ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 29, 2020-07-21 12:00

רם שפע: צהריים טובים לכולם, גם לחברת הכנסת שאתנו, ולכל מי שנמצא אתנו בזום.

רם שפע: אני שמח שהדיון הזה מעורר רצון של אנשים נכבדים ביותר.

רם שפע: נמצאים אתנו גם השר ממשרד הביטחון, חבר הכנסת מיכאל ביטון, וגם שר החינוך התרבות והספורט, חילי טרופר.

רם שפע: לפני כן, אני אגיד שקיבלנו פניות רבות, גם באופן כללי, על האתגרים של החינוך המשלב, וגם ספציפית, בפערים התקציביים שהתגלו בתקופה האחרונה.

רם שפע: אני חושב שהדבר הכי חשוב שאנחנו צריכים לעשות בדיון הזה, כמו שאנחנו מנסים לעשות בדיונים רבים – זה לנסות להבין מה הבעיה הנקודתית, ואיך פותרים אותה.

רם שפע: אבל גם להסתכל בפרספקטיבה רחבה, ולראות איך המדינה מתייחסת לאפיק של החינוך המשלב.

רם שפע: השר מיכאל ביטון, ביקשת את זכות הדיבור.

רם שפע: בבקשה.

רם שפע: אני שמח לארח אותך בוועדה.

רם שפע: ברוך הבא לוועדת חינוך, שמעתי שהנושא הזה קרוב לליבך.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: שלום ליושב-ראש ועדת החינוך, מר שפע, ידיד, חברי, קודם כל, אני מברך אותך.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: זה תענוג גדול לראות אותך שם יושב בתפקיד ובמשימה הדחופה והחשובה.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: נועדת לכך.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: גדלת לכך.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: הבאת את המטען המקצועי והאישי, ויש מה לעשות בעולם שוויון ההזדמנויות בחינוך, ותיקון החינוך.

רם שפע: תבוא כל יום.

רם שפע: ...

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: על כך נדבר גם בימים אחרים.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אני יודע שאתה פועל גם בסוגיית תשלומי הורים, ועוד דברים.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אבל היום, זה יום דרמטי לתחום חשוב ביותר לחברה הישראלית.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אולי אחת הבשורות המשמעותיות ביותר לאפשרות של חיים משותפים בדורות הבאים בישראל.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: במה הדברים אמורים – הזרם המשלב.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: נמצאים שם, ובזום, גם מנכ"לית עמותת "מיתרים", רנית, שאני מכיר עשרות שנים.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: התחום של הזרם המשלב, הוא בהובלה של גופים רבים, של "מיתרים", של כפר אדומים, מראשוני בתי-הספר המשלבים.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: "קשת" בירושלים, ועוד, אפילו בירוחם פתחנו מסגרת משלבת בגנים, וביסודי, אבל אני אדבר על כך עוד רגע.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אני רוצה להגיד קודם כל, דבר אחד - מה זה זרם משלב?

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: זרם משלב, זאת הכרה שהחינוך הממלכתי, יכול להיות טוב ורלבנטי לכל ילד - דתי, מסורתי, וחילוני.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אנחנו תמיד מדברים על הדתי והחילוני שצריכים להיפגש.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אבל המסורתי – הוא גשר, והוא חלק מהפתרון בזרם המשלב.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: יש גל, בעשרות השנים האחרונות של דרישה של הורים, ומנהיגי חינוך, שטוען ואומר – הגיע הזמן ללמוד ביחד.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: הגיע הזמן לחיות ביחד.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: הערובה לחיים משותפים.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: הערובה לקהילות משותפות.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: הערובה לכך שלא יהיה מתח בין דתיים לחילונים – זאת הזכות היסודית של ילד והורה מגיל אפס, לחיות בקהילות משותפות, ובבתי-ספר משותפים – להם אנחנו קראנו הזרם המשלב.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אלא מה.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אנחנו יודעים שבישראל התקבע הסיפור של זרמים.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: יש גב חזק מאוד לזרם החינוך הממלכתי דתי - החמ"ד.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: יש לו גב, יש לו מעמד, ויש לו חקיקה, ויש לו מוסדות בתוך משרד החינוך, והוא מגובה היטב.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אותו דבר, הזרם של החינוך העצמאי.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אותו דבר, הזרם של החינוך "אל המעיין", ואותו דבר, הזרם של החינוך ההתיישבותי שמעוגן בחוקי משרד החינוך.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: זרם אחד לא מעוגן מספיק טוב, ולא מוגן – זה הזרם הממלכתי.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: וזרם צעיר שהוא בן שלו – זה הזרם המשלב.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: השאלה, מי הגב של הזרם המשלב בישראל?

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: התשובה חייבת להיות – כולנו.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: כי האהדה לאפשרות שילדים ילמדו יחד מגן ועד י"ב, היא באה מכל המפלגות.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: היא רלבנטית לבן-אדם שמצביע ליכוד, ומצביע כחול לבן, ומצביע עבודה, ומצביע ישראל ביתנו, ומצביע ימינה, וכן הלאה, וכן הלאה.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: רוב תושבי ישראל, רוצים ומאמינים בחיים משותפים, בטוב משותף.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אבל אידיאולוגיה ורעיונות זה דבר טוב, בסוף, צריך גב, גב כלכלי.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: מוסדות וזרמים, לא התקיימו בלי שידאגו לתקצב אותם באופן ראוי.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: בלי שבכנסת יהיה להם לובי.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: לכן, אני מפציר גם בך, יושב-ראש הוועדה.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: גם בכלל חברי הכנסת ששומעים אותי.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: כלל סיעות הבית - להתאחד ולהתלכד.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: לוודא שהזרם המשלב מתוקצב כראוי, מוגן כראוי, וצומח ומקבל את תמיכתנו ואהדתנו.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אני רוצה להגיד לך שבירוחם, החזקנו בתי-ספר קטנים - בערך 300, 400 בכל מקום.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אי אפשר לקיים בתי-ספר קטנים - לא מבחינה כלכלית, לא מבחינת מגמות.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: בכל מקום שחיברנו בין דתיים, מסורתיים וחילונים, בירוחם, ברובוטיקה, ברחפנים, בגנים שפתחנו בזרם המשלב, בבית-ספר ניסויי מונטסורי, שפתחנו, שיש בו דתיים וחילוניים – כל מקום שעשינו את זה, זאת ברכה.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: ברכה מעשית, ברכה חינוכית, ברכה כלכלית, ואפשרות חדשה לטוב משותף וחיים משותפים בישראל.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אני רוצה ממש לעודד אותך, היושב-ראש, שזאת לא תהיה הפגישה האחרונה סביב הזרם המשלב.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: שתצא לסיור בשטח לראות את בתי-הספר והגנים המדהימים של "מיתרים", של ירוחם, של כפר אדומים, של "קשת" ועוד, ועוד.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: בטח חילי יוסיף גם את העשייה שלא בתחום הזה.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: זה תן גב, ותן תקציב, ותדרוש מעמד משמעותי.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אם היה לי חלום או חזון, זה בסוף אמור להיות הזרם הגדול והמרכזי בישראל, כי הוא ההבטחה לאחדות ולחיים משותפים במדינה.

רם שפע: תודה רבה לך, השר מיכאל ביטון.

רם שפע: כרגיל, דברים נכוחים וחשובים.

רם שפע: נמצאת פה תהלה פרידמן, היא תיכף תדבר.

רם שפע: אני מקווה שאנחנו מצליחים "לדגמן" את התפיסה הזאת ואת היכולת לשלב.

רם שפע: תודה רבה, מיכאל.

רם שפע: אני רוצה לפנות לשר התרבות והספורט, חילי טרופר.

רם שפע: בבקשה.

יחיאל (חילי) טרופר: שלום לכם.

יחיאל (חילי) טרופר: קודם כל, כל הכבוד על היוזמה.

יחיאל (חילי) טרופר: לתהלה, וכל השותפים.

יחיאל (חילי) טרופר: רנית - מ"מיתרים", שגית, וכל מי ששותף ואני לא רואה כחלק מהדבר הזה.

יחיאל (חילי) טרופר: יש מעט דברים שמסוגלים לגייס את כולם בצורה כזו, וזה הסיפור של החינוך המשלב.

יחיאל (חילי) טרופר: מי שרק יקרא את כותרות העיתונים, יחשוב שבארץ כולם שונאים את כולם.

יחיאל (חילי) טרופר: אבל, לשמחתי, הגוף שמצליח להזכיר לכולנו, שבעצם, רוב הישראלים רוצים לחיות ביחד, לא בלי לבטל את המחלוקות, כן, יש הרבה מחלוקות וכאבים ולהביא את כולם לשולחן.

