ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 23, פרוטוקול מספר 39, 2020-08-04 10:35

טלי פלוסקוב: בוקר טוב לכולם.

טלי פלוסקוב: היום ה-4 באוגוסט 2020, השעה 10:35 ואני פותחת את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

טלי פלוסקוב: הדיון הוא דיון מהיר בתנאי העסקתם של עובדי הסיעוד, הצעה לסדר שלי ושל חברת הכנסת סונדוס סאלח שאני מבינה שאני בדרך.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לברך את חברת הכנסת פרומן שנמצאת אתנו ואת חבר הכנסת חסיד שנכנס עכשיו.

טלי פלוסקוב: אני מטפלת בנושא הזה לפחות שלוש שנים, עוד מהכנסת ה-20.

טלי פלוסקוב: הדיון בנושא הזה היה אחד מהדיונים המרכזיים בוועדה משותפת שהייתה בכנסת ה-20 לבניית תוכנית אב לאומית בתחום הזקנה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להזכיר לכם שבמהלך עבודת הוועדה אנחנו טיפלנו בכל הנושאים הקשורים לזקנה ומן הסתם נושא הסיעוד, סיעוד בקהילה, היה אחד מהדיונים המרכזיים בו השקענו זמן רב.

טלי פלוסקוב: חיפשנו פתרונות והגענו למסקנה שאני חושבת שאין אחד שלא יסכים אתי והיא שאנשים שעובדים היום בסיעוד מבחינתי הם אנשים שקופים.

טלי פלוסקוב: הם עובדים בשכר מינימום, אף אחד לא סופר אותם ואף אחד לא חושב עליהם, רק מעבירים ביקורת בלי סוף והרבה פעמים שוכחים לומר מילת תודה ומילת התודה הזאת מגיעה לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: בתקופת הקורונה אלה אנשים שעמדו בחזית כדי לתת את הגב לקבוצה הכי חלשה ורגישה ואני מדברת על הסבים והסבתות שלנו.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להתחיל את הדיון, לפני שאנחנו מעלים את כל הסוגיות, במילה מאוד קצרה ופשוטה והמילה היא תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לאנשים האלה שלא עזבתם את הקשישים.

טלי פלוסקוב: לפי הנתונים האחרונים שיש לי, אבל הם לא מדויקים ויש עדכון, בתחום הזה עובדים כ-80,000 עובדים ישראלים – ודורון, אתה תתקן אותי אחר כך כי אני יודעת שיש לך נתונים קצת יותר מעודכנים – ואנחנו לא מדברים כרגע על עובדים זרים אלא אך ורק על עובדים ישראלים שנותנים שירות ומענה לכ-200,000 קשישים במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להזכיר לכם שאם האנשים האלה לא היו מקבלים את הטיפול בבית, המדינה הייתה צריכה להשקיע בהם הרבה יותר כסף, אם מדובר בבתי אבות או במוסדות גריאטריים אחרים.

טלי פלוסקוב: זה שהאנשים האלה נשארים בקהילה, זה שהאנשים האלה נשארים בביתם, זה שהם מרגישים את הקירות של הבית שלהם ובא אליהם אדם שדואג לארוחת בוקר, אדם שעוזר להם להתרחץ בבוקר, אדם שדואג שיהיו להם תרופות בבית, ואני יכולה להמשיך את הרשימה שהיא מאוד ארוכה – אני אומרת שאלה אנשים, אלה מלאכים, אנשים ששומרים על בריאותם ועל החיים של אותם קשישים שנמצאים בבית.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהתנאים שהאנשים האלה מקבלים מהמדינה – וכרגע אני מדברת על תנאי העסקתם – הם לא ראויים והם לא הוגנים.

טלי פלוסקוב: אז וגם היום אני חוזרת ואומרת שהמדינה חייבת לשנות את שיטת חישוב השכר לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: לא יכול להיות שבן אדם שעובד 20 שנים במקצוע מקבל את אותו השכר שמקבל אדם שעובד שנה במקצוע.

טלי פלוסקוב: בוקר טוב לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: לא יכול להיות שאדם שמטפל בקשיש סיעודי קשה, שצריך להרים אותו - יש לי תמונות ואם לא הייתה שמירה על הסודיות, אני מעלה אותן עלה מסך והייתם בוכים יחד אתי – לא יכול שאותן עובדות סיעוד שעובדות עם הקשישים הסיעודיים הקשים מקבלות אותו שכר כמו שמקבלת מטפלת שגם היא ראויה להערכה אבל התפקיד שלה הוא אחר, זה להכין ארוחת בוקר, לרכוש תרופות, לקנות מוצרים.

טלי פלוסקוב: אלה שני דברים שונים לגמרי ואנחנו חייבים למצוא את הדרך לעשות צדק במקצוע הזה.

טלי פלוסקוב: הדבר הראשון הוא שיפור תדמית המקצוע.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו לא נדאג לשיפור תדמיתו של המקצוע הזה, לא יהיה מי שיטפל בנו, חברי הכנסת שנמצאים כאן היום.

טלי פלוסקוב: לא יהיה.

טלי פלוסקוב: אנשים פשוט לא באים לעבוד במקצוע הזה האם אתם יודעים שאחוז מאוד גבוה של אנשים שעובדים במקצוע הזה הם בעצמם מבוגרים?

טלי פלוסקוב: אני כבר לא מדברת על אחוז מאוד גבוה של נשים ואני כבר לא מדברת על אחוז מאוד גבוה של עולים וזה הולך ונגמר.

טלי פלוסקוב: מה יהיה?

טלי פלוסקוב: האם אתם רואים את הילדים שלנו נכנסים לעבוד בענף הזה?

טלי פלוסקוב: אני לא.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו נדאג, יחד עם השותפים שלנו, לשיפור תדמיתו של המקצוע הזה, אולי להכשרה מקצועית מספיק טובה וקבלת תעודה שנותנת אפשרות לעבוד בתחום הזה, זה יהיה שונה.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו נדאג לשכר הוגן – לא שכר מינימום, זאת לא עבודה של שכר מינימום, זה ממש לא - ואם אנחנו נדאג לכך שהאנשים האלה, גם כשהם עוברים מקשיש לקשיש, יקבלו את המעבר – זה יהיה שונה.

טלי פלוסקוב: כי אם אני עושה חישוב כמה הם מקבלים, תאמינו לי שבעיניי זה הענף היחיד במדינת ישראל שהשכר בסופו של דבר פחות משכר מינימום כי את המעבר מבית לבית, כשהם עדיין בעבודה, לא מחשבים להם.

טלי פלוסקוב: לכן יש לנו הרבה עבודה בענף הזה ובתחום הזה ואני הכנתי כמה נקודות.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע בדיון כאן גם את נציגי החברות, ונמצא אתנו יושב ראש איגוד נותני השירותים דורון רז.

טלי פלוסקוב: נמצאת אתנו נציגת אגף הסיעוד בביטוח הלאומי, נמצאים אתנו ב-זום גם משרד האוצר, ואתמול דיברתי עם שר האוצר, ואני מאמינה שמשרד הרווחה נמצאים אתנו ונמצא נציג משרד הבריאות.

טלי פלוסקוב: אנחנו ננסה לשמוע את כולם ואני אנסה לרכז את כל זה.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שמקשיבים לנו וצופים בנו הרבה אנשים שעובדים בתחום הסיעוד.

טלי פלוסקוב: אני חייבת לומר לכם, חברי הכנסת שנמצאים כאן, שיש כאן אנשים שעוקבים אחר מה שקורה בנושא שלהם כי זה חשוב להם, כי זה כואב להם, כי הם יודעים שהיום בכנסת כן מדברים עליהם.

טלי פלוסקוב: אני חייבת לומר לכם שכאשר התחלתי את זה, אף אחד לא האמין שיכול להיות שבכנסת נדבר על הקבוצה הזאת.

טלי פלוסקוב: כן אנחנו מדברים וכן אנחנו מחפשים פתרונות וכן אנחנו מחפשים שותפים במשרדי הממשלה שייתנו לנו מענים לנושאים כאלה ואחרים.

טלי פלוסקוב: בהמשך הדיון אני כמובן אעלה את הדברים שסגרתי עם השרים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לומר עוד משפט אחד לאלה שנמצאים אתנו ב-זום.

טלי פלוסקוב: שום דבר לא קורה ביום אחד.

טלי פלוסקוב: כדי להילחם על הזכויות, אנחנו צריכים זמן.

טלי פלוסקוב: זמן והרבה סבלנות ולא לאבד את התקווה.

טלי פלוסקוב: לכן אני אומרת כאן עוד משהו שאני לא יודעת אם הרבה יודעים זאת.

טלי פלוסקוב: לפני שבוע, ביום שני, האנשים האלה בתמיכת ההסתדרות, כי הרבה מהם כבר חברים בהסתדרות, רצו לצאת להפגין ליד הכנסת ואני יודעת שהייתה הערכה שיגיעו 1,000 אנשים.

טלי פלוסקוב: הם ביקשו שיפור תנאי העסקתם.

טלי פלוסקוב: אלה אנשים שלא נשארו בבית אלא יוצאים לעבודה למרות הסכנה שיש בעבודה הזאת ואנחנו יודעים מה הסכנה.

טלי פלוסקוב: האנשים האלה רוצים תשומת לב, הם רוצים הערכה מצד המדינה ומצד המשרדים.

טלי פלוסקוב: אני חייבת לומר לכם שלקחתי על עצמי ועצרתי את ההפגנה.

טלי פלוסקוב: פניתי למארגנים וביקשתי לא לצאת, ועשיתי זאת מכמה סיבות.

טלי פלוסקוב: סיבה אחת, אני רוצה להזכיר לכם שבשבוע שעבר היה היו 40 מעלות וזה מאוד מסוכן, מה גם שהם היו צריכים לצאת בצוהריים.

טלי פלוסקוב: שנית, הרבה אנשים שרצו לצאת, אלה אנשים מבוגרים.

טלי פלוסקוב: אנחנו נמצאים בתקופת קורונה ואסור לנו לשכוח את זה, והאנשים האלה היו יכולים לסכן גם את עצמם וגם את המטופלים שלהם שזה מאוד מסוכן.

טלי פלוסקוב: אני פניתי אליהם בבקשה לא לצאת ולעשות את הצעד הזה שבעיניי היה יכול להביא ללא מעט מקרים לא נעימים.

טלי פלוסקוב: הם שמעו בקולי והם נשארו בבית.

טלי פלוסקוב: אני הבטחתי להם שהיום בדיון אנחנו שוב נעלה את כל הסוגיות האלה וננסה שוב לקרוא למשרדים, לביטוח הלאומי, לחברות, לחשוב ביחד איך אנחנו משפרים לאנשים האלה, איך אנחנו נותנים להם תקווה שהדבר שהם עוסקים בו יום יום ראוי להערכה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שהאנשים האלה יגידו שהם גאים להיות עובדי סיעוד במדינת ישראל ולא שיכסו את עצמם ויתביישו במה שהם עושים.

טלי פלוסקוב: זה התפקיד שלנו ואני מאוד אשמח, וחשוב לי מאוד, לראות כאן הרבה שותפים, חברי כנסת מכל סיעות הבית, שאני בטוחה שיסכימו אתי בכך שהאנשים האלה, שמספרם מתקרב היום ל-100,000 אנשים, אנחנו מדברים על קבוצה מאוד גדולה ואלה אנשים שנמצאים בשכבה די חלשה של החברה הישראלית, איך אנחנו נחזק אותם ולא רק במלים אלא גם במעשים.

טלי פלוסקוב: זאת מטרת הדיון.

טלי פלוסקוב: אני כמובן אתן לחברי הכנסת להתייחס ואחר כך נמשיך בדיון.

טלי פלוסקוב: נשמע ב-זום מטפלות.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שעובדי סיעוד נמצאים אתנו ב-זום ואנחנו גם נשמע אותם.

טלי פלוסקוב: אני חייבת לומר לכם שלבקשה לדיון הצטרפה אלי חברת הכנסת סונדוס שהיא בדרך וכמובן שניתן לה אחר כך להתייחס.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי פרומן?

אורלי פרומן: אני הייתי רוצה לשמוע.

טלי פלוסקוב: מישהו מחברי הכנסת?

אוסאמה סעדי: בוקר טוב.

אוסאמה סעדי: כמובן שאני מברך אותך גברתי היושבת ראש וגם את חברתי סונדוס על הדיון החשוב הזה בתנאי העסקתם של עובדי הסיעוד, אחים ואחיות, ואני חושב שבשם כולנו מגיעה להם ברכת הערכה וכבוד על העבודה הקשה, המאומצת, הפיזית ועבודה בתת תנאים.

אוסאמה סעדי: אנחנו כולנו ראינו וחווינו את עבודתם הקשה ובמיוחד, ושבעתיים, בתקופת הקורונה.

אוסאמה סעדי: לכן המאבק שלהם הוא מאבק צודק ולכן השביתה עליה הם הכריזו, כנראה שהממשלה הזאת מבינה רק שפת כוח.

אוסאמה סעדי: כבר חודשים מדברים על זה ומבקשים, אבל אף אחד לא שמע.

אוסאמה סעדי: כששבתו והכריזו עליה, פתאום יש תקציב, יש תקנים, 2,000 תקנים חדשים.

אוסאמה סעדי: כמובן שאנחנו מברכים על ההסכם הזה שנעשה עם משרד הבריאות.

אוסאמה סעדי: אני העליתי את הנושא הזה במליאה בפני סגן שר הבריאות, חבר הכנסת יואב קיש.

אוסאמה סעדי: לא יעלה על הדעת שבתי החולים הציבוריים, בתי חולים פרטיים ובמיוחד בתי חולים בנצרת – אנחנו כל הזמן מעלים את הנושא הזה – לא מקבלים חלק מהתקנים האלה.

טלי פלוסקוב: מחר מתקיים דיון.

אוסאמה סעדי: יש דיון.

