחובות, אז עכשיו עברנו תקופת קיץ לשמחתנו בקורונה ועמדו בשמש.

אוריאל בוסו: לא יודע מה יהיה בחורף.

אוריאל בוסו: אני מציע שמשרד החינוך יסתכלו על התמונה ולא יגידו איפה הבעיות אלא ינסו לתת פתרונות.

אוריאל בוסו: חלקם פתרונות טכניים.

אוריאל בוסו: מספיק שיתנו הוראות לרשויות להעמיד את המבנים הציבוריים לרשות החינוך, את המתנ"סים, את המקומות הללו.

אוריאל בוסו: זה גם כן יקל, ולא שכל אחד יגיד, תסתדר אבל לא בחלקתי.

אוריאל בוסו: היושב-ראש, זה החלק שלך, אני חושב, שנפל בחלקך בתקופה הזאת המורכבת, ואני יודע שאתה איש שדואג אמיתי.

אוריאל בוסו: אני לא אומר את זה כפרגון.

אוריאל בוסו: אני מכיר אותך כמי שרוצה שוויון אמיתי, כי בסוף זה ילדים שככל שההשכלה שלהם תהיה טובה, אנחנו נרוויח מכך.

רם שפע: חד משמעית.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אגב, חבר הכנסת ברוכי, ברוך הבא לוועדת חינוך, שמח לראות אותך כאן, דיון ראשון.

רם שפע: אני מקווה שנראה אותך בעוד דיונים.

רם שפע: משרד החינוך, שלום רות.

רות אלמליח: שלום וברכה, צוהריים טובים.

רם שפע: צוהריים טובים.

רם שפע: אני חושב שהדבר הכי משמעותי, אני מצטרף למה שחבר הכנסת בוסו אמר, נשמח לשמוע על ההיערכות לפתיחת השנה, איפה האתגרים הכי גדולים ואיזה פתרונות את מציעה לתת לאתגרים.

רות אלמליח: טוב, אז קודם כל באמת דיון מאוד חשוב.

רות אלמליח: גם השעה הקודמת הייתה מאוד משמעותית.

רות אלמליח: עלו כאן נושאים באמת שאנחנו ממש בתוכם, מה שנקרא, חיים אותם ומנסים למצוא פתרונות עד כמה שניתן לכל מה שעלה כאן.

רות אלמליח: אני רק רוצה לומר לכל מי שנמצא כאן ולא כל כך מכיר את המגזר החרדי, קצת איזושהי סקירה כללית.

רות אלמליח: אנחנו באמת המחוז הגדול ביותר במדינה, מעל 470,000 תלמידים מכיתות גן עד י"ב וחינוך מיוחד עד 21.

רות אלמליח: גני ילדים, הרוב המוחלט הוא מוכר שאינו רשמי.

רות אלמליח: אולי דיון שלא קשור לפה אבל אני מאמינה שגם הוא ימצא פתרון, זה גני הילדים הרגילים, ואחר כך אנחנו עולים ליסודי.

רות אלמליח: ביסודי יש לנו את המורכבות של ממוסדות הפטור עד מוסדות הממ"ח, מוסדות פטור, מוכר שאינו רשמי, הרשתות וממ"ח.

רות אלמליח: אחר כך אנחנו עולים לעל-יסודי, שם יש לנו את מוסדות התרבותי-ייחודי, מה שמכונה הישיבות הקטנות, לצידם יש את הישיבות התיכוניות החרדיות וכמובן כל התיכונים של הבנות, שפחות או יותר הישיבות התיכוניות והתיכונים של הבנות מתנהגים פחות או יותר כמו כל בית ספר, כמו שנאמר כאן, מוכר שאינו רשמי כמו כל המדינה בעל-יסודי.

רות אלמליח: ההיערכות שלנו לפתיחת שנה בכלל והשנה בפרט היא באמת סביב הנושא איך אנחנו באמת נותנים לבתי הספר על כל מגוון הסטטוסים המשפטיים שלהם את המענים המדויקים וכמה שיותר, ואני חייבת לומר שהשנה ובהיערכות הזאת, ובעזרת כמובן גם סגן השר, המנכ"ל, כל מי שהיה שותף לכל ההיערכות, נכנסו והסתכלו, וזה דבר מאוד ייחודי, אני הרבה שנים במשרד, גם על מוסדות הפטור וגם על תרבותי-ייחודי.

רות אלמליח: כשאני מדברת במה הם נכנסנו, אז קודם כל גם בנושא המתווים.