יחיאל (חילי) טרופר: אבל עדיין, תמיד לבחור לחיות ביחד, זה הסיפור הזה של החינוך המשלב.

יחיאל (חילי) טרופר: "מיתרים" כאופרטורים של הדבר הזה.

יחיאל (חילי) טרופר: גילוי נאות – גם אני שולח את הילדים שלי לחינוך המשלב, ואני רואה כמה זו מתנה נפלאה, והיא באמת סיפור של סדרי עדיפויות.

יחיאל (חילי) טרופר: אני חושב שהחברה הישראלית, הרוב הישראלי שרוצים לספר סיפור של חיים ביחד למרות הכול, צריכים לתעדף את הדבר הזה.

יחיאל (חילי) טרופר: להגיד – זה כל כך חשוב לי, ככה אני רוצה להעמיד מודל של חינוך – בטח לא כולם חייבים לבחור בו, לא מתאים לכולם.

יחיאל (חילי) טרופר: אבל כאמירה ערכית זה חשוב לי, ולכן, המשמעות היא לפעמים להעביר עוד כמה שעות בתוך בתי-הספר.

יחיאל (חילי) טרופר: לאפשר להם להיכנס לכל מיני מקומות, שלפעמים סוגרים בפניהם את הדלת.

יחיאל (חילי) טרופר: לכן, אני ראיתי כזה ערך לבוא.

יחיאל (חילי) טרופר: כולנו מחזיקים בתפיסות הגדולות.

יחיאל (חילי) טרופר: יודעים לשנן את המלים הגדולות של אחדות ואהבת ישראל וכלל ישראל.

יחיאל (חילי) טרופר: קשה למצוא מקומות שזה מתורגם בצורה כל כך מדויקת כמו החינוך המשותף.

יחיאל (חילי) טרופר: לחשוב שילדים ממגזרים שונים - - -

רם שפע: סליחה, לא שומעים אותך.

רם שפע: לצערנו, לא שמענו אותך בחצי דקה האחרונה בערך.

יחיאל (חילי) טרופר: אז רק אני אגיד שוב.

יחיאל (חילי) טרופר: בגלל שכך נראית אחדות בפרקטיקה שלכם, ולא רק בכותרות, אני רתום לגמרי.

יחיאל (חילי) טרופר: גם בפרקטיקות של הדבר הזה, שניתנו עוד כמה שעות שיעזרו להם לפתוח דלתות שנסגרות.

יחיאל (חילי) טרופר: כל הדברים האלה, כך זה נראה בפרקטיקה, אבל גם בתפיסה.

יחיאל (חילי) טרופר: מיכאל, אני, וכולם רתומים לעניין הזה.

יחיאל (חילי) טרופר: כל הכבוד רם.

יחיאל (חילי) טרופר: תרגיש חופשי לגייס אותנו.

יחיאל (חילי) טרופר: כל הכבוד למי שעושה את זה ביום יום.

יחיאל (חילי) טרופר: שיהיה הרבה בהצלחה.

רם שפע: תודה רבה לשר טרופר על הנכונות, והנוכחות, ואל חשש – גם לזה, אני אגייס אותך ואתכם.

רם שפע: תודה רבה.

תהלה פרידמן: בוקר טוב, מצטרפת לתודות כולם.

תהלה פרידמן: אני ארצה להציג את הסוגיות הספציפיות שעליהן בעצם אנחנו רוצים לקבל תשובה ממשרד החינוך, שאני מקווה שיש לנו פה את האנשים הרלוונטיים.

רם שפע: יש לנו הרבה אנשים.

רם שפע: צריך לומר שיש לנו הרבה מאוד נוכחים בזום.

רם שפע: אנחנו אחריך נעבור לזום.

תהלה פרידמן: אני מבקשת לומר משהו בענייני דיומא, מאחר וראש חודש אב.

תהלה פרידמן: כשחז"ל אמרו לנו, שבית המקדש חרב בגלל שנאת חינם, הם לא התכוונו לומר איזו קלישאה יפה כזו על ערכים – הם התכוונו לתאר מציאות היסטורית פשוטה.

תהלה פרידמן: המציאות ההיסטורית הייתה, שהעם היהודי היה מחולק לכיתות וקבוצות, והשקיע את כל האנרגיה שלו בקטטה האינסופית הפנימית, ובאמת, לא נותרו לו משאבים – משאבי כוח ומשאבים אחרים בשביל המלחמה החיצונית.

תהלה פרידמן: בזאת הוא קרס, וכך הגיע החורבן.

תהלה פרידמן: מאיר אריאל – זכותו תגן עלינו, אומר: אדם צועק אין מה שאין לו, מה שחסר לו.

תהלה פרידמן: לא חסר לו, לא צועק.

תהלה פרידמן: יהודים שאומרים פעמיים ביום – "שמע ישראל ה' אלוקינו, ה' אחד", כנראה, שבגלל שבקטע הזה של להיות אחד, זה לא - - - שלנו.

תהלה פרידמן: אנחנו צועקים את מה שאין לנו.

תהלה פרידמן: האחדות זו החולשה שלנו מאז ומעולם.

תהלה פרידמן: במובן הזה, רשת "מיתרים", בתי-הספר המשלבים, באמת הולכים נגד הזרם.

תהלה פרידמן: בתוך עולם שעסוק בקטטה פנימית ובמאבקים של דתיים וחילונים, ושל כולם, יש פה איזה ניסיון לבשורה אחרת מהשלב הראשון מכיתה א'.

תהלה פרידמן: אני, בגילוי נאות, לא שולחת לבתי-הספר המשלבים - - - הממלכתי דתי, ועדיין אני שותפה לתקווה של מיכאל, שזה יהיה הזרם הגדול בישראל.

תהלה פרידמן: עכשיו, כדי שזה יקרה, ולפני החזון הגדול, ולפני שנצליח להפוך את זה לזרם כמו שהוא בוצע כבר מהשלב של חוק החינוך המשלב, שהעביר חבר הכנסת לשעבר הרב מיכאל מלכיאור, ובאמת, צריך לומר תודה רבה, למי שהניח את היסודות לכל המפעל הגדול הזה.

תהלה פרידמן: אז כדי לפחות לא להזיק להמשך ההתפתחות, עומדות בפנינו ארבע סוגיות, שעליהן אני ארצה שמשרד החינוך התייחס.

תהלה פרידמן: דבר ראשון, כרגע, משרד החינוך הודיע על אי הכרה בבתי-ספר משלבים חדשים.

תהלה פרידמן: בשנים האחרונות, הזרם הזה צומח בסדר גודל של 10% בשנה, שלושה, ארבעה בתי-ספר בשנה.

תהלה פרידמן: לקראת השנה הבאה, משרד החינוך לא מוכן, לא אוהב לאפשר לבתי-ספר להצטרף.

תהלה פרידמן: אני רוצה להבין מה פשר המדיניות החדשה.

תהלה פרידמן: למה?

תהלה פרידמן: מי החליט ומדוע?

תהלה פרידמן: הסוגיה השנייה – בתי-הספר התיכוניים המשלבים, זכאים – כמו בתי-הספר של הילדים שלי בחמ"ד, לארבע שעות שבועיות לתגבור לימודי יהדות.

תהלה פרידמן: כרגע, הודיעו על קיצוץ של הדבר הזה.

תהלה פרידמן: המשמעות של הקיצוץ היא, שהצטרכו לבחור, או לימודי חול, או לימודי יהדות – למה?

תהלה פרידמן: כל הרעיון של בתי-ספר משלבים זה היהודית והדמוקרטית בדיבור אחד.

תהלה פרידמן: העלות התקציבית של הדבר הזה היא 1.5 מיליון שקל, במונחי תקציב מדינה זה מעט מאוד.

תהלה פרידמן: אנחנו מכאן מבקשים לקרוא, ולא רק מכאן, גם בדרישות התקציביות שלנו, לפחות אני, בדרישות התקציביות שאני דוחפת שייכנסו למפלגה, אני הנחתי את זה על השולחן, אני מניחה שיש נוספים.

תהלה פרידמן: כמו שראיתם, מפלגת כחול לבן, מאוד מחויבת לנושא הזה.

תהלה פרידמן: הסוגיה השלישית – כל בית-ספר אמור לקבל ליווי פדגוגי של רשת "מיתרים", רכז, מישהו שילווה את הדבר הזה, בגלל שזה לא משהו שמשרד החינוך נותן.

תהלה פרידמן: זו השקעה – זאת אומרת, מה שהמדינה נתנה - 17 אלף שקל בשנה.

תהלה פרידמן: רשת "מיתרים", גייסה גיוס פילנתרופי, כדי לממן את העלות האמיתית.

תהלה פרידמן: כרגע, גם ה-17 אלף בשנה לבית-ספר בסימן שאלה.