אוסאמה סעדי: היה דיון ואני העליתי את זה.

אוסאמה סעדי: הם לא מקבלים חלק מהתקנים האלה.

אוסאמה סעדי: בית החולים האנגלי, רק אתמול קיבל11 חולים קשים למחלקת הקורונה והוא לא מקבלת תקציבים מהמדינה.

אוסאמה סעדי: בתי החולים בנצרת משרתים בערך 150,000 200,000.

אימאן ח'טיב יאסין: 600,000 באזור הצפון מקבלים בבתי החולים בנצרת.

אוסאמה סעדי: נצרת והסביבה.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שיש דיון נפרד על הנושא הזה.

אוסאמה סעדי: תמיד יש דיונים.

אוסאמה סעדי: כשאנחנו מדברים עכשיו על הנושא הזה של הסיעוד, ובזה אני מתרכז, ועל 2,000 תקנים, למה לא מקבלים בתי החולים האלה נתח וחלק מ-2,000 התקנים האלה?

אוסאמה סעדי: זה אמור גם לגבי 400 הרופאים.

אוסאמה סעדי: הם משוועים לאחים ואחיות, הם משוועים לרופאים וכאשר מגיעים ומסכמים ונותנים תקנים –בתי החולים האלה לא מקבלים.

אוסאמה סעדי: אני חושב שתנאי השכר והעבודה שלהם – זאת בושה וחרפה למדינת ישראל ולמערכת הבריאות.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על העבודה הכי קשה.

אוסאמה סעדי: באמת, הכי קשה.

אוסאמה סעדי: הם עובדים קשה ואנחנו רואים אותם בבתי החולים, ומי מאתנו לא היה בבית חולים עם קרוב משפחה ורואים את העבודה הקשה ואת המסירות שלהם.

אוסאמה סעדי: אני באמת מחזק אותם, מעריך אותם ואומר להם כל הכבוד.

אוסאמה סעדי: אנחנו נמשיך לתמוך במאבק הצודק שלהם לשפר את תנאי העבודה שלהם ואת השכר שלהם.

אוסאמה סעדי: השכר שלהם הוא בושה וחרפה וצריך לתת להם את השכר הראוי שמגיע להם.

טלי פלוסקוב: אתה יודע למה האנשים האלה לא עושים הפגנות לא יוצאים לשביתות?

טלי פלוסקוב: כי הם יודעים שברגע שהם יוצאים לשביתה מי שייפגע, זה המטופל שלהם.

טלי פלוסקוב: בגלל הלב שלהם הם סובלים.

טלי פלוסקוב: הם לא יוצאים כי הם דואגים למטופלים שלהם ואסור לנו לנצל את זה.

טלי פלוסקוב: אסור.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חסיד, בבקשה.

אליהו חסיד: תודה רבה, כבוד היושבת בראש, אני מברך על הדיון הזה.

אליהו חסיד: אני חושב שזה דיון חשוב מאוד.

אליהו חסיד: אני חושב שכל העתיד של עם ישראל הוא אם מכבדים את הדור המבוגר.

אליהו חסיד: התורה כותבת על כיבוד אב ואם שזו סגולה לאריכות ימים.

אליהו חסיד: ואני חושב שכולם רוצים בזה, כך שזה אחד הדברים החשובים.

אליהו חסיד: הדיון הזה הוא חשוב מאוד.

אליהו חסיד: בנוסף לכל מה שדיברו כאן, שזה חשוב מאוד, כאשר עובדי הסיעוד לא מקבלים את משכורתם כמו שצריך ומקבלים שכר מינימום כפי שזה היום, אחרי כל עבודת הקודש שהם עושים, הם נופלים תחת המטלה והם נמצאים בקשיי יום והם עושים את העבודה – נגיד בעדינות – בפחות רחמנות מכפי שהיו עושים אותה אם היה להם שקט נפשי ושקט כלכלי, כשהם היו יודעים שהם מסודרים כלכלית.

אליהו חסיד: חוץ מזה שצריך להוסיף עוד עובדים ולדאוג להגדיל את מערך עובדי הסיעוד, העלאת משכורתם זה לא רק בשביל לדאוג להם אלא זה די לדאוג לאנשים המבוגרים שיקבלו שירות טוב.

אליהו חסיד: בן אדם שחי במשכורת מצומצמת והוא נמצא תחת עול כלכלי קשה, הראש שלו עסוק בכלכלי ולא עסוק בשיפור הטיפול וההתנהגות כלפי היהודי המבוגר ואיך לדאוג שלאדם המבוגר היה לו יותר נוח ויותר טוב.

אליהו חסיד: זה דיון חשוב וטוב שהוא מתקיים.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: קודם כל יישר כוח לכל החברים ולך כמובן על הדיון החשוב הזה.

משה אבוטבול: צריך לדעת ולהבין שאותם עובדים סיעודיים, קודם כל עבודתם היא קשה ביותר.

משה אבוטבול: בעצם הם לא רק מטפלים באותו אדם אלא בחלק מהמקרים הם גם הופכים להיות הפסיכולוגים שלו, הכותל המערבי שלו, הם צריכים לשמוע את כל הצרות שלו, לפעמים מבקש אותו אדם דברים שהם שלא בדיוק במנדט שלהם כמו תנקה לי פה, תעזור לי פה, תמשוך לי פה, דברים שהם מעבר לשעות העבודה שלהם והם עושים את זה באהבה ובצורה מכובדת.

משה אבוטבול: לכן באמת חייבים לעזור להם וגם צריך להבין שאם הם יינטשו את העמדה, זו סכנה גדולה.

משה אבוטבול: דיברנו והייתה לי הצעה לדיון בכנסת בנושא הזה כי לצערנו, על פי דיווח שהגיע אלינו, הרבה אנשים סיעודיים וקשישים נמצאו מוטלים מתים בביתם וזה דבר חמור מאוד.

טלי פלוסקוב: הדיון שדיברנו במליאה.

משה אבוטבול: במליאה העלינו את הנושא הזה, זה פשוט אחד קשור בשני.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לומר לך שלאף אחד מאלה שמתו לא הייתה מטפלת.

טלי פלוסקוב: אם הייתה להם מטפלת, היינו יכולים למנוע את המקרים האלה.

משה אבוטבול: זה במצב קל וחומר וקל וחומר כמה חייבים לחזק את אלה שכבר יש להם מטפלים.

משה אבוטבול: דיברנו גם על צעדים לעודד, לנקוש בדלת של השכן, לתת כמה איתותים של בני אדם כי גילו אותם אחרי כמה ימים.

משה אבוטבול: לכן אני באמת חושב שהמדינה חייבת להתאמץ בנושא הזה ולא לשחק עם זה.

משה אבוטבול: את דיברת על כך שהם לא שובתים.

משה אבוטבול: אני מאוד מאוד מעריך את זה.

משה אבוטבול: זה מאוד מאוד מזכיר לי את הדברים הטובים קורים במקרה הזה במערכת החינוך החרדית.

משה אבוטבול: יש איסור מאוד מאוד גדול של גדולי ישראל לא לעשות שביתה.

משה אבוטבול: לעולם לא תשמעו, לא במעין החינוך התורני, לא בחינוך העצמאי, לא במקומות האלה על שביתה של בתי ספר או מוסדות חינוכי הרבנים לא מרשים.

משה אבוטבול: הם אומרים שתפקידכם לטפל בילדי ישראל ואנחנו, תפקידנו להתאמץ להיטיב את התנאים שלכם.

משה אבוטבול: גם כאן הם ממש נוקטים בעמדה מאוד אחראית וזאת לבד סיבה גדולה וטובה שאנחנו חייבים להירתם למענם.

משה אבוטבול: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: לגמרי.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לדאוג שהם לא ישלמו בגלל הלב הטוב שלהם.

משה אבוטבול: נכון.

משה אבוטבול: אני מסכים שלפעמים זה מנוצל לרעה אבל לשם כך כל החברים הטובים כאן נמצאים כדי להגן על הזכויות שלהם.

טלי פלוסקוב: הצטרפה אלינו חברת הכנסת סונדוס, שותפה שלי להצעה לדיון.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

סונדוס סאלח: בוקר טוב לכולם.

סונדוס סאלח: תודה על ההיענות המהירה לקיים את הדיון הכול כך חשוב.

סונדוס סאלח: אנחנו מדברים על אוכלוסייה שעושה עבודה כל כך מקודשת ומוערכת בעינינו אבל ההערכה הזו לא מספיקה כדי להגן עליהם תקופה כל כך קשה.

סונדוס סאלח: גם לפני הקורונה, אוכלוסיית המטפלות והמטפלים, העובדות והעובדים בתחום הסיעודי, זו אוכלוסייה שסבלה מלא מעט אתגרים, גם בתנאי ההעסקה שלהם, בתנאי העבודה ובתנאים הסוציאליים בכלל.

סונדוס סאלח: יש צורך, במיוחד בתקופת הקורונה, לספק להם הגנה עצמית מבחינת ציוד ומיגון רפואי וגם הגנה ושמירה על התנאים הסוציאליים שלהם.

סונדוס סאלח: הם עובדים שעות קשות וסוג עבודה מאוד קשה.

סונדוס סאלח: אנחנו רוצים שלכל קשיש וקשישה תהיה מטפלת סיעודית.

סונדוס סאלח: בתחום הזה יותר מ-90 אחוזים מהמועסקות בו הן נשים מפרנסות ונשים שהן כל כך חזקות ומגיע להן שנעמוד לצדן ולא להוסיף על הנטל שהן לוקחות בו חלק כל כך גדול.

סונדוס סאלח: במקרים רבים הן המשפחה היחידה של אותו אדם בו הן מטפלות.

סונדוס סאלח: אנחנו כאן כדי להגן עליהן, לתמוך בהן ולא לאפשר לקבלנים לנצל את המעמד החלש שלהן ולהקשות עליהן בתנאי ההעסקה שלהן.

סונדוס סאלח: יש צורך לקדם אותן ולמנוע ניצולן על ידי המעסיקים, במיוחד קבלני המשנה.

סונדוס סאלח: חלק מהם הם עובדים זרים שיש להם את האתגרים של עבודה במקום שהוא לא בארצם.

סונדוס סאלח: אנחנו כאן לבדוק איך ובמה אנחנו יכולים לעזור לאוכלוסייה הזאת.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לציין שיותר מחצי מעובדי הסיעוד הם מעל גיל 50 ויותר מרבע הם מעל גיל 60.

טלי פלוסקוב: תבינו במי אנחנו מדברים ועד מה חשוב לעזור להם.

אליהו חסיד: זה גם מדאיג מה יהיה בהמשך ומי יעשה את העבודה.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: אני חוזרת כל הזמן ואומרת שאם אנחנו היום לא נדאג למקצוע הזה, לא יהיה מי שיטפל בנו.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים להבין – סליחה על המשפט הקשה אבל אני אומרת אותו – שהפראיירים של העלייה הגדולה נגמרו.

טלי פלוסקוב: הילדים שלנו לא יעבדו בתנאים כמו שעובדים ההורים שלו.

טלי פלוסקוב: לא יהיה.

אורלי פרומן: אולי נוסיף לזה שלהיות קשיש במדינת ישראל צריך הרבה מאוד כסף כי המקום הטבעי והנכון היה בבתי הורים, שם יש חברה, יש שם פעילות חברתית ותרבותית אבל לך תיכנס היום לבית הורים שעולים הון תועפות.

אורלי פרומן: גם שם יש חלק לא מבוטל מהקשישים שהם עם מטפל או עם מטפלת ואלה בדיוק אותם תנאים.

משה אבוטבול: אני חייב לומר לך איזה סלוגן: צריך בקשיש להיות קשיש.

אורלי פרומן: אני לגמרי מסכימה אתך, חבר הכנסת חסיד, על מצוות כיבוד אב ואם אבל זו המצווה הכי קשה למלא אחריה כי אנחנו כולנו עובדים, יש לנו ילדים, נכדים וגם הורים וצריך לטפל בכל השרשרת.

אורלי פרומן: המינימום הזה שנבטיח להם חיים מכבדים ומכובדים בגיל הזה, נדאג למטפלים שלהם שירגישו טוב.

אורלי פרומן: אני אוסיף על דבריך, טלי.

אורלי פרומן: תוחלת החיים מתארכת.

אורלי פרומן: אנשים פעם היו מתים בגיל 65-60 והיום ברוך השם חיים עד גיל 90 ויותר אבל איכות החיים לא בדיוק.

טלי פלוסקוב: אני אומרת שלא מספיק לחיות הרבה שנים אלא חשוב לחיות טוב הרבה שנים.

אורלי פרומן: לכן ההזדקקות הזאת בהווה ובעתיד הקרוב לכוח אדם מיומן, אנושי, חם, שאוהב את המקצוע שלו ושאנחנו מסוגלים לתגמל אותו עבור זה, רק תלך ותגדל.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה רבה סונדוס וטלי על הדיון החשוב הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לציין שזאת לא סתם עבודה אלא זאת עבודת קודש.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו מפקידים בידיים שלהם את היקרים לנו מכל.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מסכימה עם כל מה שנאמר כאן ואני רוצה להוסיף משהו ייחודי ל גבי החברה הערבית ורוצה לדבר על הקריטריונים של העסקת מטפלות ומטפלים.

אימאן ח'טיב יאסין: לגבי הנושא של החברות הקבלניות.

טלי פלוסקוב: בשפה המקובלת זה נקרא נותני שירותים.

אימאן ח'טיב יאסין: נכון אבל הם עובדים בתוך חברה שזכתה במכרז מהמדינה.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת, יש חברה שזכתה במכרז ותחת החברה הזאת יש עוד עובדים?

אימאן ח'טיב יאסין: כן.

אימאן ח'טיב יאסין: יש.

טלי פלוסקוב: בהמשך אנחנו נשמע את דורון.