רות אלמליח: אנחנו גם ישבנו עם כל קבוצה בנפרד כדי לראות מה הם רוצים, מה מציק להם, מה נראה להם נכון לעשות, וגם בעניין של המענים.

רות אלמליח: במענים אני מדברת על המעטפת של המענים כמו שהציג השר אתמול, בנושא המיגון, אז דאגנו שגם התרבותי-ייחודי וגם מוסדות הפטור יהיו בתוך הסיפור.

רות אלמליח: דאגנו שזה יעבור לבעלויות כדי שבאמת הם יוכלו לרכוש את הדברים ויוכלו לגשת לקול קורא.

רות אלמליח: זה בנושא של המיגון.

רות אלמליח: בנושא של כמובן למידה מרחוק-אמצעי קצה.

רות אלמליח: עשינו מיפוי, ותיכף אני אבקש מנעמי שי להרחיב בנושא של הלמידה מרחוק והקולות הקוראים, לעשות קצת סדר בכל הנושא הזה.

רות אלמליח: המיפוי שעשינו מראה שאכן הרוב משתמש במרחבים קוליים, מערכות שמע.

רות אלמליח: אגב, אנחנו עוד לפני הקורונה התארגנו ללמידה בשעת חירום.

רות אלמליח: לא חלמנו על דבר כזה, ברור, חלמנו על דברים אחרים ולא על איזשהו נגיף קטן שמשבש את החיים של כולם, וזה היה מאוד טוב כי אז כבר יצרנו את כל הפלטפורמות באמת איך אפשר להביא את הלמידה לתוך הבית של התלמידים אצלנו.

רות אלמליח: באמת מעל 60% משתמשים במערכות מרחבים קוליים, זה המוסדות.

רות אלמליח: יש לנו גם כאלה שמשתמשים במחשבים ללא אינטרנט, זאת אומרת שאפשר לשלוח להם חומרים דרך מייל והם יכולים לפתוח את זה בבית, ויש כאלה שמשתמשים ממש במערכות מקוונות כמו כל מה שמוכר כאן, זום וכו', 10% כאלה, ועל זה באמת תרחיב נעמי, על כל המענים ששמנו כאן, וגם פה באמצעי קצה נכנסו גם מוסדות הפטור וגם תרבותי-ייחודי.

רות אלמליח: זה לא דבר מובן מאליו.

רות אלמליח: אני אומרת לכם, אני שנים פה, לא ראיתי את הדבר הזה.

רות אלמליח: הנושא השלישי שהוא מאוד משמעותי זה עוזרי החינוך, עוזרי ההוראה, איך שקוראים לזה כאן.

רות אלמליח: זה הפיצולים של ג'–ד', בעצם הכפלה של שעות התקן בשנה הזאת לכיתות ג'–ד'.

רות אלמליח: גם פה, גם מוכר שאינו רשמי, גם רשתות וגם מוסדות הפטור נכנסים לזה, שזה דבר מאוד מאוד מבורך, אז זה במעטפת הכללית.

רות אלמליח: דיברו על זה, התייחסו לזה וחשוב לי באמת שאנחנו נשמע על זה.

רות אלמליח: לפני שאני עוברת לעוד דברים, הייתי רוצה באמת לבקש מנעמי שי שתיתן ממש הדגשים.

רות אלמליח: אנחנו גם כתבנו הדגשים מיוחדים וייחודים על הקול קורא, הדגשים מיוחדים למחוז החרדי, אז ברשותך אם אפשר באמת לבקש מנעמי שי שתתייחס.

נעמי שי: שלום וברכה, למעשה תהליך ההיערכות מפתיחת שנה התחיל כבר ותוך כדי תנועה בגל הראשון ליווינו את בתי הספר באיתור מאוד ממוקד במענים לצרכים שמותאמים לחברה החרדית.

נעמי שי: כמו שציינה רות, יש מנעד רחב מאוד של פתרונות שבתי הספר בוחרים כמובן כתפיסה ערכית וחינוכית להשתמש בהם בשביל לשמור על צביון החינוך החרדי.

נעמי שי: נעשה מיפוי מאוד מדויק וגם מענה וסיוע לפתרונות האפשריים ללמידה מרחוק.

נעמי שי: כשאנחנו מדברים על היערכות לפתיחת שנה, אנחנו רוצים לייצר מענים שמותאמים לציבור.