תהלה פרידמן: שוב, זה כספים קטנים עם משמעות חברתית גדולה.

תהלה פרידמן: גם על זה, אנחנו רוצים לבדוק מה קורה.

תהלה פרידמן: זה בסך הכול 49 בתי-ספר.

תהלה פרידמן: אנחנו מדברים על משהו כמו 800 אלף שקל לליווי הפדגוגי.

תהלה פרידמן: זה כספים גדולים בעולם פילנתרופי, אבל במונחים של מדינה, זה לא כספים גדולים.

תהלה פרידמן: אני רוצה להבין, למה לא מקבלים בתי-ספר חדשים לרשת, לא מאפשרים.

תהלה פרידמן: למה חסכו את הליווי הפדגוגי.

תהלה פרידמן: ולמה לא נותנים את הארבע שעות שבועיות.

תהלה פרידמן: אני קיבלתי בימים האחרונים, הייתי בשיחות עם בית-ספר בצור הדסה, בית-ספר בתל-אביב.

תהלה פרידמן: כל בית-ספר כזה, יש לו גם סל סוגיות ספציפיות.

תהלה פרידמן: אבל כאן אנחנו מתייחסים לתמונה הרחבה הכוללת.

תהלה פרידמן: אני הייתי שמחה לשמוע מאנשי משרד החינוך.

תהלה פרידמן: אני מקווה שהם שותפים לאמירה הערכית שלנו, שזה דבר שהוא מבחינה ערכית הוא תרופה לחולי הקשה ביותר של החברה הישראלית.

תהלה פרידמן: אני רוצה לדעת למה מונעים תרופה מחולה.

רם שפע: תודה רבה.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אני מבקש להגיד.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אני לא יודע, אתה בן 35, כך אני חושב, אולי קצת יותר.

רם שפע: זה גילי המדויק.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אני בן 50.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אנחנו יושבים על כתפי ענקים.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: הענקים אתנו בזום, והכרת הטוב, והידיעה שדברים נולדים קודם.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: יש לנו איזו חובה להמשכיות.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אני ממש רוצה להודות לחבר הכנסת מיכאל מלכיאור, שהוביל את החקיקה.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: בזמנו, גם אסתרינה טרטמן סייעה לו.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אחר כך, גם שי פירון גיבה את הרעיונות האלה.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: גם עמרם מצנע.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: יש ענקים שלפנינו, ובתפקידך, בכיסא שלך, זו חובתנו להמשיך את המעשה שלהם ביתר שאת, ממש, לגבש יחד תכנית האצה לזרם המשלב.

השר במשרד הביטחון מיכאל מרדכי ביטון: אז הכרת הטוב והחובה שלנו להמשכיות, זה דבר משמעותי שרציתי להדגיש אותו.

רם שפע: צודק.

רם שפע: אני מתחבר מאוד.

רם שפע: גם כמובן, מיכאל מלכיאור, יקבל את זכות הדיבור.

רם שפע: אמרתי אפרופו הכרת הטוב, משום מה, אני לוקח את זה עליי.

רם שפע: לא מופיע לי פה בעצם, אבל עכשיו נזכרנו תוך כדי, שחברת הכנסת קטי שטרית מהליכוד, שאמנם נמצאת בבידוד, היא יזמה את הדיון.

רם שפע: יישר כוח גדול.

רם שפע: אז הנה, המשך הכרת הטוב.

רם שפע: בבקשה.

קטי קטרין שטרית: אני מצטערת שאני מלחיצה, כי אני עולה עוד מעט לשידור על נושא חשוב לא פחות, גם תכנית "קרב" שעומדת להיסגר, ומכתבי פיטורין עומדים להישלח ל-3,800 עובדי קרן "קרב".

קטי קטרין שטרית: כרגע, אנחנו מטפלים בנושא הזה מול משרד החינוך ומול משרד האוצר.

קטי קטרין שטרית: אז אני אמורה לעלות לשידור.

קטי קטרין שטרית: מאוד חשוב לי נושא "מיתרים".

קטי קטרין שטרית: מתוך הנחה שהכול בעצם מתחיל בחינוך.

קטי קטרין שטרית: אז חינוך משלב, כפי שהוא נקרא – משלב בין דתיים, חילוניים ומסורתיים.

קטי קטרין שטרית: ויוצר עבורם תשתית שהיא תרבותית משותפת.

קטי קטרין שטרית: אגיד לכם, אנחנו כל הזמן מדברים על שיסויים בחברה הישראלית, ועל כמה שיש הפרדה בין חינוך ממלכתי, לחינוך ממלכתי דתי וכו'.

קטי קטרין שטרית: בא פרויקט כל כך אדיר, שהוא גם חוקק על ידי חוק.

קטי קטרין שטרית: יש חוק בנושא הזה.

קטי קטרין שטרית: אז אנחנו לא רוצים להיות מי שעובר על העבירה, ולמחוק את החוק הזה, כאילו הוא לא היה.

קטי קטרין שטרית: כי ישבו מ-2001 – אתם ציינתם את הרב מלכיאור.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים אתכם מ-2001, שבעצם הוקמה הרשת הזו שנקראת "מיתרים".

קטי קטרין שטרית: היא נועדה בהתחלה לתמוך בתיכונים, כי שם השיח היה מאוד חשוב.

קטי קטרין שטרית: אבל כמי שהתחילה כמורה, דווקא הייתי אמורה להיות מורה לבתי-הספר התיכוניים, אבל בגלל השרות הצבאי שלי ששירתתי בדימונה, ולא הייתה ברירה, אמרו – חסרה מורה בבית-ספר יסודי, את תהיי שם.

קטי קטרין שטרית: בהתחלה לא הבנתי, אבל כל כך שמחתי.

קטי קטרין שטרית: כי צחוק הגורל – אני חושבת שכלל שיורדים בגילאים, כך החינוך הוא יותר משמעותי.

קטי קטרין שטרית: כך כעובד הוראה, הוא יותר משמעותי.

קטי קטרין שטרית: לצערנו הרב, גם מיכאל ביטון, וגם אני – שנינו נמצאים בבידוד, כתוצאה מוועדת חינוך הקודמת שבה נחשפנו לחולה מאומת.

קטי קטרין שטרית: אני מאוד שמחה שגם מיכאל בישיבה הזו, וגם אני, ואנחנו רוצים פשוט לבוא ולהגיד בקול אחד – גם כחול לבן, גם הליכוד, גם אני מאמינה שהבית היהודי, כי בתחילת החוק, גם ליברמן, גם מפלגת ישראל ביתנו תמכה.

קטי קטרין שטרית: גם המפד"ל בעד תמכה.

קטי קטרין שטרית: לכן, אני חושבת, שהכרה בחוק המשלב, כזרם חינוך העצמאי, פשוט, אם אנחנו נכיר בו כחלק מהחינוך העצמאי שיכול להתחלק לפלגיו, אז גם זה זרם מסוים בתוך החינוך העצמאי.

קטי קטרין שטרית: אנחנו נאגד את זה, ונדאג לכך, שיוקצו לזה גם שעות וגם תקציבים.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שלהפסיק את הפרויקט האדיר הזה, תהיה לזה השלכה מדהימה בכיוון ההפוך.

קטי קטרין שטרית: ואם אנחנו - כל כך הרבה אנשי חינוך שיושבים בוועדה הזו, כל כך הרבה אנשים שמבינים, באים ואומרים למשרד החינוך – אל תפסיקו פרויקט שהוא מצליח.

קטי קטרין שטרית: פרויקט שהוא טוב - לא מפסיקים אותו.

קטי קטרין שטרית: ההיפך, מאדירים אותו, והופכים אותו למשהו הרבה יותר מאשר מה שהוא עכשיו כרגע.

קטי קטרין שטרית: אני יכולה להבטיח לרשת "מיתרים", ולכל מי שעוסק בדבר הזה, שאני לא ארפה.

קטי קטרין שטרית: נכון, אנחנו נמצאים כרגע בתקופה של קורונה, שהשיח הוא הרבה יותר בריאותי ותקציבי.

קטי קטרין שטרית: אבל שוכחים גם את השיח של התוכן – של מה שיש בין הדברים.

קטי קטרין שטרית: התוכן הוא חשוב.

קטי קטרין שטרית: זה תוכן של תכנית כל כך טובה של רשת "מיתרים", לא מפסיקים, ההיפך – מאדירים, משבחים וגורמים לכך שזה יהיה הרבה יותר גדול וחושפים את זה.

קטי קטרין שטרית: יש לי אחות שהיא מנהלת בית-ספר, ואצלה יש כיתה כזו.

קטי קטרין שטרית: והיא מלאת אושר.