אימאן ח'טיב יאסין: בתוך החברה הערבית למשל, יש חברות שהן זכייניות בנושא הסיעוד ויש להן מטפלות שמגיעות לבתים של הקשישים והקשישות אצלנו בחברה ומה שהם מקבלות, זה שכר מינימום ואפילו פחות.

אימאן ח'טיב יאסין: נותנים להם תעריף של הסעות ציבוריות והם צריכים לרוץ מבית לבית, ממקום למקום, כדי להספיק כמה שעות במשך היום.

אימאן ח'טיב יאסין: הדבר הנוסף שאני רוצה לדבר עליו אלה הקריטריונים במיוחד אצלנו בחברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: יש לנו אחוז די גדול של נשים שהן בלתי מועסקות ולרוב בתוך הבתים יש לא רצון אלא גם ציפייה, גם מצד האחים, שהנשים, הבנות שלא עובדות מחוץ לבית והן בגיל 50 ומעלה, שהן יטפלו בהורים שלהם.

אימאן ח'טיב יאסין: נכון, מצווה לטפל, לכבד ולסעוד את ההורה.

אימאן ח'טיב יאסין: זאת מצווה קדושה.

טלי פלוסקוב: בתקופת הקורונה, יש אישור לעבוד.

אימאן ח'טיב יאסין: רק בתקופת הקורונה אבל השאלה היא מה קורה שלא בתקופת הקורונה.

אימאן ח'טיב יאסין: מי יותר מבין ונותן מעבר לשעתיים שנותנים להם באותו יום, שנמצא כל הזמן אצל ההורים?

אימאן ח'טיב יאסין: צריך להגמיש ולא לעשות טובה לאותן נשים או לאותם בנים אלא באמת ממקום של לתת שירות ראוי, נכון וגם נגיש לאותם הורים.

טלי פלוסקוב: את מדברת על טיפול על ידי בני משפחה.

אימאן ח'טיב יאסין: בני משפחה מדרגה ראשונה.

אימאן ח'טיב יאסין: מאפשרים לנכדים ולנכדות, אבל הנכדים והנכדות יוצאים לעבודה ויש להם יותר סיכויים לצאת לעולם התעסוקה וגם המשק יותר צריך אותם.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא יודעת מה המצב בחברה היהודית אבל אצלנו בחברה הערבית ההורים הקשישים בדרך כלל גרים בבית קטן וצנוע, שאין אפשרות להביא עובד זר לגור בו, מה גם שיש כאלה שלא רוצים שמישהו זר ייכנס לבית.

אימאן ח'טיב יאסין: לכן אני חושבת שזה דבר מאוד חשוב וצריך לקחת אותו בחשבון.

אימאן ח'טיב יאסין: אפילו צריך לקדם ולהגיש הצעה לתקן את החוק.

טלי פלוסקוב: שיאשרו לבני משפחה מקרבה ראשונה לטפל בהוריהם.

אימאן ח'טיב יאסין: כן, לטפל בהורים שלהם.

אימאן ח'טיב יאסין: אין ספק שצריך לתת את כל הכבוד הראוי לאותם מטפלים - ומטפלות בעיקר – שעושים עבודת קודש וגם הם צריכים לחיות.

אימאן ח'טיב יאסין: מה לעשות, הם צריכים לשלם על כל דבר.

אימאן ח'טיב יאסין: אישה בת 60 או בת 50 שיוצאת לעבודה שהיא קשה, לא עבודה קלה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני בעצמי עבדתי כמטפלת כשהייתי בת 18 ואני יודעת כמה זה קשה מכל הצדדים.

טלי פלוסקוב: גם פיזית וגם נפשית.

אימאן ח'טיב יאסין: גם פיזית וגם נפשית.

אימאן ח'טיב יאסין: זה שוחק.

אימאן ח'טיב יאסין: לתת להם לפחות מענה כלכלי הולם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לומר לך לגבי טיפול על ידי בני משפחה.

אימאן ח'טיב יאסין: אין מעקב.

טלי פלוסקוב: בדיוק.

טלי פלוסקוב: אני לא אסכים שינצלו את זה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני אתך.

אימאן ח'טיב יאסין: עם מעקב ובקרה.

טלי פלוסקוב: מעקב ובקרה, זה המפתח להצלחה.

טלי פלוסקוב: אני מסכימה אתך.

אימאן ח'טיב יאסין: בדיוק.

משה אבוטבול: מדדים ורצפים.

טלי פלוסקוב: אני חייבת לומר לכם שכשהגעתי לארץ, העבודה הראשונה שלי, הייתי מטפלת בבית אבות, עם תואר שני בפסיכולוגיה.

טלי פלוסקוב: הגעתי ב-1991 ועבדתי בבית אבות בפתח תקווה.

טלי פלוסקוב: החזקתי מעמד שבועיים.

טלי פלוסקוב: נשברתי.

טלי פלוסקוב: זה רק אומר, כמו שאת אומרת, עד כמה העבודה הזאת שוחקת וקשה, פיזית נפשית, ובאמת צריך לחזק את האנשים האלה.

אימאן ח'טיב יאסין: זיכרונות שאני חייבת לשתף.

אימאן ח'טיב יאסין: הייתי בת 18 ואבא שלי לא הסכים שאני אעבוד בלי שיש לי תעודה.

אימאן ח'טיב יאסין: הלכתי ללמוד חשבונאות בנצרת ורציתי מקום לישון כי חזרתי מאוחר.

אימאן ח'טיב יאסין: אז הלכתי לבית חולים הצרפתי בנצרת.

אימאן ח'טיב יאסין: כשהנזירה אמרה לי רק בקרונית, רק אצל הזקנים יש עבודה, אמרתי שאני מוכנה.

אימאן ח'טיב יאסין: כשנכנסתי לשם, למרות כל הקושי, ואת יודעת על מה אני מדברת, יש לי רגישות נוראית לריחות, אבל הייתי חייבת והחזקתי שם.

אימאן ח'טיב יאסין: החזקתי שנה וחצי.

טלי פלוסקוב: אני אומר לך באיזה רגע אני נשברתי.

טלי פלוסקוב: אני נשברתי כשאחד מהמטופלים נפטר.

טלי פלוסקוב: הוא לא היה חבר שלי אבל זה בן אדם שטיפלתי בו, שחיבקתי אותו בבוקר, שדאגתי לו ויום אחד הוא לא התעורר.

טלי פלוסקוב: אף אחד לא בא אלי לחזק אותי באותו רגע.

טלי פלוסקוב: אולי אם היו באים – אני לא מדברת עכשיו עלי אלא על האלפים שמקשיבים לנו שעוברים את זה יום יום – זה היה אחרת.

טלי פלוסקוב: בואו נדאג לתמיכה נפשית לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: יש מקרים שהם שנים עובדים, הם רואים בהם כמעט הורים שלהם ומאבדים את הבן אדם.

טלי פלוסקוב: לא מספיק שלמחרת הם נשארים ללא משכורת כי אף אחד לא דואג להם עד שימצאו מקום עבודה אחר אבל תנו לו איזשהו חיבוק.

משה אבוטבול: אני יודע שמישהי עבדה כסיעודית בבית חולים וכששאלו אותה חברות היכן היא עובדת, היא נאלצה לשקר ולומר שהיא ספנג'ולוגית בכירה בהדסה.

משה אבוטבול: כלומר, היא לא ידעה איך לומר את התפקיד שלה כי היא התביישה בו.

משה אבוטבול: צריך לדעת ולהבין שגם עצם העובדה שהם מוכנים לעבוד בזה, זאת לבד סיבה לתת להם כתף.

סונדוס סאלח: יש מחסור רב במטפלות ובמטפלים בארץ.

סונדוס סאלח: צריך לתת מעמד לתפקיד הזה.

טלי פלוסקוב: כי מי ילך לעבוד במקצוע הזה?

טלי פלוסקוב: אגב, יש עוד נושא אחד שאני מעלה אותו כי אני יודעת שמשרד האוצר שומע אותי.

טלי פלוסקוב: הרבה אנשים מאלה שעובדים, הם אנשים שמקבלים השלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: ברגע שהם עוברים את מספר השעות שמותר להם לעבוד, פוגעים להם בהשלמת ההכנסה.

טלי פלוסקוב: אנחנו במחסור כוח אדם.

טלי פלוסקוב: למה לא לתת למקצוע הזה שיש לנו מחסור, במיוחד בתקופת קורונה אבל אני מדברת על בכלל, אפשרות לאנשים האלה לעבוד יותר שעות ללא פגיעה בהשלמת ההכנסה.

טלי פלוסקוב: אנחנו כחברה, כמדינה, והקשישים שלנו זקוקים להם.

טלי פלוסקוב: בוקר טוב חבר הכנסת להב הרצנו.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את המטפלות שנמצאות אתנו ב-זום.

טלי פלוסקוב: אם אפשר להעלות את אלה סמלנסקי.

טלי פלוסקוב: אלה סמלנסקי עמדה בראש המאבק לשיפור תנאי העסקתם של עובדי הסיעוד.

טלי פלוסקוב: יש שם קבוצה שאיגדה את האנשים מכל הארץ.

טלי פלוסקוב: יש לנו את נטלי.

נטליה טסלנקו: שלום לכולם.

נטליה טסלנקו: אלה ואני עמדנו בראש המאבק.

נטליה טסלנקו: רציתי לשאול.

נטליה טסלנקו: כבר זמן רב אנחנו נלחמות על ההסכם הקיבוצי וזה נמשך כשנה וחצי מאז הצטרפנו להסתדרות.

נטליה טסלנקו: רצינו לדעת באיזה מצב זה נמצא וכמה זמן זה עוד יימשך.

נטליה טסלנקו: בנושא שאת העלית כאן, נושא המעברים.

נטליה טסלנקו: הנושא של המעברים מוריד את המשכורת שלנו בממוצע ל-25 שקלים בשעה ויש אנשים שיש להם מעברים של כשלוש שעות ביום.

טלי פלוסקוב: את מתכוונת למעבר מקשיש לקשיש.

נטליה טסלנקו: יצא מכרז ואנחנו אפילו לא יודעים מה תנאי המכרז.

נטליה טסלנקו: אני חושבת שדווקא לנו מגיע לדעת מה התנאים כי אנחנו חלק ממנו.

נטליה טסלנקו: זמן רב אנחנו מבקשים שביטוח לאומי ישב אתנו כדי שתהיה הגדרה לגבי התפקיד שלנו, מה מותר לנו לעשות, מה אסור לנו לעשות.

נטליה טסלנקו: זה נשמע מצחיק, אבל עדיין בהנחיות כתוב שאנחנו חייבות לעשות כביסה ביד ויש אנשים שמנצלים את זה.

נטליה טסלנקו: אני רוצה לעדכן שאנחנו נמצאים בשנת 2020 ולכל אחד יש מכונת כביסה.

נטליה טסלנקו: כשאנחנו באים לקשיש, כתוב שם שאנחנו צריכים לעשות ניגוב של הבית ולפעמים הבית הזה הוא וילה, מצב שנתקלתי בו.

נטליה טסלנקו: כשאני באה לקשיש סיעודי בדרך כלל לא בודקים את המקום אם בכלל אפשר לטפל בו שם כי אין אביזרי עזר.

נטליה טסלנקו: נתקלתי במצב שגם אין זרם של מים לעשות מקלחת ואין מקלחת אלא רק אמבטיה.

נטליה טסלנקו: אני חושבת שצריכה להגיע פיזיותרפיסטית או עובדת סוציאלית לבדוק את המקום ולראות אם בכלל אפשר לבצע טיפול ואחר כך לשלוח אותנו לשם וגם לתת לנו הדרכה מקצועית איך אנחנו צריכים לעבוד כדי לא לגרום נזק גם לעצמנו, איך לעבוד עם המנופים, איך נכון להרים וכולי.

נטליה טסלנקו: יש כל מיני בעיות.

נטליה טסלנקו: זה נושא כל כך מורכב ואני משתדלת לומר הכול בקצרה.

נטליה טסלנקו: בקטע של מעבר מחברה לחברה.

נטליה טסלנקו: אני למשל עובדת באותה חברה 12 שנים.

נטליה טסלנקו: יש חברות שנותנות תנאים, ממש קצת יותר טובים מאשר בחברה אחרת.

נטליה טסלנקו: בחברה שאני עובדת זה מאוד אופייני.

נטליה טסלנקו: כשאני עוברת לחברה אחרת, אני מאבדת את כל מה שצברתי במשך השנים האלה.

טלי פלוסקוב: מתחילה מחדש.

דורון רז: היא לא מתחילה כלום מחדש.

דורון רז: כל הזכויות שלה מופרשות לה באופן חודשי ונצברות.

טלי פלוסקוב: חשוב לי שהדברים שלך ייאמרו לפרוטוקול.

טלי פלוסקוב: תציג את עצמך.

דורון רז: יושב ראש איגוד חברות הסיעוד.

דורון רז: בנושא הזכויות של המטפלת.

דורון רז: אם היא עוברת מחברה לחברה, כל זכויותיה נצברות לה מדי חודש ומופרשות לה מדי חודש.

דורון רז: לצערי תקרת ימי המחלה לא משתנה כי המדינה קבעה את זה כך.

דורון רז: נצברים לה ימי המחלה, מה שיש לה בזכויות שלה.

דורון רז: המעבר מחברה לחברה, לא זה מה שפוגע בה.

טלי פלוסקוב: הדבר היחיד שנפגע זה דמי מחלה?

דורון רז: בקטן.

דורון רז: כל זכויותיה האחרות – פנסיה וכולי – היא צוברת הכול בקרנות, כך ששם אין לה כל פגיעה.

דורון רז: יש חופש עיסוק ומעבר ועוברות מטפלות בין חברה לחברה.

דורון רז: אני לא רואה שום בעיה שמטפלת שרוצה לעבור, שמשהו ימנע ממנה לעבור מחברה לחברה.

דורון רז: היא לא נפגעת.

נטליה טסלנקו: גם שם אני צריכה להפריש לדמי פנסיה, בחברה החדשה.

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: זה לא.