נעמי שי: כמו שאמרה רות, למעלה מ-60% משתמשים רק במרחבים קוליים ועוד 30% משתמשים במרחבים קוליים לצד חומרים דיגיטליים שזמינים להם דרך מיילים או דרך גישה לכלים שיתופיים מסוננים.

נעמי שי: נעשה מהלך משותף יחד עם אגף טכנולוגיות מידע כדי לתת מענה באמצעות מרחבים קוליים כפי שהציבור צורך אותם.

נעמי שי: אפיינו בדיוק את דפוסי השימוש.

נעמי שי: איתרנו את הספקים שמוכרים על ידי הציבור, שיכולים לתת להם את המענה.

נעמי שי: אפיינו את צורת הפתרון ואנחנו ממש מקווים שבימים הקרובים כבר תצא הפניה לבתי הספר לבחור מבין הספקים את הספק שאיתו הם רוצים ומעוניינים לעבוד ולפתח איתו את הלמידה, כשמשרד החינוך תומך באותם ספקים.

נעמי שי: חשוב לציין שגם מול אותם ספקים נעשתה עבודה כדי לוודא שהתשתיות שלהם מסוגלות לעמוד בעומסים.

נעמי שי: חווינו קושי מאוד גדול בגל הראשון, וזה טבעי בגלל שאותם ספקים, דפוסי השימוש לא היו מותאמים לצורך המאוד גדול שהיה.

נעמי שי: אפשר להגיד שהם התארגנו תוך כדי תנועה ועבדו ושדרגו את השרתים שלהם.

נעמי שי: נעשתה עבודה מאוד גדולה על ידי מנהלת המחוז וגם על ידי סגן השר בשותפות לדבר עם משרד התקשורת, ומנכ"ל משרד החינוך היה מעורב כדי לראות איך אפשר לשפר את התשתיות כדי לתת מענה.

נעמי שי: ברור שאם זה הצורך של הציבור, אנחנו צריכים להיות שם בשבילו ולתת את המענה באופן הכי מותאם.

רם שפע: השאלה היא כמה את חושבת שיהיה מענה.

רם שפע: אנחנו מדברים על עוד שלושה שבועות.

נעמי שי: למיטב ידיעתי ממש בתחילת שבוע הבא אמורה לצאת ההודעה לבתי הספר לבחירה מבין הספקים כי העבודה מול הספקים כבר נעשתה.

נעמי שי: אני רוצה לציין בהקשר הזה, זה טבעי שלעבור ללמד בלמידה מרחוק זה גם תהליך מאוד מורכב.

נעמי שי: בוודאי שמורה שצריך לשנות את דפוס ההוראה שלו ועוד לעבוד בסביבה שאין לה מענה ויזואלי, זה מאוד קשה.

נעמי שי: נערכנו בתהליך מאוד רחב ובפריסה מאוד גדולה להכשרה של צוותי ההוראה גם בהשתלמויות בית-ספריות וגם בהשתלמויות אזוריות ודיסציפלינאריות.

רם שפע: אם את צריכה להעריך, כמה אחוז מהתלמידים והתלמידות, תהיה להם תשתית מספיק טובה ב-1 בספטמבר כדי לפתוח את שנת הלימודים כהלכה?

נעמי שי: אני מבדילה בין התשתית של המרחב הקולי לבין אמצעי הקצה.

נעמי שי: ברמה של המענה של המרחב הקולי אני מאמינה שכל בתי הספר שיצטרפו למרחבים, יהיה להם מענה.

נעמי שי: גם ההיקף התקציבי שהוקדש לכך וגם האפיון של הפתרון והשיח עם הספקים יאפשר את זה.

נעמי שי: האתגר שעמד בפנינו לצד זה, זה הגישה של התלמידים למרחב הקולי, וכאן נעשה מיפוי מאוד ממוקד מול כל בתי הספר שמשתמשים במרחב הקולי כדי לאתר את הפערים.

נעמי שי: בדיקה שנעשתה על ידי אגף טכנולוגיות מידע, מדברים על יחס של 1:5 של תלמידים שחסר להם אמצעי הקצה.

נעמי שי: כשאני מדברת על אמצעי קצה זה יכול להיות אמצעי קצה של מרחב קולי, אז אנחנו מדברים על טלפונים כשרים, ויש עוד בתי ספר שמשתמשים בטאבלטים מוקשחים כמו שאנחנו אומרים או שיש כאלה שמשתמשים במחשב עם גישה לאינטרנט במוסדות שזה מתאים להם.