קטי קטרין שטרית: כמה הכיתה הזאת משתלבת יפה בתוך בית-הספר ששם היא עובדת.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שזה מה שצריך לעשות.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה לכם.

קטי קטרין שטרית: זה נושא חשוב.

קטי קטרין שטרית: אני מאמינה שאוכל להדביק את הפערים באמצעות החברים האחרים שיש לי שם - תהלה, רם, כל החבר'ה שנמצאים שם.

קטי קטרין שטרית: אנחנו נגן על הרשת הזו, ואנחנו נמשיך לעשות הכול, כדי שהיא תקבל את ההכרה הראויה הזאת.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה לחברת הכנסת קטי שטרית.

רם שפע: אני מתכבד להעניק את זכות הדיבור, לחבר הכנסת לשעבר, שר לשעבר, יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, שאני קטונתי מלשבת בכיסאך ברגעים אלו.

רם שפע: נשמח לשמוע כאחד המובילים הכי משמעותיים של החינוך המשלב.

רם שפע: צהריים טובים.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, חבר הכנסת רם שפע.

מיכאל מלכיאור: אני יכול קודם כל לברך אותך.

מיכאל מלכיאור: בתפקיד הזה, הייתי הראשון שישבתי שם בכיסא, בוועדת החינוך איפה שאתה עכשיו יושב, במקום החדש של ועדת החינוך.

מיכאל מלכיאור: יכול להגיד לך, שמכל התפקידים הציבוריים שלי, שהייתי גם כסגן שר, וכשר בממשלת ישראל, התפקיד כיושב-ראש ועדת חינוך, התרבות והספורט, זה היה התפקיד הכי מעניין, הכי מאתגר, הכי פורה.

מיכאל מלכיאור: אני באמת, רוצה לאחל.

מיכאל מלכיאור: שמעתי דברים מצוינים עליך.

מיכאל מלכיאור: שתהיה לך גם תקופה מאתגרת ופורייה.

מיכאל מלכיאור: יש לך צוות מאוד טוב שם לעבוד איתם.

מיכאל מלכיאור: יהודית עדיין אתך.

מיכאל מלכיאור: יש לך קבוצה טובה של חברי כנסת לעבוד איתם.

מיכאל מלכיאור: בהצלחה בתפקיד.

מיכאל מלכיאור: שני החוקים האחרונים שחוקקנו, וחוקקנו המון חוקים, וגם בעזרת היועצת המשפטית הנפלאה של הוועדה, שעדיין גם עובדת אתך.

רם שפע: בהחלט, גם היא פה.

מיכאל מלכיאור: שני החוקים האחרונים, היה חוק החינוך המשלב ב-2008, וחוק המכינות הקדם צבאיות, שבאותה תקופה הממשלה גם רצתה לחסל אותם.

מיכאל מלכיאור: שתי החוקים האלה הלכו יד ביד.

מיכאל מלכיאור: היה לי את הזכות ליזום את החוקים הללו.

מיכאל מלכיאור: בסוף, בסופו של דבר, בהתחלה כשהצעתי אותם כולם היו נגד – מימין, משמאל, דתיים וחילוניים, ובסוף, כולם הצטרפו, כמו שנאמר כבר פה, כי ראו בזה חזון מאוד גדול.

מיכאל מלכיאור: זה לא איזה פרויקט אחד.

מיכאל מלכיאור: אלא זה דבר שיכול להיות השדרה המרכזית של החינוך.

מיכאל מלכיאור: אגב, אני מוכרח גם להגיד, שכל שרי החינוך שבאו אחר-כך גם מהליכוד, גם מכל המפלגות השונות שהיו, זאת אומרת, זה היה גדעון סער, שנלחם מאוד עם המשרד.

מיכאל מלכיאור: זה לא היה פשוט להעביר את זה במשרד.

מיכאל מלכיאור: לקח ארבע שנים עד שהעבירו את התקנות לחוק, שעברו אחר-כך גם בוועדת החינוך.

מיכאל מלכיאור: אחר-כך השרים שבאו אחר-כך, שי פירון וגם נפתלי בנט – מאוד עזרו, ורצו לפתח את החינוך המשלב, ולעזור לנו.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מגייסים הרבה יותר כסף בפילנתרופיה.

מיכאל מלכיאור: נאמרו פה כמה סכומים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מגייסים לפחות פי עשר יותר כסף בפילנתרופיה, ממה שנותן משרד החינוך לארגונים.

מיכאל מלכיאור: אבל יחד עם זאת, גם מה שנותן משרד החינוך, זה גם משהו.

מיכאל מלכיאור: ועכשיו, יש איום ממשי לכל המפעל הגדול הזה.

מיכאל מלכיאור: וכל הגידול וכל הרצון של ההורים לבוא ביחד – מסורתיים, דתיים מאוד, חילונים, אפיקורסים גמורים ויראי שמים.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד, אני כן שולח – לא אני מחליט על הנכדים שלי.

מיכאל מלכיאור: אבל הילדים שלי לא יכולתי לשלוח לחינוך המשלב.

מיכאל מלכיאור: אבל כמעט כולם נמצאים בחינוך המשלב, ונהנים מאוד מהחינוך המשלב.

מיכאל מלכיאור: הדבר הזה, הולך ופורח מהצפון, מהגולן ועד ירוחם, כמו שהשר מיכאל ביטון ציין.

מיכאל מלכיאור: יש המון ביקוש.

מיכאל מלכיאור: אם לא היו כל מיני בעיות גם של דברים שלא יכולנו אז לחוקק כשחוקקנו, ודברים שצריכים לפתח אותם, היינו יכולים לפתוח פי עשר יותר מסגרות של החינוך המשלב.

מיכאל מלכיאור: לכן, אנחנו זקוקים לעזרה, כדי שבאופן מלא החינוך המשלב יהיה זרם חינוכי באופן מלא.

מיכאל מלכיאור: ככה, כשיש מאות הורים במקום מסוים, שלא יגידו – אבל זה יוריד לנו כיתה פה, כיתה שם, ולכן, אנחנו לא רוצים לסכן.

מיכאל מלכיאור: זה הרצון היום של הורים לא להיות במגזריות, אלא ללמוד ביחד.

מיכאל מלכיאור: לחזק כל אחד את הזהות שלו או שלה, אבל לעשות את זה בחיים משותפים, וזה דבר נפלא.

מיכאל מלכיאור: אבל בינתיים, אנחנו בקטע לא של עשה טוב – אלא סור מרע.

מיכאל מלכיאור: יש איום שבגלל הסיפור של הקורונה, אף אחד לא החליט על זה – לא במשרד האוצר, לא במשרד החינוך, לא באף מקום, אלא, סתם, דרך אגב, בכמה גרושים.

מיכאל מלכיאור: זה באמת כסף כל כך קטן.

מיכאל מלכיאור: יש איום ממשי על המשך החינוך המשלב, ודברים שחברת הכנסת תהלה פרידמן, עכשיו ציינה – בשלושת הדברים הללו, מישהו, ככה, דרך אגב, בפחות משלושה מיליון שקלים, עושים ממש סיכול ממוקד על החינוך המשלב, בלי שזאת, החלטת מדיניות של מישהו – ההיפך, רוצים לחזק כל הזמן אומרים, רוצים לחזק, בניגוד פוליטי של הליכוד, ושל כחול לבן, ושל ימינה, ושל מפלגת העבודה, ושל מרצ, ושל כל המפלגות, ושל כל הרצון הפוליטי, מישהו אמר – טוב, אנחנו יכולים לחסוך כמה גרושים, לחסל את זה בינתיים בתיכונים.

מיכאל מלכיאור: יש דברים אבסורדיים שקורים.

מיכאל מלכיאור: אני אציין רק דבר אחד, רק דוגמה לדברים אבסורדיים שקורים.

מיכאל מלכיאור: למשל, את הדבר הזה שהחינוך המיוחד, בית-ספר של חינוך מיוחד, שרוצה להיות בית-ספר משלב, הוא לא יכול להיות בית-ספר משלב - למה?

מיכאל מלכיאור: כי הוא מקבל תמיכה ממשרד החינוך כחינוך מיוחד, ולכן, הוא לא יכול להיות מיוחד בזה גם שילמדו שם דתיים ומסורתיים וחילוניים ביחד, לכן הוא לא יכול להיות.

מיכאל מלכיאור: אז אלו טיעונים שפשוט כל כך פסולים.

מיכאל מלכיאור: וכל מי שעוסק במהות החינוך.

מיכאל מלכיאור: כל מי שרואה את הצרכים הגדולים של החברה הישראלית, זה לא מתקבל על הדעת.

מיכאל מלכיאור: לכן חייבים לתקן את זה גם בחקיקה, וגם בתמיכה.