טלי פלוסקוב: אני אסביר לך אחר כך.

טלי פלוסקוב: זאת לא פגיעה.

טלי פלוסקוב: תודה נטלי.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע גם את אלה.

אלה סמלנסקי: שלום.

אלה סמלנסקי: אני 23 שנים עובדת בתחום, מטפלת סיעודית.

אלה סמלנסקי: קודם כל, אני רוצה להודות לחברת הכנסת טלי פלוסקוב על האפשרות להשתתף בדיון הזה.

אלה סמלנסקי: טלי מלווה אותנו, אפשר לומר מתחילת דרכנו שמעתי עכשיו את חברי הכנסת מדברים על המקצוע שלנו וראיתי והרגשתי הרבה הבנה.

אלה סמלנסקי: הדברים החשובים עליהם דיברתם, הם הרבה יותר מורכבים ממה שאתם יכולים לתאר לעצמכם.

אלה סמלנסקי: דרך אגב, היום יש לנו שיתוף פעולה מלא עם דורון רז, עם מנכ"ל חברת מטב מר שטרברג, עם ארנון אלחנני, עם יעקב סדן.

אלה סמלנסקי: אני רוצה להודות אבל כולנו צריכים לחשוב על רפורמה בטיפול בסיעוד.

אלה סמלנסקי: אנחנו חייבים להעביר רפורמה.

אלה סמלנסקי: יש הרבה דברים שחייבים לשנות והם לא השתנו 30 שנים.

אלה סמלנסקי: כבר דיברנו על העלאה בשכר, כבר דיברנו על דירוג בין מטפלת סיעודית לעזרה ביתית.

אלה סמלנסקי: חייבת להיות הגדרה מפורטת של תפקידה של מטפלת.

אלה סמלנסקי: יש הרבה ניצול מצד המטופלים כלפי המטפלות.

אלה סמלנסקי: תשלום ותק.

אלה סמלנסקי: לא יתכן שאני עובדת 23 שנים ומקבלת את אותו שכר כמו כל בחורה שנכנסת לעבוד בתחום הסיעוד.

אלה סמלנסקי: ברגע שאנחנו מאבדים את המטופלים שלנו, לא מספיק שאנחנו מאבדים חלק מהלב שלנו כי הם כבר קרובי המשפחה שלנו, אלה אבא ואימא שלנו, אנחנו נקשרים אליהם מאוד אבל אנחנו גם מפסידים את השכר.

אלה סמלנסקי: חייב להיות לזה פתרון, איזשהו תשלום, איזשהו פיצוי כספי ברגע שמטפלת מאבדת את המטופל שלה או שמעבירים אותו לבית אבות או לוקחים לו עובדת זרה.

אלה סמלנסקי: אין שום התחייבות ואף אחד לא מבטיח לנו שבאותו רגע אנחנו יכולים למצוא את אותן מספר שעות עבודה שעבדנו.

אלה סמלנסקי: מטפלות נשארות ללא כסף והבנקים דורשים תשלומים.

אלה סמלנסקי: יש עוד דבר מאוד חשוב, אפשרות לקבל כסף עבור ימי חופשה.

אלה סמלנסקי: פעם זה היה קיים.

אלה סמלנסקי: היום המטפלות במצב שגם אין להן לאן לנסוע ואין להן אפשרות לצאת לחופש.

אלה סמלנסקי: הרבה פעמים מטפלת מפחדת לקחת חופש כי זאת שמחליפה אותה יכולה לקחת לה את מקום העבודה, כי גם בזה איןלנו שום ביטחון מבחינת העבודה שלנו.

טלי פלוסקוב: ימי החופש שאת לא לוקחת, כאילו מוחקים אותם?

אלה סמלנסקי: אחרי תקופה מסוימת כן.

אלה סמלנסקי: הם נמחקים.

אלה סמלנסקי: זה לפי החוק.

אלה סמלנסקי: עוד דבר מאוד חשוב, מחלות מקצוע.

אלה סמלנסקי: חייב להיות דירוג של מחלות מקצוע כי, חברים, אנחנו הורסים את הבריאות שלנו.

אלה סמלנסקי: אם תדברו עם מטפלות, אתם תשאלו אותן מה הבעיות שלהן, כמעט לכל מטפלת יש בעיות של פרקים כי אנחנו הרבה פעמים עובדים עם מים קרים בחורף.

אלה סמלנסקי: יש בעיות בגב.

אלה סמלנסקי: אלה שעובדים עם הסיעודיים, זאת קטסטרופה.

אלה סמלנסקי: חייבות להיות מחלות מקצוע שהביטוח הלאומי יכיר בהן במקרה שהמטפלת לא יכולה להמשיך לעבוד.

טלי פלוסקוב: אנחנו נשמח לשמוע אחר כך התייחסות של הביטוח הלאומי.

אלה סמלנסקי: הייתי רוצה לדעת לגבי מיגון בתקופת הקורונה.

אלה סמלנסקי: אתם יודעים טוב מאוד, טלי יודעת, היא נלחמה עבורנו זמן רב עד שקיבלנו אמצעי מיגון.

אלה סמלנסקי: הייתי רוצה לדעת כמה כסף הוקצב למיגון עבור המטפלות כי עד היום אני מקבלת תלונות מהמטפלות שאומרות שעד היום יש חברות שלא חילקו מיגון.

טלי פלוסקוב: סליחה שאני עוצרת אותך.

טלי פלוסקוב: אני אתמול העליתי אתך הסוגיה הזאת מול שר האוצר והתשובה שקיבלתי מנציגי האוצר שכן נתנו כסף למיגון למטפלות סיעודיות.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לדעתה היכן זה נמצא ולמה המיגון לא מחולק.

אלה סמלנסקי: עוד נושא מאוד חשוב.

אלה סמלנסקי: בדרך כלל אנחנו יוצאים לעבודה למטופל ואף פעם אנחנו לא יודעים מה המחלות שלו.

אלה סמלנסקי: יש מחלות מדבקות ואף אחד לא מודיע לנו על כך.

אלה סמלנסקי: חובה לדווח למטפלת על המחלות המדבקות של המטופלים.

אלה סמלנסקי: אני אישית טיפלתי במישהי והייתי חייבת לעשות לה תחבושות כי היא חולת סוכרת, והיו לה פצעים עם דם והייתי חייבת לטפל בזה ולא ידעתי שהיא חולת הפטיטיס.

טלי פלוסקוב: היה לנו כאן דיון בנושא של הפטיטיס, למה אנחנו לא משתמשים במטפלות האלה כדי להעביר את המסר ולעשות בדיקות לכל הקשישים.

טלי פלוסקוב: אגב, זאת קבוצת סיכון.

אלה סמלנסקי: ברור.

אלה סמלנסקי: יש עוד הרבה מחלות ואנחנו מטפלות בחולה.

אלה סמלנסקי: אם בתקנון של ביטוח לאומי כתוב שמטפלת לא אמורה לעשות שום עבודה מקצועית כמו לתת תרופות, למדוד לחץ דם ודברים כאלה, לצערי כשאת עובדת עם מטופלים סיעודיים ואת לבד אתם, אין מי שיעשה את זה.

אלה סמלנסקי: אנחנו חייבים קורסי הכשרה.

אלה סמלנסקי: במקרה שמטפלת נמצאת בבית ויש שני סיעודיים, לפי התקנון של ביטוח לאומי אסור ששתי מטפלות יעבדו במקביל באותן שעות באותו בית.

אלה סמלנסקי: מטפלת עבור שכר המינימום שלה מטפלת ונותנת טיפול לשני אנשים.

אלה סמלנסקי: זאת אומרת, עובדת עבור שני קשישים.

אלה סמלנסקי: גם את זה צריך לקחת בחשבון.

אלה סמלנסקי: אם הולכים לעשות רפורמה, חייבים לטפל בנושא המטפלות.

אלה סמלנסקי: להרים את הסטטוס שלנו, להרים את הכבוד של העבודה הזאת כי אם לא עכשיו, אז מתי?

אלה סמלנסקי: יש לי שאלה.

אלה סמלנסקי: אני יודעת שצריך להיות מכרז.

אלה סמלנסקי: הייתי רוצה לדעת מה כולל המכרז הזה.

אלה סמלנסקי: מה הוא יכלול.

אלה סמלנסקי: רצוי שלפני שהמכרז יצא, אני פונה עכשיו לכל הגורמים, לאלה שהעתיד שלנו תלוי בהם, ההסכם הקיבוצי שלנו תלוי בהם, אני פונה אליכם, אנחנו חייבים לסגור את העניין של ההסכם הקיבוצי.

סונדוס סאלח: איזה סוג של מידע את מקבלת לפני שאת ניגשת למטופל?

סונדוס סאלח: רפואי?

סונדוס סאלח: חברתי?

סונדוס סאלח: איזה מידע את מקבלת על המטופל?

טלי פלוסקוב: אם את בכלל מקבלת.

אלה סמלנסקי: שום מידע.

אלה סמלנסקי: יכולים לומר לך מה המטופל רוצה, כי לפניכן יש ביקור ראשון ובביקור הראשון יש מטופלים שרוצים ניקיון או משהו אחר.

אלה סמלנסקי: או אומרים שזה מטופל סיעודי עם טיטול ואז את כבר מגיעה לבית ואת מוצאת הרבה דברים שלא היה מדובר עליהם.

אלה סמלנסקי: למשל לא אומרים שהבן אדם לא עומד על הרגליים ושצריך מנוף, שהוא לא יכול לתפקד.

אלה סמלנסקי: אלה דברים שמגלים תוך כדי העבודה בבית.

סונדוס סאלח: אתן לא מקבלות כל מידע לפני שאתן באות?

אלה סמלנסקי: כמעט כלום.

סונדוס סאלח: לא רקע מחלות ולא אם המחלה מדבקת?

אלה סמלנסקי: לא.

אלה סמלנסקי: על המחלות אנחנו מקבלות מהמטופלים עצמם או מהמשפחה שלהם או לפי הכדורים שאני יודעת שאני צריכה לסדר אותם ולדאוג שהמטופל יקבל אותם בזמן.

אלה סמלנסקי: תקשיבו, יש לי תעודות של אחות.

אלה סמלנסקי: נטלי היא אחות במקצועה אבל אין הרבה כמונו.

אלה סמלנסקי: צריכים לחשוב על זה.

אלה סמלנסקי: צריכה להיות הכשרה למטפלות.

אלה סמלנסקי: חוץ מזה, אני אגיד לכם יותר, ושוב, דוגמה אישית שלי.

אלה סמלנסקי: חמישה חודשים והמטופלת שלי יושבת כאן לידי.

אלה סמלנסקי: אני חיפשתי מטפלת שתעבוד אתי במקביל ולא יכולתי למצוא, ואתם יודעים מה הסיבה?

אלה סמלנסקי: לא רק שחסרה הכשרה ואנשים לא יודעים לעבוד אלא שהם גם לא רוצים לעבוד והם צודקים.

אלה סמלנסקי: הם אומרים למה אני צריכה להרוס את הבריאות שלי עבור שכר מינימום?

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אין ספק שהצלחת לרגש אותנו.

טלי פלוסקוב: אני חייבת לומר לכם שמדי פעם אני מקבלת סרטונים שמראים לי מה זאת עבודת המטפלת ואני אומרת לכם שאם אתם עכשיו הייתם רואים אחד מהם, הייתם בוכים יחד אתי.

טלי פלוסקוב: את הסרטים האלה אני לא יכולה לראות עד הסוף.

טלי פלוסקוב: האנשים האלה באמת נותנים את החיים שלהם עבור הסבים והסבתות שלנו.

טלי פלוסקוב: באמת.

טלי פלוסקוב: את כל הבריאות שלהם.

טלי פלוסקוב: אני ראיתי איך הם הרימו את הקשיש הזה, הלב שלי פשוט נקרע.

טלי פלוסקוב: אם הייתי באותו רגע יכולה לקפוץ לעזור לה, הייתי עושה את זה.

טלי פלוסקוב: מבחינתי המטפלות שעובדות עם הקשישים הסיעודיים הקשים, הן אחות מעשית שעובדת בבית ולא בבית חולים.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו כחברה נשנה את הגישה הזאת ונקבל את זה שזאת אחות מעשית שעובדת בבית, צריך לתת לה את כל מה שמקבלת אחות מעשית שעובדת בבית חולים - זה יעשה צדק.

טלי פלוסקוב: זה מה שאנחנו צריכים לעשות.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שוב להודות לשתי מטפלות שהתחלקו בחוויות של היום יום שלהן, מה שאנחנו רואים פעם בשנה בדיונים.

טלי פלוסקוב: קשה לקבל שכבר שלוש שנים – ואני אומרת את זה על עצמי ואני כועסת על עצמי ועל כל מי ששמע אותי גם לפני שנתיים ושלוש – אנחנו מדברים על זה, שלוש שנים אנחנו צועקים את צעקתם כי היא צעקה מוצדקת.

טלי פלוסקוב: שלוש שנים אנחנו מבקשים התייחסות של המדינה ושל הביטוח הלאומי, של החברות ושל כל המשרדים.

טלי פלוסקוב: תתייחסו לאנשים האלה בכבוד כי הם נותנים כבוד לסבים ולסבתות שלנו ואנחנו לא סופרים אותם.

טלי פלוסקוב: באמת, מה שאמרו כאן, הגדרת תפקיד, מה זאת מטפלת.

טלי פלוסקוב: אני עד היום לא ראיתי שום נייר, וביקשתי, שכתוב שם – ואגב, זה גם למטפלת וגם למטופל, שידעו מה זאת מטפלת - למה הם מקבלים עזרה, האם זה לנקות תריס בקומה שביעית בחוץ וסליחה, אלה מקרים מהחיים מה שאני מספרת לכם.

משה אבוטבול: בגלל זה נוצרים סכסוכים .

טלי פלוסקוב: בוודאי.