רם שפע: זה בסדר וטוב שאת מפרטת, אבל אני שואל כמה אחוז מהתלמידים והתלמידות יקבלו, לא משנה אם זה את המכשיר טלפון או את הטאבלט המוקשח, את האמצעי קצה שהם צריכים כדי להשתמש שיהיה מותאם אליהם.

רם שפע: כמה אחוז לדעתך מתוך התלמידים יוכלו להתחיל עם זה?

נעמי שי: לאור המיפוי הזה, משרד חינוך יצא בקול קורא.

נעמי שי: הוא כבר פורסם לבתי הספר, שיוכלו להגיש רשימות תלמידים שנזקקים למענה להשלמה של אמצי קצה.

נעמי שי: אנחנו כמחוז עשינו כבר תהליך תיווך כדי להגיע לכמה שיותר מנהלים כדי להנגיש להם את המידע על הקריטריונים להצטיידות.

נעמי שי: יש שני קולות קוראים מותאמים לנושא הזה של השלמת ההצטיידות לתלמידים.

נעמי שי: אגב, זה נכלל כחלק מהמענה הארצי לנושא הזה.

נעמי שי: יש שם התאמה ייחודית לטלפונים כשרים לתלמידים ואנחנו נמצאים בתוך הפול הזה יחד עם קול קורא להשלמה של אמצעי קצה לתלמידים.

נעמי שי: אני יודעת שמסמך הקריטריונים כבר פורסם, ההגשה היא עד ה-21 בחודש.

נעמי שי: זה תלוי ברמת מנכ"ל לראות שבאמת יעמדו ביעד הזה, אבל אנחנו איתם בתהליך.

נעמי שי: אנחנו מגייסים את בתי הספר, את הרשויות המקומיות.

נעמי שי: אנחנו בשיח עם כל מנהלי אגפי החינוך ברשויות המקומיות החרדיות ואלה שעובדים איתנו בשיתופי פעולה כדי להנגיש כמה שיותר את ההבהרות ואת ההנחיה לבתי הספר איך להגיש את הבקשות האלה כדי שיוכלו לתת את המענה.

נעמי שי: אם יצליחו לעמוד מבחינת לוחות הזמנים, אנחנו יודעים שהתלמידים שלנו יקבלו את המענה כי נערכנו ברמת הפניה לקול קורא כדי לתת מענה לכל התלמידים.

רם שפע: אוקיי, תודה רבה לך.

רם שפע: אני מוכרח לומר, אנחנו לא מכירים אבל נראה שאת מאוד בקיאה בפרטים ובנכונות גבוהה מאוד שזה יצליח.

רם שפע: אני אומר את זה בכנות.

רם שפע: יישר כוח.

נעמי שי: זה עבודה משותפת במחוז החרדי.

רם שפע: אם את בוחרת לפרגן אז בכלל אני עוד יותר מרוצה.

רם שפע: יישר כוח.

רם שפע: הלוואי ובאמת המוכנות תהיה הכי גבוהה.

רם שפע: מיכל בן דוד מהסתדרות המורים מאוד רוצה לדבר.

רם שפע: אנחנו עוד רגע, גם אני וגם ידידי יוסי טייב, שאנחנו חברי הוועדה, חייבים לצאת להצביע בוועדה אחרת ולכן אי אפשר יהיה להמשיך את הדיון, אז מיכל, את צריכה להיות מאוד יעילה.

רם שפע: מאיר, מיכל על המשתמש שלך?

מאיר אסרף: מיכל בן דוד עזבה.

מאיר אסרף: היא המתינה כל היום וקיבלנו הודעה שהיא לא תדבר, אז אנחנו מתנצלים, היא כבר עזבה.

רם שפע: אני הגעתי לפה עכשיו.

מאיר אסרף: כן, כן, אני יודע.

מאיר אסרף: העברת המקל הייתה בעייתית בקטע הזה.

רם שפע: אוקיי, נעבוד על זה.

רם שפע: מאיר, תודה.

רם שפע: חברים, תודה רבה.

רם שפע: אנחנו ממשיכים לעקוב אחרי החינוך החרדי וההיערכות שלו.

רם שפע: אם יש מישהו שרצה לדבר ולא הספיק, אני מתנצל אבל אין לנו ברירה, אנחנו בעוד דקה צריכים להיות בוועדה אחרת.

רם שפע: תודה רבה בהצלחה לכולם.