מיכאל מלכיאור: לכן, אני מבקש עכשיו, ממש בפני חברי הכנסת, ויושב-ראש הוועדה, עכשיו תדאגו שהממשלה, משרד החינוך, וקודם כל, משרד האוצר, לא יעשו את הסיכול ככה בצל הקורונה.

מיכאל מלכיאור: ולא יעשו את הסיכול עכשיו בסעיפים הספציפיים עכשיו.

מיכאל מלכיאור: ובהמשך הדרך שנוכל תוך כמה חודשים, לעבוד על התיקון היותר גדול, שגם זה כסף מאוד קטן, ונוכל לתת לחינוך המשלב לצאת לדרך כמו שצריך.

מיכאל מלכיאור: ולפי רצון ההורים, באמת, לגדול ולפרוח, כמו שראוי לחברה ישראלית מתוקנת.

מיכאל מלכיאור: באמת, כמו שתהלה פתחה.

מיכאל מלכיאור: בימים בין המצרים, יש הרבה מאוד צרות, והרבה מאוד שסעים שנגלים גם מתוך הצרות, שזה יכול להיות גם חלק מתיקון העולם שאנחנו עושים יכולים לעשות כחברה משותפת, כפי שהיה כשעשינו את התיקון הראשוני שוועדת החינוך העבירה את חוק החינוך המשלב הממלכתי.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה לכם שהקשבתם לנו.

רם שפע: תודה רבה על ההזדמנות שנתת לנו לשמוע אותך, גם בנושא החשוב הזה, ששוב, היית המוביל שלו, וגם באופן כללי.

רם שפע: תודה רבה לך.

רם שפע: אני חושב שזו עת טובה לשמוע את נציגי משרד החינוך שהתייחסו לסוגיה.

רם שפע: אני חושב שהרב מלכיאור, הציג באופן מדויק את העניין.

רם שפע: לא מדובר בהחלטה דרמטית שפתאום התקבלה, אלא אולי באיזושהי חוסר תשומת לב, או כך, אני לפחות מאמין ומקווה, שמייצרת פגיעה ממש עם איום ממשי.

רם שפע: יש פה הרבה נציגים ממשרד החינוך, ככל שאני מבין.

רם שפע: אינה זלצמן, בבקשה, את מייצגת את משרד החינוך.

אינה זלצמן: שלום לכולם, לכל המכובדים, באמת התרגשות להיות בדיון כל כך חשוב.

אינה זלצמן: בדרך כלל, אני לא נוהגת לחרוג ממנהגי, ואני רק באה כמייצגת משרד החינוך.

אינה זלצמן: משהו פרטי, הייתי חייבת כי כולם פה דיברו מליבם.

אינה זלצמן: אני באופן אישי, גרה ביישוב שהוא משלב דתיים וחילוניים, כבר הרבה מאוד שנים.

אינה זלצמן: התוצר הנפלא של זה, שהבן שלי, שהוא חילוני דתי, נשוי לכלה מדהימה דתיה, והשילוב המנצח הזה – הוביל לשתי נכדות מדהימות, שמתחנכות בשילוב של מה שאנחנו מדברים עליו כעת.

תהלה פרידמן: איפה?

תהלה פרידמן: באיזה בית-ספר.

אינה זלצמן: הן עדיין קטנות.

אינה זלצמן: הן מתחנכות עדיין בבית.

אינה זלצמן: נראה לאן יגיעו.

אינה זלצמן: אבל הן במקום שיש שם בית-ספר משלב, תהיו סמוכים ובטוחים.

אינה זלצמן: לעניין של המשרד עצמו.

אינה זלצמן: כמו שכולם תיארו פה.

אינה זלצמן: משרד החינוך מחויב למהלך.

אינה זלצמן: אבל אני רוצה לתת איזשהו רקע, ואז לספר למה נקלענו, ואיך אנחנו פותרים את הדברים.

אינה זלצמן: קודם כל, הזרמים בחינוך בוטלו בשנת 53', ויש לנו רק את הזרם הממלכתי, והממלכתי דתי.

אינה זלצמן: בשנת 2008, כמו שהרב מלכיאור דיבר, אז החוק של מוסד חינוך משלב יצא אל הפועל, לפי בקשה של ההורים, ויש בקשה שאנחנו מעודדים מאוד.

תהלה פרידמן: נקבע שמוסד, שהוא מוסד משלב, יכול להיות רק מוסד של חינוך רשמי.

תהלה פרידמן: זאת אומרת, יסודי וחטיבה.

תהלה פרידמן: יחד עם זאת, החל מתחילת הדרך, כל שרי החינוך שהיו שותפים, ואתם מניתם אותם, עודדו את המהלך הזה.

תהלה פרידמן: ולראייה, גם מהתוספת התקציבית שניתנה, למרות שעל-פי חוק, אנחנו לא אמורים.

תהלה פרידמן: החוק לא אומר שמשרד החינוך צריך לתת את השעות, או את התוספת.

תהלה פרידמן: בכל פעם אנחנו הגדלנו משנה לשנה.

תהלה פרידמן: יש בידי את הנתונים.

תהלה פרידמן: רק שנה שעברה, רק מבחינת שעות תקן, נתנו קרוב ל-950 שעות תקן לבתי-הספר האלה, לא כולל שעות התפילה שזו תוספת נוספת – המדיניות לא השתנתה.

תהלה פרידמן: אני רוצה להסביר מה קרה.

תהלה פרידמן: בעצם, כל הדברים התוספתיים, כל הקולות קוראים, נמצאים בשנה שהיא שנה ללא תקציב.

תהלה פרידמן: אנחנו הגשנו בקשה לחשב הכללי, זה מופיע גם בתי-הספר המשלבים, לא שינינו מדיניות, ולא אמרנו יש פה קורונה, ואנחנו רוצים להפסיק - להיפך.

תהלה פרידמן: אפשר לבדוק את זה ברישומים.

תהלה פרידמן: זה מופיע ברישומים שאנחנו ביקשנו, הפנינו לחשב הכללי באוצר.

תהלה פרידמן: אנחנו מקווים שהדבר ייפתר במהירות, מבחינתנו, הכסף גם משוריין.

תהלה פרידמן: נוסף לכך, שלושת בתי הספר היסודיים שדיברה עליהם חברת הכנסת תהלה, צור הדסה, שוהם, ותל"י, גם הם כבר נמצאים מבחינתנו במהלך של אישורם לבתי-ספר משלבים לשנה הבאה.

תהלה פרידמן: כך שמבחינתנו, לא הפסקנו את המהלך המבורך של בתי-ספר משלבים, אלא נקלענו למצב שאנחנו ממתינים לפתרון שלו, ואנחנו מוכנים להמשיך ולקיים אותו, ולהגדיל אותם משנה לשנה.

תהלה פרידמן: כמובן, שוב, זה תמיד כפוף למדיניות השרים.

תהלה פרידמן: או כפי שראינו, כל השרים מחויבים למהלך.

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: נדמה לי שזה בשורות טובות.

תהלה פרידמן: כיוון שאני חדשה במערכת, אני לא בטוחה.

תהלה פרידמן: בבקשה, ד"ר רנית בודאי-היימן, מנכ"לית רשת "מיתרים".

תהלה פרידמן: אני אשמח להתייחסות שלך למה שנאמר כרגע.

רנית בודאי-היימן: קודם כל, תודה רבה.

רנית בודאי-היימן: טוב להיות פה, וטוב לשמוע ישיבה כזאת.

רנית בודאי-היימן: ישיבה שאני לא חושבת שהיא תדירה כל כך בכנסת, שכל כך הרבה שרים וחברי כנסת מסכימים על נושא.

רנית בודאי-היימן: אני באמת חושבת, כמו שאמרתם לפניי כבר, שבמדינת ישראל, המדינה היהודית והדמוקרטית שלנו, החזון האמיתי פה, צריך להיות – שכל החינוך יהיה חינוך משלב, אם לא, רוב החינוך שיהיה חינוך משלב.

רנית בודאי-היימן: אנחנו עם אחד, עם עבר אחד, עם תרבות אחת.

רנית בודאי-היימן: ורק אם יהיה לנו עתיד משותף, נוכל להמשיך לחיות פה.

רנית בודאי-היימן: אסור שהקורונה, שפוגעת בכל כך הרבה דברים, תפגע גם בכבשת הרש הזאת של הביחד הישראלי, שרק הוא יכול לנצח את האויבים החיצונים לנו, וגם את הנגיף הזה, הקטן, האויב הרפואי שפקד אותנו.

רנית בודאי-היימן: אני קוראת לוועדת החינוך, וממש מבקשת שתעזרו לנו, לא רק לבטל את שלוש הגזרות האלה.

רנית בודאי-היימן: אלא באמת לפעול בכוחות משותפים של ימין ושמאל, של אופוזיציה וקואליציה.