טלי פלוסקוב: אולי יש מטופלים שבאמת ניקיון התריס בקומה השביעית מבחוץ יותר חשוב להם ממשהו אחר, אז תנו להם שירותי ניקיון.

טלי פלוסקוב: אגב, אני חייבת לומר לכם שביקשתי ממשרד העבודה והרווחה, ואמרו לי שהיה פיילוט בכמה רשויות – התברר שזה בארבע רשויות – לגבי הניקיון דרך קהילה תומכת.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שהפיילוט התחיל לעבוד.

טלי פלוסקוב: זה משהו שלא ידעתי קודם ואני רוצה לשתף אתכם בו.

טלי פלוסקוב: מדובר בארבע רשויות – סכנין, רמלה, חולון ולוד – 364 אזרחים ותיקים השתתפו בפיילוט.

טלי פלוסקוב: הפיילוט התחיל בספטמבר 2016, ואני אשמח לדעת למה הפיילוט צריך להיערך עד סוף 2020.

טלי פלוסקוב: ארבע שנים פיילוט?

טלי פלוסקוב: איפה יש דבר כזה?

טלי פלוסקוב: תוצאות הפיילוט אמרו שסל השירותים שניתן במסגרת הפיילוט בהשתתפות בעלות 2.75 שעות שבועיות של גמלת סיעוד, הפכו את זה לארבע שעות ניקיון חודשי.

טלי פלוסקוב: ארבע שעות בחודש.

טלי פלוסקוב: עבור הניקיון, זה כבר שכר אחר לגמרי.

טלי פלוסקוב: אף אחד לא יבוא לנקות את הבית בשכר מינימום.

טלי פלוסקוב: אולי אנחנו צריכים להמיר כמה שעות לאנשים שזה חשוב להם.

טלי פלוסקוב: שוב, שהקשיש יבחר, אני לא רוצה להכריח מישהו, אבל אם לקשיש הזה חשוב המדף העליון שלא יהיה עליו אבק, תנו לו את זה.

טלי פלוסקוב: אני אשמח להתייחסות משרד העבודה והרווחה, למה צריך להיות פיילוט במשך ארבע שנים ולמה שלא מגיעים למסקנות.

טלי פלוסקוב: אגב, תוצאות של פיילוט מאוד מעניינות.

טלי פלוסקוב: 82 אחוזים מהמשתתפים בפיילוט הצטרפו בשל שירותי הניקיון ו-74 הביו שביעות רצון משירותי הניקיון.

טלי פלוסקוב: רבותיי, יש כאן נתונים שצריך לקחת אותם בחשבון.

טלי פלוסקוב: למה אנחנו צריכים לחכות ארבע שנים שתקבלו החלטה על סמך הפיילוט הזה?

טלי פלוסקוב: לפי דעתי שנה, מקסימום שנתיים, היה מספיק כדי להבין שהדבר הזה יכול להיות יעיל לקשישים ולא על חשבון המטפלים שגם כך יש הרבה סוגיות שאנחנו צריכים לפתור לגביהם.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע עכשיו את יושב ראש איגוד נותני שירותים, דורון רז.

טלי פלוסקוב: תנסה בבקשה להתייחס לכמה סוגיות שהועלו כאן ובטח אנחנו עוד נשאל אותך כמה שאלות.

טלי פלוסקוב: תאמר איפה אתה רוצה מניעה של הסכם קיבוצי ואיפה זה עצר.

טלי פלוסקוב: כשאני מדברת עם האוצר, לא מבינים מה הקשר לאוצר.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שתגיד לי כאן, כי אנשי האוצר נמצאים כאן.

טלי פלוסקוב: אני רוצה גם להבין מה קורה עם המכרז ולמה הוא תקוע ומה צריך לעשות כדי שהוא יהיה, כי אני מבינה שבמכרז יש שיפור מסוים לתנאי העסקת העובדים.

טלי פלוסקוב: למה זה לא קורה?

דורון רז: תודה על הדיון החשוב הזה.

דורון רז: אני מברך אותך על הדיון וגם על העבודה הרבה שעשינו ביחד כאן

דורון רז: בוועדה שלך של בניית תוכנית אב לאומית בכנסת הקודמת ואני מקווה שזה ימשיך ויבוא למימוש כי זאת בעצם ההסתכלות קדימה, איך יטפלו בקשישים של מדינת ישראל והתוכנית הזאת אמורה לתת את המענה.

דורון רז: אני גם מעריך את חברי הכנסת שנמצאים כאן כי הייתי בהרבה דיונים ולא הייתה נוכחות כזאת רבה.

דורון רז: לעצם העניין.

דורון רז: אנחנו העמותות והחברות מטפלות בחוק הסיעוד בלמעלה מ-240,000 קשישים עם למעלה מ-100,000 מטפלות ישראליות.

טלי פלוסקוב: המספרים גדלו באופן משמעותי.

דורון רז: נכון.

דורון רז: אני תכף אומר למה הם גדלו ואיך הם גדלו.

דורון רז: באמצעות 100,000 מטפלות יקרות שלנו ועוד כ-50,000-40,000 עובדים זרים.

טלי פלוסקוב: כרגע אנחנו מדברים רק על הישראלים.

דורון רז: רק על הישראלים.

דורון רז: אני רק ציינתי עובדה.

דורון רז: אני חושב שמדינת ישראל צריכה להוריד את הכובע בפני המטפלות ולתת הערכה גדולה לתפקוד שלהן בזמן הקורונה בגל הראשון.

דורון רז: בתחילת הגל הראשון נפגשתי עם מנכ"ל ביטוח לאומי ומיד הוא הרים את הכפפה והצטרף והצלחנו להגדיר את הסיעוד כחיוני למשק, דבר שגרם לאפשרות שכמעט 100 אחוזים מהמטפלות טיפלו בקשישים גם בחוסר הוודאות על הגנה על עצמן וגם בחוסר הוודאות הכללית במשק.

דורון רז: מנכ"ל ביטוח לאומי, מאיר שפיגלר, לקח על עצמו לממן את כל המיגון של המטפלות.

טלי פלוסקוב: מאוד מעריכים את הירתמותו לנושא.

דורון רז: בהתחלה היה קושי רב להשיג מיגון.

דורון רז: רכשנו מיגון לאורך כל התקופה ונתנו למטפלות.

דורון רז: בשלב יותר מאוחר ביטוח לאומי הביא מיגון ועד היום הוא ממשיך לתת מיגון.

טלי פלוסקוב: איך יכול להיות שאני עדיין שומעת מהמטפלים והמטפלות שאין להם מסכה או שהם מקבלים מסכה אחת ליום שלם?

טלי פלוסקוב: איך זה יכול להיות?

טלי פלוסקוב: למי לפנות?

דורון רז: לאגף הסיעוד של ביטוח לאומי.

דורון רז: יושבת כאן מיכל ואחר כך היא תגיד לך.

דורון רז: ביטוח לאומי מספק את ציוד המיגון לכל החברות והעמותות.

טלי פלוסקוב: דרך החברות?

דורון רז: כן.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת, צריך לפנות לחברה.

דורון רז: החברה פונה למטפלת.

דורון רז: פונים אליה ואומרים לה שיש ציוד מיגון שהיא צריכה לקבל.

סונדוס סאלח: עוד התעסקות למטפלת.

טלי פלוסקוב: דורון, זה נשמע יפה אבל אני שוב חוזרת ואומרת שאתמול הייתה לי מטפלת שהיא עובדת עם שלוש קשישים ביום והיא מקבלת מסכה אחת ליום.

טלי פלוסקוב: איך אתה מסביר את זה?

דורון רז: היא לא מקבלת מסכה אחת ליום.

טלי פלוסקוב: היא המציאה את זה?

דורון רז: אני אתן לביטוח לאומי לענות על זה ואחר כך אמשיך.

דורון רז: אני אומר שמבחינתנו בשטח הגענו להסכמה עם מנכ"ל ביטוח לאומי ואגף הסיעוד מספק ציוד מיגון.

דורון רז: נכון שהיו תקופות שהיה קשה להשיג בארץ ציוד מיגון אבל הביאו מחוץ לארץ.

סונדוס סאלח: ואם קשיש חולה קורונה, איזה ציוד היא מקבלת?

דורון רז: הציוד שמסופק הוא ציוד שמסתכם במסכות, בכפפות, במקרים מסוימים בחלוקים והדרכה איך להתנהג ואיך להתמודד.

סונדוס סאלח: יש הדרכה למטופל?

דורון רז: למטפלת.

דורון רז: באופן כללי, בדרך כלל, חולי קורונה נמצאים במסגרות בהן מטפלים בחולי קורונה, בטח אוכלוסייה בגיל השלישי.

דורון רז: יש לה קושי להיות מטופלת בבית כי ההידרדרות היא יותר מהירה ואם היא בבית, זה אחוז קטן מאוד.

דורון רז: אני רוצה להתקדם הלאה.

דורון רז: 95 אחוזים מהקשישים במדינת ישראל מזדקנים בבית.

דורון רז: חוק הסיעוד הוא האמצעי לתת להם את האפשרות להזדקן בבית בכבוד ומדינת ישראל היא בין הבודדות בעולם שהשכילה לחקוק את החוק הזה והחוק הזה שינה את פני הטיפול בקשישים במדינת ישראל.

דורון רז: יש לחוק דברים שצריכים תיקון וכולנו כאן כדי לעשות את התיקון.

דורון רז: אין לי שום ספק שכדי שנוכל להמשיך ולטפל בקשישים האלה, אנחנו צריכים שיהיו לנו מטפלות ישראליות ולא נגיע למצב שכל קשישי מדינת ישראל יטפלו על ידי עובדים זרים.

דורון רז: זו המטרה הראשונה של כולנו, לשמר את זה.

דורון רז: עשינו כמה מהלכים ואנחנו רוצים לעשות עוד מהלכים.

דורון רז: אחד המהלכים שעשינו, ביוזמתנו, איגוד נותני שירותי סיעוד, יזמנו חקיקת חוק בכנסת לפני ארבע כנסות שהסיעוד הוא מקצוע מועדף לחיילים ובנות שירות לאומי משוחררים.

דורון רז: החוק הזה עבר בקריאה שלישית ובעצם מבדיקה שלי, כל שנה יש כ-5,000 בנות שירות לאומי שמשתחררות - עזבו את החיילים – למרות שאמרו שהם לא ירצו, הם לא יבואו, למרות שזה יותר טוב מאשר למלא דלק בתחנת דלק, זאת גם מצווה וזה גם חינוך, אבל זה נתקע בתקנות.

טלי פלוסקוב: תקנות משרד הרווחה?

דורון רז: לא.

דורון רז: תקנות של ביטוח לאומי.

טלי פלוסקוב: תרשמי, אני רוצה התייחסות לסוגיה הזאת.

דורון רז: כל חוק כזה צריך תקנות.

טלי פלוסקוב: תקנות צריכות להגיע לוועדה.

דורון רז: זה תקוע.

טלי פלוסקוב: אנחנו מקיימים כאן את הדיון לא סתם כדי לדבר אלא לפתור את הנושא.

טלי פלוסקוב: אני רואה שדאתה היום קצת חסר סבלנות.

דורון רז: אני לא חסר סבלנות.

טלי פלוסקוב: אתה לא מבין איזו סוגיה אנחנו מעלים כאן ועד כמה היא חשובה.

יוראי להב-הרצנו: אני מבין ולכן אני לא מצליח להבין.

יוראי להב-הרצנו: את חברת קואליציה.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לשמוע את הממשלה.

טלי פלוסקוב: סליחה, בוא נסכם בינינו.

טלי פלוסקוב: מי שמנהל את הדיון, זאת אני ותודה על הכבוד אבל אני אשמע את כולם ובסוף המשרד הממשלתי ייתן את התגובה שלו.

טלי פלוסקוב: אני לא רוצה יותר להאריך.

טלי פלוסקוב: אם הדיון לא מעניין אותך, הדלת פתוחה אבל אל תתייחס בחוסר סבלנות.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מצליח להבין למה פנית אלי.

טלי פלוסקוב: אתה עשית תנועה כאילו חסרה לך הסבלנות לשמוע.

יוראי להב-הרצנו: את חושבת שזה משעמם אותי?

יוראי להב-הרצנו: למה חברי הכנסת יושבים כאן?

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת.

טלי פלוסקוב: לכן כשנכנסת, אני מעריכה שנכנסת.

יוראי להב-הרצנו: אני מבקש שלא תנזפי בי על זה שאני יושב כאן ומקשיב לדיון.

טלי פלוסקוב: אז לבריאות.

יוראי להב-הרצנו: מה זה לבריאות?

יוראי להב-הרצנו: את הרגע פנית אלי בלי שאני פניתי אליך ונזפת בי על כך שאין לי סבלנות.

טלי פלוסקוב: אם אתה קורא לזה נזיפה, אוי ואבוי.

טלי פלוסקוב: אני ביקשתי ממך להקשיב למה שאומרים ולא להראות תנועות כאילו נמאס לך.

טלי פלוסקוב: אני לא רוצה לבזבז את זמן הוועדה.

טלי פלוסקוב: יש כאן נושאים כל כך חשובים ולא ויכוח אישי שלנו.

יוראי להב-הרצנו: אני יושב ושומע את הדברים.

טלי פלוסקוב: בוא נסגור את הדברים האלה מאחורי הדלת.

טלי פלוסקוב: עכשיו אנחנו בוועדה.

יוראי להב-הרצנו: אז אל תפני אלי כך.

טלי פלוסקוב: אדוני, תודה.

דורון רז: אנחנו, איגוד נותני שירותי הסיעוד, יזמנו לפני בערך 15 שנים, חתמנו על הסכם קיבוצי עם ההסתדרות לגבי תנאי ההעסקה של המטפלות הסיעודיות.

דורון רז: ההסכם היה מותנה בכך שהמדינה תממן את העלויות.

טלי פלוסקוב: מתי זה היה?

דורון רז: לפני כ-15 שנים.

דורון רז: עמיר פרץ היה יושב ראש ההסתדרות.