רנית בודאי-היימן: של חילונים ודתיים.

רנית בודאי-היימן: להקים זרם משותף.

רנית בודאי-היימן: זרם של חינוך משלב, שיוכל להיות שווה לזרם הממלכתי והממלכתי דתי.

רנית בודאי-היימן: כי באמת, לא יכול להיות שילד דתי בחינוך המשלב, יקבל פחות מילד דתי בחינוך הממלכתי דתי, שאין לו מספיק שעות, ואין לו הסעות.

רנית בודאי-היימן: וכל הבעיה של הדיון הנוכחי הזה, בעצם נובעת מהעובדה שאנחנו לא זרם.

רנית בודאי-היימן: כי אם היינו זרם, הכסף הזה היה יושב בבסיס התקציב.

רנית בודאי-היימן: זה לא כסף שצריך להיות כסף תוספתי, כמו שאמרה אינה זלצמן ממשרד החינוך.

רנית בודאי-היימן: זה לא כסף שצריך להיות כל שנה תלוי מחדש ואם יש או אין תקציב למדינה.

רנית בודאי-היימן: אם היינו זרם, אז במשרד החינוך גם היה לנו אבא ואמא.

רנית בודאי-היימן: ואבא ואמא שלנו, לא נמצאים כאן בדיון הזה, כי הם פשוט לא קיימים.

רנית בודאי-היימן: אנחנו בעצמנו בקושי יודעים להגיד איפה הכסף נמצא.

רנית בודאי-היימן: אם הוא נמצא אצל דסי בארי, או שהוא נמצא אצל יובל אוליבסטון, השותפים הנאמנים באמת שלנו במשרד החינוך.

רנית בודאי-היימן: איפה יושב הכסף לשעות של התפילה, ואיפה יושב הכסף לחדשים.

רנית בודאי-היימן: ואיפה בדיוק הכול יושב?

רנית בודאי-היימן: ואיזה סעיף, והכל כאילו תלאים על תלאים, וזה לא צריך להיות ככה.

רנית בודאי-היימן: זה 20 שנה ש"מיתרים" קיימת, ו-12 שנה מאז שחוקק חוק המשלב.

רנית בודאי-היימן: הביקוש העז של ההורים בכל רחבי המדינה, מעיד על הצורך הזה, הצורך הענק שיש לכולם פה לחיות ביחד.

רנית בודאי-היימן: אנחנו מוכרחים בעזרתכם, להמשיך לפרוט על המיתרים כי את המנגינה הזאת אנחנו חייבים להמשיך לנגן.

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: עדיין אני רוצה לשאול אותך משהו ספציפי.

תהלה פרידמן: האם נחה דעתך?

תהלה פרידמן: כי אנחנו מדברים על דברים ספציפיים – סעיפים ותקציבים.

תהלה פרידמן: האם נחה דעתך ממה ששמעת עכשיו ממשרד החינוך?

רנית בודאי-היימן: אני, מה ששמעתי ממשרד החינוך, שהם מאוד רוצים, ושהם מחכים לחשכ"ל, זה מה ששמעתי.

רנית בודאי-היימן: אהיה יותר רגועה, כשאני אדע שהחשכ"ל גם אישר מה שמבקשים ממנו.

תהלה פרידמן: זאת אומרת, אנחנו כוועדה צריכים לעקוב אחרי התשובה שהחשכ"ל נותן למשרד החינוך.

רנית בודאי-היימן: אם הבנתי נכון את מה שאינה זלצמן אמרה.

רנית בודאי-היימן: היא אמרה – משרד החינוך מאוד בעד.

רנית בודאי-היימן: משרד החינוך לא שינה מדיניות.

רנית בודאי-היימן: משרד החינוך בסך הכול גזר את שלוש הגזרות האלה, בגלל שאין לנו תקציב כרגע למדינה.

רנית בודאי-היימן: אנחנו מבקשים מהחשכ"ל, אם הבנתי נכון את אינה להחריג - - -

אינה זלצמן: לא גזרנו שום גזרות.

אינה זלצמן: אנחנו רק ממתינים לאישור הסופי.

אינה זלצמן: מבחינתנו, לא יצאנו עם איזושהי הצהרה חדשה.

אינה זלצמן: חשוב להסביר את זה.

רנית בודאי-היימן: אני רק רוצה להגיד, שיש פה מנהלים של חינוך משלב.

רנית בודאי-היימן: המנהלים האלה, צריכים לדעת מה ההחלטה שמתקבלת, כי אם לא, הם פשוט צריכים לפטר מורים.

רנית בודאי-היימן: אם לא, החינוך המשלב כולו הולך לספוג מכה רצינית, מכה מכרעת, שעלולה להביא מכת מוות לכל מה שבנינו עד עכשיו.

רנית בודאי-היימן: לכל מה שהוועדה הזאת בנתה.

תהלה פרידמן: יש פה פשוט איזה פער.

תהלה פרידמן: כי לפי מה שאומר לי הצוות של יו"ר הוועדה, שמבדיקה שהם עשו, לא הוגשה בקשה כזו לחשכ"ל, ולא עומדים לצאת קולות קוראים.

תהלה פרידמן: ומשרד החינוך היה צריך לעשות כל מיני החרגות, והדברים לא נעשו.

תהלה פרידמן: אני רוצה להבין, האם אנחנו פספסנו משהו, כאילו, מה זה?

אינה זלצמן: הוגשה בקשה לחשכ"ל, הבקשה חזרה, צריך להגיש אותה עוד הפעם, כי החשכ"ל ביקש דברים נוספים.

אינה זלצמן: הוגשה בקשה לחשכ"ל באופן ודאי, ולכן, אנחנו ממתינים שוב לתשובה שלהם.

תהלה פרידמן: מתי צפויה להיות תשובה אנחנו יודעים.

תהלה פרידמן: זאת אומרת, אנחנו רוצים להיות במעקב על הדבר הזה.

תהלה פרידמן: חשוב לנו לדעת שהדברים נעשים.

אינה זלצמן: גם אנחנו במעקב.

תהלה פרידמן: אנחנו נתעדכן מכם.

תהלה פרידמן: ואם זה לא יקרה, נתכנס עוד פעם כדי לבדוק מה קורה עם הדבר הזה.

תהלה פרידמן: אולי נזמין את החשכ"ל.

יהודית גידלי: אני כותבת שהוועדה דורשת ממשרד האוצר תשובה.

רם שפע: בסדר.

רם שפע: אז אנחנו באמת נדרוש ממשרד האוצר תשובה.

רם שפע: רק, בואי תדריכי אותנו, אינה מתי את חושבת שזה סביר?

אינה זלצמן: אנחנו הגשנו את הבקשה.

אינה זלצמן: אנחנו נדרשים שוב להגיש אותה, כי זה הוחזר לנו מהחשכ"ל מסיבות כאלה ואחרות.

רם שפע: זה הבנתי.

רם שפע: מה את חושבת שהלו"ז?

אינה זלצמן: רק שבוע הבא אנחנו מקווים לפתור את הנושא הזה.

אינה זלצמן: אנחנו מודעים למצבם של המנהלים.

תהלה פרידמן: קודם כל, אנחנו כוועדה, מבקשים עדכון מכם.

אינה זלצמן: כן.

אינה זלצמן: אני מניחה שתוך שבוע אנחנו נקבל את העדכון מהחשכ"ל.

תהלה פרידמן: בקיצור, אנחנו דורשים מהאוצר תשובה בטווח של שבועיים.

תהלה פרידמן: תודה.

תהלה פרידמן: אשמח לשמוע את יובל אוליבסטון.

תהלה פרידמן: מנהל אגף מקצועות המורשת שאצלך יושב התקציב הזה לבתי-הספר לשעות הנוספות.

יובל אוליבסטון: שלום לכולם, אני רוצה להדגיש.

יובל אוליבסטון: תהלה, את התחלת בשלוש נושאים נפרדים.

יובל אוליבסטון: דיברת על זה שלא מכירים בתי-ספר חדשים.

יובל אוליבסטון: דיברת על קיצוצים בחטיבות העליונות.

יובל אוליבסטון: ודיברת על ליווי פדגוגי.

יובל אוליבסטון: אז באמת, שלושה דברים נפרדים - כל אחד יושב על מישהו אחר.

יובל אוליבסטון: אצלי יושב הנושא השלישי של הגיבוי הפדגוגי, ואני אומר עליו שני מלים.

יובל אוליבסטון: ראשית, אנחנו המדינה היחידה בעולם המערבי שמחלקת את האזרחים שלה לזרמי לימוד ממלכתיים על פי שיוך של לאום ודת.

יובל אוליבסטון: זה מופיע בחוק, ולכן, דעתי על החלוקה הזאת לא רלבנטית.

יובל אוליבסטון: אבל ללא ספק, אנחנו בדרג המקצועי של המשרד, גם אינה, גם דסי, וגם אני שיושבים כאן מאוד מחויבים לבתי-הספר המשלבים, לגדילה שלהם, לפדגוגיה, לדרך.

יובל אוליבסטון: אנחנו מאמינים באמירה הערכית הזאת, ואנחנו רואים בזה בפירוש תיקון עולם, כמו שאמר הרב מלכיאור.

יובל אוליבסטון: לגבי הספור של ההדרכה הפדגוגית – את הצגת את זה כך, שכל בית-ספר אמור לקבל ליווי פדגוגי של רשת "מיתרים".

יובל אוליבסטון: אני רוצה לשים כמה סייגים למשפט הזה.

יובל אוליבסטון: תודה לרב מלכיאור, ולרנית, ולרשת מיתרים על העשייה הרבה שלהם, ועל השותפות ארוכת הדרך שלהם.

יובל אוליבסטון: על הדרך שהם פרצו לחינוך המשלב.

יובל אוליבסטון: על החוק, על הגדרת הרף הגבוה.

יובל אוליבסטון: אבל כמו כל הצלחה, ברגע שהיא מצליחה, גם אחרים שותפים בה.

יובל אוליבסטון: לא מדובר כאן על תקצוב של רשת מיתרים.

יובל אוליבסטון: מיתרים, היא לא הרשת היחידה שעובדת עם החינוך המשלב.

יובל אוליבסטון: גם על הגדרת הרף הגבוה, גם רשת תל"י שנמצאת כאן, שותפה בסיפור הזה, במספרים הרבה יותר קטנים, אבל היא גם שותפה.

יובל אוליבסטון: מיתרים היא לא גוף שעובד באופן תקציבי.

יובל אוליבסטון: אנחנו לא מתקצבים את רשת מיתרים בכלל.

יובל אוליבסטון: אין לנו שום התקשרות איתם, ולכן, זה לא קוצץ.

יובל אוליבסטון: ולכן לא עושים למיתרים סיכול ממוקד, וזה חשוב להדגיש.

יובל אוליבסטון: הדיון פה על בתי-הספר, על המנהלים שעומדים בחזית, ועל איך עוזרים להם להגיע לשנה הבאה.

תהלה פרידמן: מבחינה משפטית, מי מספק את הליווי מבחינתכם?

תהלה פרידמן: זאת אומרת, אתה מסכים שיש ליווי פדגוגי.

יובל אוליבסטון: כן.

יובל אוליבסטון: אנחנו בעקבות קול קורא שהוצאנו בשנה שעברה, פתחנו מאגר.

יובל אוליבסטון: יש שלושה גופים שמלווים את בתי-הספר.

יובל אוליבסטון: אחד מהם מיתרים, אחד זה תל"י, ואחד רשת מורשה.

יובל אוליבסטון: בית הספר זכאי לבקש את הליווי מאיזה גוף שהוא רוצה, ובית-הספר מקבל תקצוב לטובת הליווי הזה דרך הרשות המקומית.

יובל אוליבסטון: משפט אחרון.

יובל אוליבסטון: התקצוב הזה ניתן חד-פעמית בשנה האחרונה.

יובל אוליבסטון: חלק מהדברים שאנחנו מגדילים ומוסיפים את העזרה למשלבים, זה גם הליווי הזה שניתן חד-פעמי בשנה האחרונה בפעם הראשונה.

יובל אוליבסטון: ביקשנו מהמשרד ומכל אנשי התקציבים והמדיניות, לתת את זה גם בשנים הבאות.

יובל אוליבסטון: אנחנו מקווים מאוד שזה יקרה.

יובל אוליבסטון: אבל זה מוקדם מדיי, כי המשרד עדיין לא במקום של מדיניות לקראת השנה הבאה, עוסקים בדברים הדחופים ביותר של ה-1 לספטמבר, שר חדש, מנכ"ל חדש וכו'.

יובל אוליבסטון: אבל בפירוש, זה היה בראש סדר יומנו.

יובל אוליבסטון: אנחנו מקווים שנוכל להמשיך את זה גם בשנים הקרובות כשתקבע המדיניות.

תהלה פרידמן: עוד פרט אחד.

תהלה פרידמן: אם אתה יכול לומר לנו כמה אחוזים לכל אחד מהגופים שמלווים?

תהלה פרידמן: גם אחוזים בתי-הספר מתלווים על-ידי?

יובל אוליבסטון: כ-80% רשת מיתרים.

תהלה פרידמן: תודה.

תהלה פרידמן: בבקשה, אודליה שינדרוף, סגן יו"ר ההנהגה הארצית של ההורים.

תהלה פרידמן: בבקשה.

אודליה שינדורף: צהריים טובים לכולם, אני רוצה להגיד בהתחלה, שיחד עם כל מי שאמר קודם, לחינוך המשלב, בעיני ההורים יש מקום לכתחילה למסגרות החינוך בישראל בין הזרמים, וזה צריך להיות בדיוק כמו שאמרו – כמו שיש את הזרם של החמ"ד, ואת הזרם הממלכתי, צריך להיות זרם כזה.

אודליה שינדורף: יותר ויותר הורים מוצאים את עצמם שזה נכון להם מבחינה משפחתית, מבחינה חינוכית, מבחינה ערכית, ויש לו מקום וחשוב לחזק אותו, לא להפחית.

אודליה שינדורף: אני גרה ברעננה, יש לנו יסודי גם תל"י, ויש לנו את תיכון "מיתרים", שני בתי ספר מאוד מצליחים.

אודליה שינדורף: אני רוצה לסבר את אוזניכם, שאוכלוסיות שמגיעות לשם, זה האוכלוסיות שעושות עלייה, ברעננה יש פחות, ואני מניחה שבמודיעין, ועוד במזכרת בתיה, זה בערך ערים דומות כאלו, שזה אוכלוסיות של עולים חדשים, תושבים חוזרים, זוגות מעורבים, שלמעשה, זה הבית היחיד שלהם.

אודליה שינדורף: הם לא יכולים למצוא את עצמם בממלכתי, הם לא יכולים למצוא את עצמם בממלכתי דתי כי הוא יותר מדיי דתי בשבילם.

אודליה שינדורף: למעשה, זו האופציה היחידה לגדל ילדים באהבה ובנחת ולא להיכנס ולהקשות עליהם את החיים עוד יותר.

אודליה שינדורף: אתם צריכים להבין, שהאוכלוסייה הזו גדלה וגדלה בישראל – לא נכנסים כרגע לדיון אם לכתחילה, זה החינוך, הזרם הכי טוב שאנחנו יכולים להציע, אבל צריך להבין שהוא צורך אמיתי של יותר ויותר משפחות.

אודליה שינדורף: אני רוצה לספר לכם, שברעננה, נאלצנו השנה לעשות הגרלה בין הילדים המבקשים לבוא לבית הספר.

אודליה שינדורף: היה עודף ביקוש, ונפתחו רק שתי כיתות.

אודליה שינדורף: אני הייתי נציגת ההורים, או נציגת הציבור שם, וכאב לי הלב.

אודליה שינדורף: ההגרלה הייתה שקופה, ופשוט, כמו בלוטו, הוצאנו שמות מן הכד, לא משנה אם זה היה אחים ממשיכים.

אודליה שינדורף: זו הייתה הרגשה מאוד קשה.

אודליה שינדורף: שלמעשה, שילדים שבאמת, זו דרך חיים היחידה שיכולה לאפשר חינוך, לא נכנסו לשם.

תהלה פרידמן: מה מונע פתיחה של כיתה שלישית?

אודליה שינדורף: לצערי, יש חוסר מקום פיזי.

אודליה שינדורף: אי אפשר להכניס עוד כיתה בשטח.

אודליה שינדורף: בונים בית ספר חדש ברעננה ספציפית.

אודליה שינדורף: לא מצאו שום דרך להוסיף אפילו עוד קרוואן.

אודליה שינדורף: העירייה אין לי שום מלה אחת רעה להגיד נגדה, היא עשתה כל מה שהיא יכולה, ומנסים עדיין, ופותחים שתי כיתות.

אודליה שינדורף: אבל להגיע למצב כזה, שבבית ספר תל"י אצלנו מסיימים שלוש כיתות, ובסוף מתקבלים לחטיבה ולתיכון רק שתי כיתות, כי אין מקום פיזי, הוא בעייתי לחלוטין.

אודליה שינדורף: אם היה אפשר לפתוח ארבע כיתות, הכיתות היו מתמלאות, שלא יהיה לכם ספק.