דורון רז: אחר כך חתמנו הסכם נוסף עם ההסתדרות ועכשיו אנחנו במשא ומתן להסכם שלישי.

דורון רז: הסכם קיבוצי שלישי.

טלי פלוסקוב: בהסכם הזה היה שיפור תנאי העסקה?

טלי פלוסקוב: משכורת?

דורון רז: היה שיפור תנאי העסקה.

דורון רז: האוצר לא הסכים לממן את עלויות השיפור בתנאי ההעסקה.

דורון רז: בהסכם הראשון העלויות היו בערך 120 מיליון שקלים לשנה, שיפור תנאי השכר של המטפלות.

דורון רז: ביטוח לאומי דחה ולא הסכים לממן את זה.

דורון רז: ההסכם היה מותנה בכך שישלמו.

דורון רז: אני רוצה להעמיד על השולחן שיהיה ברור שמבנה חוק הסיעוד הוא שקוף.

דורון רז: הוא נמצא באתר של ביטוח לאומי.

טלי פלוסקוב: נכון.

דורון רז: כל מרכיבי התעריף נמצאים שם, כולל כל הזכויות עד האגורה האחרונה, אפילו כולל גובה שי לחג לעובדים.

דורון רז: הכול נמצא שם.

דורון רז: המדינה הגדירה ששכר העובדים הסיעודיים במדינת ישראל יהיה שכר מינימום עד מקסימום שכר מינימום פלוס ארבעה אחוזים ותו לא.

דורון רז: אין מעבר לזה, אם לא יגדילו את התקציב שיעלה את השכר הזה.

דורון רז: אפשר לעשות כל מיני דרכים אחרות, לשפר את השכר של המטפלות והעלית כמה דברים נכונים שאם יעשו אותם, אפשר מיידית, בלי להוסיף אפילו תקציב, לצורך העניין.

טלי פלוסקוב: מה לדוגמה?

דורון רז: אני אתן דוגמה לדוגמה, הדיס-ריגרד של המטפלות שמקבלות השלמת הכנסה.

דורון רז: אני חושב שכבר שלוש, ארבע, חמש שנים אומר לאוצר שהרי אתם ממילא משלמים להן השלמת ההכנסה, תנו להן אפשרות לעבוד יותר.

דורון רז: אם תתנו להם אפשרות לעבוד יותר, הן ירוויחו יותר.

טלי פלוסקוב: אתה בעצם צריך להוכיח להם שזה הכרחי למקצוע הזה.

דורון רז: נכון.

דורון רז: בגלל שיש מחסור במטפלות, בגלל שאנחנו רוצים להשאיר את המטפלות הישראליות שיטפלו בהורים שלנו ובגלל שאנחנו רוצים אפשרות שהן יוכלו להשתכר יותר שכר, אם באופן חריג, בגלל חשיבות הנושא, המדינה הייתה אומרת למטפלות שמקבלות השלמת הכנסה, לא נפגע להן בהשלמת ההכנסה אם הן יעבדו יותר.

דורון רז: אנחנו עשינו חשבון שמהלך הזה שבעצם לא יעלה למדינה יותר כי היא כבר משלמת להן את השלמת ההכנסה, זה יוסיף בערך עוד 20 אחוזים שעות טיפול על ידי מטפלות קיימות.

דורון רז: זאת אומרת, בלי לעשות שום דבר יש לנו אפשרות לקבל עוד 20 אחוזים טיפול על ידי מטפלות מקצועיות שעברו הכשרה, שיודעות את העבודה, שרוצות לעבוד, ואנחנו לא יכולים לעשות את זה.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו רוצים לעשות את זה, אנחנו צריכים להעביר את זה בחקיקה?

דורון רז: נכון.

דורון רז: מנכ"ל ביטוח לאומי בעד אבל זה לא תלוי בו.

דורון רז: זה עניין של חקיקה.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חברי הכנסת להצטרף אלי להגשת הצעת חוק.

דורון רז: זה עניין של חקיקה בכנסת.

דורון רז: זה לא תלוי במנכ"ל ביטוח לאומי.

דורון רז: הוא אמר שהוא בעד.

דורון רז: הוא אפילו אמר לי שהוא פנה לאוצר בנושא אבל האוצר לא הסכים.

דורון רז: זה דבר שצריך לבוא בחקיקה מהבית הזה.

דורון רז: אם יעשו חקיקה להחריג את המטפלות, מחר בבוקר המטפלות האלה יכולות להכפיל את שכרן ולתת לנו אפשרות של מטפלות מקצועיות שיטפלו ביותר קשישים.

דורון רז: מידע רפואי.

דורון רז: אנחנו פנינו – אם את זוכרת, גם בוועדה לבניית תוכנית אב לאומית, שם העליתי את הנושא הזה – לביטוח לאומי ואמרנו שלא יתכן שאתם לא נותנים לנו מידע על מצבם הרפואי של הקשישים.

דורון רז: הם אמרו לנו שיש חסיון רפואי.

דורון רז: אבל אנחנו מכניסים מטפלות ואני יכול להראות לך מקרים של מטפלות שנכנסו לאנשים שהייתה להם שחפת מדבקת ואף אחד לא אמר לנו והמטפלות לא ידעו, והיו להן ילדים בבית והן הלכו לטפל.

דורון רז: למזלנו הן לא נדבקו.

דורון רז: יש מחלות מדבקות וזה בכל האוכלוסייה ולא רק אצל קשישים, אבל כשמטפל נכנס ויש לו מגע אישי עם קשיש, הוא עוזר לו להתרחץ, הוא מרים אותו, הוא מחליף לו חיתול, לא יכול להיות שהוא לא ידע אם יש לו סכנה רפואית כי אם ידע, הוא יכול להיזהר יותר.

דורון רז: אם זה נושא שיהיה אפשר להעלות אותו, זה יקל מאוד גם עלינו וגם על המטפלות.

דורון רז: אני רוצה לגעת בנושא של גמלה כספית, במה שדיברה חברת הכנסת על בני משפחה מטפלים.

דורון רז: לפחות בדת היהודית שאני מכיר, אבל אני חושב שזה גם באיסלם, כיבוד אב ואם הוא במעלה הראשונה.

דורון רז: בחוק ההסדרים אני ישבתי באחד המקומות כאן והיה כאן ויכוח סוער על הנושא של גמלה כספית.

דורון רז: בא אלי חבר כנסת שישב שם, חבר כנסת ערבי, ואמר לי: אני אתך, אני הולך להילחם בזה.

סונדוס סאלח: חבר הכנסת סעדי.

טלי פלוסקוב: מי שישב עכשיו?

דורון רז: לא.

דורון רז: אני לא זוכר את שמו.

דורון רז: אני זוכר שהוא היה חבר בוועדה בכנסת הקודמת, עת היה דיון על חוק ההסדרים והוא אמר:

דורון רז: אתה לא יודע איזו מלחמה זה גורם בתוך המשפחה שלנו, בן אחד שמטפל, אומרים לו כולם שזו בעיה שלך, תשבור את הראש עם האבא, אתה מטפל בו, אתה מקבל כסף, תשבור את הראש.

דורון רז: זאת בעיה חברתית רצינית.

טלי פלוסקוב: בתוך המשפחה.

דורון רז: בתוך המשפחה.

סונדוס סאלח: אני חושבת שמדברים על מקרים ספציפיים.

דורון רז: מקרים ספציפיים, זה בסדר.

דורון רז: המצב היום, המציאו גמלה חדשה שלא כתובה בשום מקום וקוראים לה גמלת קורונה.

דורון רז: כל מי שאומר אני רוצה כסף עכשיו, נותנים לו כסף וקורה שהמטפלות שלנו, היקרות האלה, נותנים לקשיש כסף ומצד שני למחרת בבוקר משלמים למטפלת דמי אבטלה.

דורון רז: משלמים פעמיים.

דורון רז: למה?

דורון רז: ככה.

דורון רז: כי מישהו החליט כך.

טלי פלוסקוב: הכי חשוב זה שברוב המקרים המטופל, את הכסף הזה נותן מתנות לנכדים ולילדים.

טלי פלוסקוב: הוא לא מוציא את הכסף על עצמו.

דורון רז: לא כולם אבל בחלק גדול מהם הכסף לא מגיע לטיפול בקשיש.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים להתקדם כי אני חייבת לשמוע אנשים נוספים ובשעה 12:00 יש לנו דיון נוסף.

טלי פלוסקוב: אני גם לא שוכחת את יוראי.

טלי פלוסקוב: יוראי, אל תכעס, אנחנו נדבר אחר כך.

קריאה: אנחנו נשמור על זכותך לדבר.

יוראי להב-הרצנו: אני לא רוצה לדבר.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לשמוע את המשרדים.

טלי פלוסקוב: הוא רוצה לשמוע את המשרדים.

טלי פלוסקוב: אני מעריכה את זה מאוד.

קריאה: יוראי, זה לא יפה.

טלי פלוסקוב: יוראי, תחזור.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו נברר את זה בוועדת האתיקה.

יוראי להב-הרצנו: מגיע חבר כנסת ואת נוזפת בו.

טלי פלוסקוב: מאיפה אתה לוקח את זה?

קריאה: יוראי, זה לא מתאים.

טלי פלוסקוב: חברים, בואו נמשיך.

טלי פלוסקוב: אין לנו זמן.

דורון רז: אני מסכם.

דורון רז: קודם כל, תודה על הישיבה החשובה הזאת.

דורון רז: לסיכום אני שוב אומר שיש לנו ערכה גדולה מאוד למטפלות, אנחנו מאוד רצים ששכרן ישופר, אנחנו רוצים מאוד שנגיע להסכם קיבוצי, שהמדינה תממן את ההטבות שלא נמצאות היום בתעריף שביטוח לאומי משלם.

דורון רז: אם תוכלו לסייע לנו בדברים האלה- הדיס-ריגרד הוא דבר שהוא מיידי.

דורון רז: המקצוע המועדף הוא דבר שהוא מיידי.

דורון רז: אם תצליחו להזיז את הדברים האלה שיגיעו לידי מימוש, אני חושב שתעשו שירות גדול מאוד לאזרחי ישראל.

דורון רז: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: ברור שאני לא יכולה לא להסכים עם מה שאמרת ועם כל הסוגיות שהעלית שהן מוצדקות, חשובות ודחופות.

טלי פלוסקוב: אני רוצה באמת להעריך אותך על כל מה שעשית עכשיו בתקופת מהקורונה עבור המטפלות.

טלי פלוסקוב: עקבתי אחרי זה אבל יש כמה נקודות שצריך לפתור אותן כמו המיגון.

טלי פלוסקוב: אולי הוא לא מגיע אליך, אבל אם זה מגיע אלי, זה כבר לא טוב.

טלי פלוסקוב: הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: תנסי בבקשה להתייחס לסוגיות שהועלו כאן כדי שאנחנו נדע חברי הכנסת מה עלינו לעשות כדי לעזור לכם כי בסך הכול אני מבינה שיש לכם רצון.

טלי פלוסקוב: איך אנחנו מתקדמים ומגיעים למעשים.

מיכל אדירי: אני מאגף הסיעוד בביטוח הלאומי.

מיכל אדירי: כל מה שנאמר, בוודאי שאנחנו מתחברים לכל הדברים שנאמרו גם על המטפלות וגם על הצד של חברות הסיעוד, אבל צריך להבין –גם דורון אמר את זה וזה גם נאמר כאן – שאנחנו כמובן כפופים למה שנחקק כאן בכנסת.

מיכל אדירי: כמו שדורון אמר, זה קשור גם לאוצר.

טלי פלוסקוב: הגדרת תפקיד של מטפלת, זה תלוי באוצר?

מיכל אדירי: כל זכאי שמקבל גמלת סיעוד - כמו שדורון אמר זה גם כתוב באתר שלנו – אנחנו כותבים במפורש מה התפקיד של המטפלת לעשות.

דורון רז: אני לא אמרתי את זה.

דורון רז: לא אמרתי כך.

דורון רז: אני חושב שצריך להגדיר את התפקיד.

דורון רז: ביטוח לאומי הולך על הקו הדק – סליחה שהפסקתי אותך – ולא מגדיר בדיוק שהמטפלת היא לא עוזרת בית, ושם מתחילה הבעיה.

דורון רז: אם הוא היה אומר לקשיש שהוא לא מקבל עוזרת בית, הכול היה נראה אחרת.

מיכל אדירי: ההיפך, אני לא רוצה בזה.

טלי פלוסקוב: אתם צריכים להגיד שהיא לא עוזרת בית.

מיכל אדירי: בדיוק.

מיכל אדירי: זה בדיוק מה שאני אומרת עכשיו לדורון.

מיכל אדירי: אני לא רוצה להפוך אותה לעוזרת בית.

מיכל אדירי: הם רוצים עוזרת בית, הם יכולים בדרכים אחרות לממן את זה, אבל גמלת סיעוד לא נועדה לניקיון יסודי.

טלי פלוסקוב: יש נייר בו זה רשום?

דורון רז: לא.

מיכל אדירי: ניקיון יסודי, בלוח ח-1 לא מופיע.

סונדוס סאלח: למה זה לא מוגדר?

טלי פלוסקוב: אם היית כותבת באותה הגדרת תפקיד, ואני מבינה את הרצון שלך שהוא תואם לשלנו.

מיכל אדירי: למטפלת יש הגדרת תפקיד.

מיכל אדירי: מבחינת הביטוח הלאומי, כאשר זכאי מקבל את הזכאות שלו לגמלת סיעוד - - -

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת מה כתוב בסעיף ח'.

טלי פלוסקוב: יש שם הגדרה?

מיכל אדירי: לא.

מיכל אדירי: אין הגדרה אבל אנחנו בביטוח לאומי הגדרנו מה אנחנו רוצים שהמטפלת תעשה בבית של הקשיש.

מיכל אדירי: לא ניקיון יסודי.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לבקש מהביטוח הלאומי, אם אתם רוצים שנפתור את זה בחקיקה, אנחנו נעשה את זה, אבל למה?

טלי פלוסקוב: אני רוצה, ואני חושבת שכולם יסכימו אתי, הביטוח הלאומי חייב להגדיר מה זאת מטפלת.

טלי פלוסקוב: מה התפקידים שלה.

מיכל אדירי: בוודאי שיש.

טלי פלוסקוב: איפה יש?

דורון רז: ולהגדיר מה לא.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: ומה לא.

מיכל אדירי: בוודאי שיש הגדרה של מטפלת, בדיוק מה היא צריכה לעשות אבל שוב, אנחנו לא רוצים להפוך את המטפלות לניקיון יסודי.

טלי פלוסקוב: גם אנחנו לא.

טלי פלוסקוב: יש לנו מטרה משותפת.

טלי פלוסקוב: תכתבי שניקיון הבית לא כלול בתפקיד המטפלת.

מיכל אדירי: אנחנו כותבים בדיוק מה התפקיד של המטפלת ברגע שנשלחת זכאות לזכאי.

מיכל אדירי: אנחנו כותבים לו בדיוק, שהיא יכולה לנגב את הבית, אנחנו מפרטים בדיוק את הדברים.

טלי פלוסקוב: הוועדה יכולה לקבל את המסמך שאת מדברת עליו מהבטוח הלאומי?

מיכל אדירי: כן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אני מבקשת את המסמך הזה.

טלי פלוסקוב: אני פונה כאן לחברי הוועדה.

טלי פלוסקוב: אם המסמך הזה לא יהיה מספיק תואם למה שאנחנו חושבים ואם הביטוח הלאומי רוצה שאנחנו נעשה זאת באמצעות חקיקה, נעביר את זה בחקיקה למרות שאני חושבת שאם רוצים את מה שאנחנו רוצים, אז למה לא לעשות?

טלי פלוסקוב: את אומרת עכשיו בדיוק מה שאנחנו חושבים.

טלי פלוסקוב: זה מייצר בעיה, זה מייצר אי אמון, זה מייצר ויכוחים בין צד לצד.

טלי פלוסקוב: אם אין הגדרה מאוד ברורה מה על המטפלת לעשות, ברור שהמטופל יכול לבקש לנקות את התריס בקומה השביעית.

מיכל אדירי: לא.

מיכל אדירי: להפך.

מיכל אדירי: יש הגדרה מאוד מאוד ברורה.

טלי פלוסקוב: אנחנו מבקשים לקבל לאותה.

מיכל אדירי: אין לי את זה כאן אבל נוכל להעביר לכם.

טלי פלוסקוב: אנחנו מבקשים לקבל.

טלי פלוסקוב: לגבי הגדרה, אנחנו מבקשים לקבל.

מיכל אדירי: אני רוצה להתייחס לשכר של המטפלות.

מיכל אדירי: כמו שאמר דורון רז, זה קודם כל תלוי באוצר, אבל יותר מזה, אנחנו יודעים גם שאנחנו נותנים שכר מינימום פלוס ארבעה אחוזים למטפלות.

מיכל אדירי: דורון יאמר איפה בדיוק ארבעת האחוזים האלה ואיך הם משולמים למטפלות.

טלי פלוסקוב: בארבעת האחוזים, למה אתם משתמשים?

טלי פלוסקוב: להגדרה לפי הוותק?

טלי פלוסקוב: להגדרה לפי העבודה שהן עושות?

טלי פלוסקוב: במה אתם משתתפים בארבעת האחוזים?

סונדוס סאלח: ומה עם תשלומי תחבורה?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: ההסעות בפנים.

דורון רז: כולם מבינים ששכר המינימום פלוס ארבעה אחוזים, הוא עדיין לא שכר ראוי.

טלי פלוסקוב: חד משמעית.

דורון רז: אין ויכוח על זה.

דורון רז: ברור שחלק מהמטפלות מקבלות שכר מינימום.

דורון רז: זה ממוצע.

דורון רז: מה שביטוח לאומי עשה, עשה ממוצע של השכר פלוס ארבעה אחוזים.

דורון רז: לא לכל המטפלות ואז חלק מהמטפלות מקבלות וחלק לא מקבלות.

טלי פלוסקוב: שאלה.

טלי פלוסקוב: יש מצב שאתה לאותה מטפלת שמטפלת בקשיש סיעודי משלם שכר מינימום פלוס שמונה אחוזים ולאחרת משלם רק שכר מינימום?

טלי פלוסקוב: האם אתה משחק בזה?

דורון רז: קודם כל, יש מצב שמטפלת מקבלת יותר שכר מינימום פלוס ארבעה אחוזים.

דורון רז: אני אתן דוגמה שלא בנושא הזה.

דורון רז: העובדים הזרים מקבלים הרבה יותר.

טלי פלוסקוב: לא מעניין אותי.

דורון רז: בגלל שהממוצע הוא על כלל המטפלות והתעריף לא מבדיל בין מטפלות ישראליות וזרות, כי התעריף זהה לכולם, אז החלוקה מתחלקת בין כל הגורמים כי זה לא אומר שהוא נותן לכולם.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שזו החלטה שלכם.

טלי פלוסקוב: אתם משחקים בזה.

דורון רז: ברור.

דורון רז: לא יכול להיות שאלה עובדת 20 שנים והיא תהיה בשכר מינימום, אפילו בשכר מינימום פלוס ארבעה אחוזים כי זה נראה מגוחך.

דורון רז: זה לא רציני.

טלי פלוסקוב: צודק.

דורון רז: לא להיתפס לדברים האלה אלא צריך לשפר יותר משמעותית את שכר המטפלות.

טלי פלוסקוב: מה אתם מצפים בהסכם קיבוצי?

דורון רז: קודם כל, את יודעת שאנחנו ניהלנו מאבק גדול ארוך שנים לגבי הנושא של המעבר בין מטופל למטופל.

טלי פלוסקוב: נכון.

דורון רז: וזה קיבל פסיקה של בית הדין הארצי לעבודה ובית הדין הארצי לעבודה קיבל את טענותינו ואמר שמגיע למטפלות לקבל זמן מעבר, החזיר את הכדור לביטוח לאומי ואמר שהם צריכים לדאוג לממן את זה כי זה לא נמצא בתעריף.

דורון רז: אז ביטוח לאומי, כנראה במכרז הבא יופיע זמן מעבר.

דורון רז: דרך אגב, זה חלק מההסכם הקיבוצי שאנחנו מנסים לחתום.

טלי פלוסקוב: מה עוד בהסכם הקיבוצי?

טלי פלוסקוב: כמה כסף אנחנו צריכים בהסכם הקיבוצי מצד האוצר?

דורון רז: קשה לי לומר לך כרגע את הסכום המדויק.

דורון רז: אני מעריך שזה יכול להגיע לסדר גודל של 200 מיליון שקלים נכון להיום.

דורון רז: דרך אגב, אני רוצה לומר לך שהנתונים שיש לך לגבי מספר המטופלים, אני יכול לזקוף את הגידול במטופלים לזכותו של מנכ"ל הביטוח הלאומי ששינה את הקריטריונים לקבלת זכאות.

דורון רז: אנחנו לא שומעים יותר את הטענות היו כאן בוועדות על תוריד את התחתונים, תרים את התחתונים.

דורון רז: זה לא קיים.

דורון רז: רוב האנשים מקבלים את הזכאות שלהם על פי מסמכים וזה באמת לזכותו.

דורון רז: זה גם הגדיל ומלפני שנה וחצי אני חושב שגדל מספר המטופלים מקרוב ל-180,000 לכמעט 240,000 בגלל מבחני התלות שהם יותר נורמליים.

דורון רז: אני רוצה להוסיף.

דורון רז: משפט אחד קצר.

דורון רז: תדעו לכם שחוק הסיעוד הוא הרפואה המונעת.

דורון רז: זאת אומרת, בן אדם שמקבל טיפול, לוקח תרופות, מתרחץ כמו שצריך בזמן ואוכל כמו שצריך, הוא ישמור על מצבו ואם אין לו את זה, מצבו יידרדר מהר.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע עכשיו את משרד העבודה והרווחה והשירותים החברתיים ואחר כך את משרד האוצר.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להבין למה אחרי שיש החלטת בית משפט אתם מחכים למכרז.

טלי פלוסקוב: מה מפריע לכם להפעיל עכשיו תשלום מעבר מקשיש לקשיש?

טלי פלוסקוב: יש החלטת בית משפט.

טלי פלוסקוב: למה לחכות למכרז?

טלי פלוסקוב: אנחנו כבר שנים מחכים למכרז הזה.

מיכל דלומי: אני ממשרד העבודה והרווחה.

מיכל דלומי: אני לא יודעת אם יש כאן עוד מישהו מהמשרד אבל האחריות לחוק סיעוד עבר לגמרי לביטוח לאומי והוא כבר לא באחריות המשרד.

מיכל דלומי: צריך להפנות את השאלה לביטוח לאומי.

טלי פלוסקוב: לך אישית יש מה להוסיף לדיון?

מיכל דלומי: אני רוצה להתייחס לגבי המסמך שאת דיברת עליו בנושא של קהילה תומכת חוק סיעוד, הפיילוט שהיו בארבע רשויות.

מיכל דלומי: חשוב לי לציין שהסיבה שזה התארך לארבע שנים היא מאחר והיינו צריכים להעביר את זה בחוק כדי שזה יובא בסעיף ב(2), על מנת שנוכל להחליף את הפיילוט ברמה הארצית וכדי לאפשר לכלל האזרחים הוותיקים להשתמש בשעות סיעוד בחוק סיעוד ולקבל את שעות הניקיון.

מיכל דלומי: מאחר וכבר שתיים אין לנו ממשלה, לא ניתן היה להעביר את החוק ולכן זה התארך.

מיכל דלומי: אנחנו ממשיכים להאריך את הפיילוט.

טלי פלוסקוב: למה עכשיו אתם לא מכינים הצעת חוק?

טלי פלוסקוב: אני בטוחה ששר העבודה והרווחה יתמוך בהצעת החוק הזאת.

טלי פלוסקוב: זה מונח אצלו על השולחן והוא יודע על זה, שמחכים להצעת חוק ממשלתית?

מיכל דלומי: עכשיו זה מונח.

מיכל דלומי: אם אורנה בר יכולה להתייחס, אני אשמח.

מיכל דלומי: עד עכשיו זה לא היה.

מיכל דלומי: זה כן היה אצל השר הקודם אבל זה לא התקדם.

מיכל דלומי: כל הזמן זה התארך.

טלי פלוסקוב: אנחנו חזרנו לעבוד, אני מקווה שלהרבה זמן.

דורון רז: הערה בנושא.

דורון רז: הניסוי נעשה במסגרת שכונות תומכות.

דורון רז: הוא מדבר על דמות נוספת שתיכנס הביתה.

דורון רז: מה שהיה צריך לעשות,.

דורון רז: היה צריך לשנות את ההגדרות ולהגיד שמטפלת בקשיש ועושה על פי החלטה של עובדת סוציאלית מקצועית שצריך ניקיון, תקבל שעתיים תמורת שעה עבודה.

דורון רז: לא צריך לשנות את החוק.

טלי פלוסקוב: אם אני אומרת שמטפלת היא אחות מעשית, אז המטפלת היא לא עובדת ניקיון.

טלי פלוסקוב: אנחנו כאן צריכים להפריד בין שני הדברים.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו מדברים על אופציה להמיר שעות טיפול בשעות ניקיון, זאת אופציה אחת, אני לא מגדירה כאן שהמטפלת צריכה לבצע את הניקון.

טלי פלוסקוב: הכוונה שלי היא המטפלת הקבועה.

טלי פלוסקוב: לכן אני אומרת שוב שיש כאן רגישות.

דורון רז: היא עושה את זה עד היום והיא תשמח לעשות את זה תמורת תוספת שכר.

טלי פלוסקוב: אם היא תשמח, זה משהו אחר, אבל בשום אופן לא להכריח.

דורון רז: לא.

דורון רז: אף אחד לא מכריח אף אחד.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להתקדם.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את האוצר אחרי כל מה שהוא שמע כאן.

טלי פלוסקוב: אני רוצה עוד כמה שאלות.

טלי פלוסקוב: מי מהאוצר אתנו?

אייל מדן: אני כאן.

אייל מדן: שלום.

אייל מדן: נתנאל יתייחס לנושאים שהועלו כאן.

טלי פלוסקוב: לפני שאתה משיב, אני רוצה להעלות כמה סוגיות.

טלי פלוסקוב: אתמול נפגשתי עם שר האוצר והעליתי את הסוגיה הזאת.

טלי פלוסקוב: השר לא בדיוק הבין ואולי תיתן לנו כאן כלים.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים לא על עובדי המדינה, אנחנו מדברים על עובדים של דרך ודרך ודרך, כפי שזה נקרא, ואיך הוא יכול לקחת את השותפות באותו הסכם קיבוצי, בשיפור ההעסקה.

טלי פלוסקוב: הוא טוען שזה הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: איך אנחנו עוזרים לשר להבין את הטכניקה להסכם הקיבוצי שכרגע מונח ואנחנו יכולים להפעיל אותו מהר מאוד אם תהיה הבנה לעשות זאת?

טלי פלוסקוב: הדבר הנוסף, וכאן אני פונה גם לביטוח הלאומי, אני העליתי בפני השר אתמול בקשה לשלם לאנשים שעבדו בתקופת הקורונה ולא עזבו את הקשישים שלהם אלא נשארו לעבוד למרות הסכנה ולמרות הקשיים, לשלם להם מענק קורונה.

טלי פלוסקוב: אבל כדי שאני אדע בכמה כסף מדובר, אני חייבת להבין לא כמה אנשים עובדים - כי יש אנשים שעובדים ארבע שעות, יש אנשים שלא עובדים משרה מלאה – אלא אני צריכה להבין כמה משרות מלאות יש לנו היום בענף הסיעוד.

טלי פלוסקוב: אני מדברת על אנשים שעובדים.

טלי פלוסקוב: לא על מי שיצא לחל"ת שאלה לא אנשים שמגיע להם אלא על אנשים שעובדים בפועל.

טלי פלוסקוב: אני גם לא מדברת על בני משפחה.

אייל מדן: אני שומע אותך מקוטע.

אייל מדן: אני מתנצל.

טלי פלוסקוב: אני כרגע פונה לביטוח לאומי כדי שאתה והשר, שאתמול גילה עניין ורצון לעזור לאנשים האלה ולתת להם סוג של תמיכה והערכה על עבודתם בתקופת הקורונה, אני רוצה להבין בכמה כסף אנחנו מדברים.

טלי פלוסקוב: שוב אני חוזרת ואומרת שאם אני יכולה לתת לכל משרה מענק של 1,000 שקלים, זה אומר שבן אדם שעובד חצי משרה, הוא יקבל 500 שקלים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להבין כמה משרות מלאות מבחינת השעות.

טלי פלוסקוב: כמה כאלה יש לי.

טלי פלוסקוב: אם תגידי לי שיש לי 20,000 כאלה אז אני יודעת להגיע לשר ולומר לו שאני צריכה 20 מיליון שקלים.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לתת לנו את זה כמה שיותר מהר.

טלי פלוסקוב: עכשיו אייל, אליך, לגבי הסכם קיבוצי ולגבי שיפור השכר.

אייל מדן: אני אנסה להתייחס לכמה שיותר מהסוגיות שהועלו.

אייל מדן: אני חושב שבאופן כללי שנכון להתייחס לנושא הקורונה בנושא תנאי השכר וההעסקה של המטפלות הסיעודיות, שעושות באמת עבודת קודש, באופן נפרד.

אייל מדן: אני חושב שהמטפלות הסיעודיות, בניגוד למקצועות אחרים שאכן נפגעו ונסגרו העסקים בהם הם הועסקו, דווקא המטפלות הסיעודיות הוגדרו כעבודות חיוניות והמשיכו לטפל ועשו עבודה מאוד מאוד חשובה במהלך התקופה הזאת ואני מצטרף לדברים שנאמרו ואני חושב שבאמת יש כאן שליחות מצדן וזה מקצוע מאוד חשוב.

אייל מדן: הן מטפלות בהורים של כולנו, ועל זה אין מחלוקת והן צריכות להיות מתוגמלות בהתאם.

אייל מדן: השאלה היא האם צריך לתת איזשהו מענק נקודתי או איזשהו פתרון ארוך טווח.

טלי פלוסקוב: תתייחס בבקשה להסכם קיבוצי.

אייל מדן: ההסכם הקיבוצי, אנחנו נצטרך ללמוד את הנושא לעומק.

אייל מדן: זה משהו שאנחנו לא עסקנו בו ונצטרך ללמוד אותו ולחזור לוועדה עם תשובה.

אייל מדן: אני כן רוצה לומר שזה כן נמצא על סדר היום של הממשלה בצורה יחסית משמעותית, כל הנושא של תנאי ההעסקה של המטפלות הסיעודיות.

אייל מדן: לראיה, רק לאחרונה התקבלה החלטת ממשלה 43 שבעצם טווה מפת דרכים לענף המטפלים הישראלים שמטפלים בקשישים סיעודיים.

אייל מדן: חלק מהנושאים בהחלטה הם להרחיב את הסמכויות של המטפלות הסיעודיות, לשפר את מיצוי הזכויות שלהן במענק עבודה שבעצם ייתן להן איזשהו מענה ותוספת שכר כיוון שחלקן משתכרות שכר נמוך יחסית.

טלי פלוסקוב: שמעת את הנושא שהעלינו כאן.

טלי פלוסקוב: מה אתה חושב עליו?

טלי פלוסקוב: אני שוב אומרת שאני מעריכה את הצוות של המשרד שאתמול פגשתי במשרד אצל השר וכן אמרתי להם שאני מבינה שאתם צריכים לעשות שיעורי בית ואנחנו נמשיך לקדם את זה גם אחרי הדיון.

אייל מדן: נכון.

אייל מדן: נמשיך.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשאול אותך מה אתה חושב על הנושא של דיס-ריגרד שהעלינו כאן, לתת לענף הזה אפשרות לעבוד.

טלי פלוסקוב: אפשר לעשות את זה כרגע כהוראתך שעה בתקופת הקורונה, אפשר לחשוב לעשות את זה לתמיד כי יש לנו מחסור בכוח אדם, האם יש לנו כאן אפשרות להעביר את ההחלטה של דיס-ריגרד?

טלי פלוסקוב: בעצם של הגדלת דיס-ריגרד להשלמת הכנסה?

אייל מדן: אני אשלים את הדברים ואני אתייחס גם לנושא הדיס-ריגרד.

אייל מדן: בעצם אני אתייחס עכשיו לנושא הדיס-ריגרד.

אייל מדן: לדיס-ריגרד יש השלכות מאוד רחבות ברגע שפותחים את הנושא הזה.

אייל מדן: השלמת הכנסה מתייחסת לכך שהיא אמורה לתת השלמה לאנשים שמשתכרים מתחת לשכר מסוים.

אייל מדן: ברגע שמחריגים קבוצה מסוימת, אין קבוצות שמוחרגות מהכלל והחוק מתייחס לכל המקצועות באופן זהה.

אייל מדן: הקריטריון המוביל הוא מה רמת ההכנסה של אותו אדם.

אייל מדן: הבקשה כאן היא להחריג קבוצה מסוימת או מקצוע מסוים ויש לזה השלכות רוחב למקצועות אחרים ואנחנו חושבים שניתן למצוא מענים טובים יותר, אבל גם על זה אפשר לדון במסגרת השיחות שנקיים בעקבות הדיון הזה.

טלי פלוסקוב: הבנתי.

טלי פלוסקוב: בסדר.

טלי פלוסקוב: קודם כל, תודה על ההתייחסות.

טלי פלוסקוב: ביקשתי שתהיו אתנו בדיון ותשמעו את כל מה שעלה כאן

טלי פלוסקוב: כדי שתשכנעו עוד יותר מהשכנועים שלי מאתמול.

אייל מדן: אני רוצה להתייחס לעוד נקודה אחת שהתחלתי לדבר עליה, ברשותך, אם אפשר.

טלי פלוסקוב: כן.

אייל מדן: אני חושב שהמטרה של כולנו היא באמת לשפר את תנאי ההעסקה של המטפלות ובמסגרת המכרז החדש שכבר מוכן וממתין לפרסום על ידי המוסד לביטוח לאומי, יש שיפור בתנאי ההעסקה בנושא שגם הועלה כאן, של זמן המעבר בין המטופלים ואני יודע שזאת נקודה שהיא מאוד כואבת להרבה מטפלות.

אייל מדן: יש לזה התייחסות במכרז החדש ואני חושב שאחת הבשורות שאפשר להביא זה לפרסם את המכרז הזה כי כרגע הוא מתעכב מסיבות שאינן ברורות לנו.

אייל מדן: נשמח גם לעזרת הוועדה בנושא.

טלי פלוסקוב: מי מעכב את המכרז, הביטוח הלאומי ומשרד האוצר?

טלי פלוסקוב: משרד המשפטים?

טלי פלוסקוב: למה זה לא פורסם?

אייל מדן: כרגע המכרז מוכן ומתעכב מסיבות לא ברורות על ידי הביטוח הלאומי.

מיכל אדירי: אני יודעת שהוא על שולחנו של המנכ"ל.

טלי פלוסקוב: אם הוא על שולחנו של המנכ"ל, אני קצת יותר רגועה.

אייל מדן: הוא נמצא שם מנובמבר 2019.

טלי פלוסקוב: אנחנו נדבר עם המנכ"ל.

דורון רז: הוא קצת התעכב.

טלי פלוסקוב: ברשותכם, אני אנסה לסכם את הדיון למרות שאני לא רואה שהוא הסתיים.

אוסאמה סעדי: לפני כן, אם אפשר.

אוסאמה סעדי: אני שוב מברך אתכם, אותך ואת חברתי סונדוס על הדיון החשוב הזה.

אוסאמה סעדי: כפי שאמרתי בתחילת דבריי, אני מבקש גם בסיכום שאנחנו נקבל ממשרד הבריאות את החלוקה של ה-2,000 התקנים החדשים.

טלי פלוסקוב: זה לא הנושא.

סונדוס סאלח: אלה לא האחיות.

טלי פלוסקוב: דיברנו על עובדי הסיעוד בקהילה.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא דיברנו על האחיות, לא על האחים ולא על בתי החולים.

טלי פלוסקוב: דיברנו על עובדי הסיעוד שעובדים ועוזרים לקשישים בביתם.

אוסאמה סעדי: אני חוזר בי.

סונדוס סאלח: לפני הסיכום.

סונדוס סאלח: נכון שתוחלת החיים עולה אבל בשלב הזה ובזמן הזה הבן אדם צריך עוד בן אדם כדי לחיות כמו בני אדם.

סונדוס סאלח: אנחנו רואים שהמטפלות נתקלות בקשיים כל כך גדולים שחלקם הגדול עלה בוועדה, אבל הן שקופות למערכות ובחלקן מנוצלות על ידי חלק מהמשפחות של המטופל במודע או לא במודע בתנאי העסקתם, אם זה לנקות ולעשות דברים שלא נדרשים מהן.

סונדוס סאלח: אני חושבת שזה נובע מאי הגדרה ברורה של התפקיד, גם למטפלת וגם למטופל ולמשפחתו.

סונדוס סאלח: יש צורך להגדיר את התפקיד לכלל הגורמים הבאים במגע עם המטפלות ולמטפלת עצמה כדי שתדע את הזכויות שלה.

סונדוס סאלח: אני ממליצה שתהיה המלצת הוועדה לקראת ההצבעה על התקציב לעגן מענק לא חד פעמי ולא רק לתקופת הקורונה לנשים שבוחרות את המקצוע הקשה זה, מענק שיאפשר להן לחיות בכבוד עם התנאים המינימליים.

סונדוס סאלח: הן לא מקבלות פיצוי בזמני מחלה, ימי חופש וכולי.

סונדוס סאלח: שמענו עוד לפני הוועדה כמה קשה להן לקחת ימי חופש.

סונדוס סאלח: אם צריך לעגן את זה בחקיקה, נשמח לקדם חקיקה כדי לשמור על תנאי ההעסקה ועל המטפלות והמטפלים.

סונדוס סאלח: אני ממליצה על דיון המשך על המטפלות הזרות שגם הן סובלות ויש לא מעט אתגרים וקשיים בתחום הזה.

סונדוס סאלח: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברי הכנסת שהצטרפו לדיון.

טלי פלוסקוב: אני אנסה לסכם.

טלי פלוסקוב: מטפלים והמטפלות הם לא שקופים.

טלי פלוסקוב: הם קריסטלים נוצצים של החברה שלנו.

טלי פלוסקוב: זאת אנחנו צריכים להבין.

טלי פלוסקוב: סבים וסבתות שלנו, הם הקו הראשון בחזית הקורונה והאנשים האלה שמטפלים בסבים ובסבתות שלנו, הם סיירת מטכ"ל.

טלי פלוסקוב: כך אנחנו צריכים לראות את זה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אם אנחנו נראה את זה כך, אנחנו נדע למצוא פתרונות איך אנחנו יכולים לתת כבוד לאנשים האלה וכבוד הוא שכר ראוי, זאת הערכה מקצועית, זאת מילת תודה, זאת תדמית למקצוע ואני יכולה להאריך כי הועלו כאן הרבה סוגיות.

טלי פלוסקוב: לאנשים האלה אין לובי חזק כמו שיש לארגונים אחרים.

טלי פלוסקוב: אין להם את יפה בן דוד שתדע להילחם עבורם.

טלי פלוסקוב: אין להם.

טלי פלוסקוב: אבל יש להם לב ענק ויש להם אותנו.

טלי פלוסקוב: אנחנו נמשיך להילחם על הזכויות של האנשים האלה.

טלי פלוסקוב: אני בכל אופן מרגישה, היום הרגשתי כאן משהו שמאוד מתחבר לכל מה שאני מעלה כאן.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אנחנו חייבים לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: אמי נמצאת בבית אבות כי אני הבת שעסוקה.

טלי פלוסקוב: אני בת עסוקה.

טלי פלוסקוב: אין לי זמן לתת לאימא שלי את מה שצריך לתת ואני יושבת כאן רגועה כי מטפלים בה אנשים עם לב ענק.

טלי פלוסקוב: ויש הרבה כאלה וזאת ההזדמנות להגיד תודה למטפלות של אימא שלי ולמטפלות של עוד 240,000 מטופלים קשישים.

טלי פלוסקוב: שוב, הסכם קיבוצי.

טלי פלוסקוב: מספיק, כל כך הרבה שנים אנחנו ממתינים והגיע הזמן להתקדם.

טלי פלוסקוב: המכרז, יותר מדי זמן מונח על השולחנות של משרד כזה ואחר וצריך להתקדם.

טלי פלוסקוב: ברור לנו שצריך השקעה רצינית אבל אם אנחנו לא נעשה את ההשקעה הזאת היום, אני אומרת משפט שאמרתי בהתחלה, לא יהיה מי שיטפל בנו.

טלי פלוסקוב: נקודה.

טלי פלוסקוב: חוק הסיעוד שאנחנו כמדינת ישראל מאוד גאים בו ברמה הבין-לאומית, ואני יודעת שהרבה מדינות לומדות מאתנו איך לעשות את זה נכון, אנחנו נהרוס את כל מה שבנינו שנים ואסור לנו לתת לזה לקרות.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכל השותפים.

טלי פלוסקוב: אנחנו יוצאים לעבודה.

טלי פלוסקוב: זה רק סיום של הדיון היום.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכולם.

טלי פלוסקוב: הישיבה נעולה.