אודליה שינדורף: זה בתי ספר מצוינים חינוכית, ובתי ספר מצוינים ערכית.

אודליה שינדורף: לכן יש לכם ועדת החינוך, ולמשרד החינוך, את החובה לאפשר את זה למסד את זה ולאפשר את זה.

אודליה שינדורף: כי יש ציבורים שלמים של ערים מסוימות שזה החינוך שההורים רוצים, ולא איזה שהוא קבוצת הורים אזוטריים.

אודליה שינדורף: אז את זה אני רוצה שתבינו שיש אוכלוסיות שלמות שעושות עלייה, או תושבים חוזרים.

אודליה שינדורף: אני לא אוהבת להשתמש במלה זוגות מעורבים, כי אף לא יודע מי יותר.

אודליה שינדורף: אבל יש המון משפחות שזאת האופציה היחידה, והם פונים אליי בבכי אחר כך.

אודליה שינדורף: הם לא יכולים לשלוח לאולפנא, והם לא יכולים לשלוח לישיבה, זה לא סוג המשפחה.

אודליה שינדורף: והממלכתי הרגיל, פשוט לא אופציה בשבילם, והם פשוט לא יודעים מה לעשות.

אודליה שינדורף: אני רוצה שתיקחו את זה לתשומת ליבכם.

אודליה שינדורף: אני רוצה לציין עובדה.

אודליה שינדורף: אתם יודעים שרוב התקצוב שם הוא תקצוב של שעות תל"ל, ותקצוב פרטני בבתי הספר האלה טיפה יותר יקרים, לפחות בחטיבות והתיכוניים מאשר הרגיל.

אודליה שינדורף: לדוגמה, בבית ספר מיתרים ברעננה, ביקש להיכנס לבית ספר איכותי, כדי שהוא יוכל להפחית את שכר הלימוד.

אודליה שינדורף: אני מניחה שכל עיר אחרת מנסה לעשות את אותו מהלך, כדי להפחית את תשלומי ההורים, כדי שהוא יהיה יותר נגיש, ולא יהיה 11 אלף לשנת לימודים, אלא רק 6,000, שגם זה יקר.

אודליה שינדורף: אבל זה מה שנקרא חצי משכר הלימוד.

אודליה שינדורף: כשאני שאלתי על סמך מה קיבלו הכרה, וזה ליועצים המשפטיים, הבנתי שאי אפשר להגיש בקשה על סמך בית ספר ייחודי משלב.

אודליה שינדורף: זה לא עובר בג"צ בשנים האחרונות.

אודליה שינדורף: ולכן, צריך בית ספר ייחודי שהוא משהו אחר.

אודליה שינדורף: ואז יצא דבר מאוד מוזר – כשאתה רוצה בית ספר ייחודי משלב, כי זה הייחוד שלו, בסוף אתה מוצא את עצמך ייחודי בכלל על דברים אחרים.

אודליה שינדורף: ברעננה, הייחוד, אם אני לא טועה, תסלחו לי שאני לא נוקטת במלים הנכונות.

אודליה שינדורף: אולי רנית תוכל לדייק יותר בנושא הזה.

אודליה שינדורף: זה בית-ספר משלב של ילדים מתקשים ומכילים – אני לא זוכרת את הביטוי.

אודליה שינדורף: ואז אנחנו מוצאים את עצמנו, שבמקום שאת כל המקומות יתפסו הילדים שמתאימים לזרם הזה, שההורים רוצים את החינוך לזה, זה ילדים ממשפחות רווחה, משפחות של ילדים שצריכים צרכים מיוחדים כאלה ואחרים.

אודליה שינדורף: במקום שהזרם המשלב, שבית-הספר יתאים לסוג האוכלוסייה, חייבים להכניס בדלת האחורית כדי לקבל ייחודי, וזה לפתחה של הוועדה ולפתחו של הייעוץ המשפטי.

אודליה שינדורף: צריך להכיר בזה שהשילוב הוא הייחודיות, ואי אפשר לקבל את זה, שבג"צ לא מאשר את זה.

אודליה שינדורף: אז הייתי רוצה לקבל תשובה בשם ההורים מדוע זה קיים.

אודליה שינדורף: אני מחזקת את ידיכם.

אודליה שינדורף: ואם הכסף נמצא במשרד החינוך, אינה ויובל, שתעשו את כל מה שאפשר כדי שהכסף יגיע.

אודליה שינדורף: זו תקופה קשה, אני מבינה שיש הורים שקיבלו הודעות פיטורין, או שימוע לפני פיטורין, ומנהלים, קשה להם להכין תכניות עבודה.

אודליה שינדורף: זה חייב להיפסק, אי אפשר להכין את שנת הלימודים כשאתה נמצא באי-ודאות.

אודליה שינדורף: כל הכוחות כאן צריכים לשלב כוחות ידיים, מול החשכ"ל, מול מי שצריך כי זה חשוב.

תהלה פרידמן: תודה.

תהלה פרידמן: הדובר הבא עו"ד מויש לוי, שהוא סגן ראש העיר במודיעין ומחזיק תיק החינוך, כי אודליה העלתה פה סוגיות שקשורות בעצם לבתי הספר אל מול הרשויות, ויכול להיות שאתה יכול לתת פה עצות טובות.

מויש לוי: אני אקצר.

מויש לוי: שלום לכולם.

מויש לוי: גילוי נאות, אני שימשתי גם כמנכ"ל ב"מיתרים" במשך שנתיים.

מויש לוי: הייתי מבין ההורים שהקימו - - - שנמצאים במודיעין.

מויש לוי: אנסה לתת נקודת מבט.

מויש לוי: רק כדי להבין קצת את המספרים מהשטח.

מויש לוי: אם לפני 20 שנה כשהקימו את בית-הספר, דובר על קבוצה של כמה עשרות הורים, אנחנו נמצאים היום במצב שבו כ-1,700 תלמידים שלומדים במודיעין בחינוך המשלב.

מויש לוי: במסגרת של תשעה גני ילדים, בית ספר יסודי, בית ספר תיכון, וקמפוס שיש בו גם בית ספר לחינוך מיוחד.

מויש לוי: השנה, בגלל שאנחנו לא מצליחים לענות על הביקוש, אנחנו התחלנו בהצמחה של מסלול נוסף של כיתה א', בבית ספר ממלכתי אחר, באזור אחר של העיר, כדי לנסות לתת מענה לביקוש.

מויש לוי: ולמרות זאת, ופה אני מתחבר למה שאודליה אמרה.

מויש לוי: אנחנו בכל שנה, נותנים עשרות - - - כי פשוט אי אפשר לענות על כל הבקשות.

מויש לוי: חלק מהמקרים זה באמת מקרים קשים, כי מדובר על משפחות, כמו שאודליה דיברה, שהם אומרים – אין לנו אופציה אחרת.

מויש לוי: יש משפחות שמגיעות לעיר, כי הן מחפשות את החינוך המשלב, ולא תמיד מצליחים לתת להם מענה.

מויש לוי: אני חושב שהקושי העיקרי, ובמשרד החינוך יש אנשים באמת טובים שבאמת רוצים, ושמענו את זה גם מאינה וגם מדסי - - ליוותה גם אותנו במודיעין במשך תקופה, ואנחנו זוכים לשיתוף פעולה מצוין.

מויש לוי: הבעיה המרכזית היא, ואני חושב שרנית דיברה על זה קודם, בגלל שזה לא נמצא בבסיס התקציב, ובגלל שזה לא מוכר כזרם, אנחנו תלויים בסופו של דבר, כל פעם ברצון הטוב של שר כזה או שר אחר, ופעם זה בחשב הכללי.

מויש לוי: כל שנה הרשות עומדת במצב שבו היא לא יודעת מה תהיה המשמעות הכספית.

מויש לוי: אם אנחנו ניקח – נמצא פה שגיב אלבז שהוא מנהל התיכון, מבחינתו, על 11 כיתות שיש לו בתיכון, שכל אחת זה ארבע שנות, אנחנו מדברים על סכום של מאות אלפי שקלים לבית הספר, שבסופו של דבר, הוא לא יידע אם זה ייכנס או לא ייכנס, ובהתאם לזה צריך להכין שנה.

מויש לוי: מבחינת הרשות, זה מצב שהוא בלתי אפשרי.

מויש לוי: זאת אומרת, צריך לנסות למצוא את הדרך, איך אנחנו מגיעים למצב שבו יש איזושהי קביעות.

מויש לוי: ואנחנו יודעים שיש פתרון לאורך זמן.

מויש לוי: המשמעות, אגב, של זרם מוכר, הוא גם בדברים אחרים.

מויש לוי: גני הילדים לא מוכרים היום בכלל.

מויש לוי: ויש לזה משמעות מבחינתנו אם הם מוכרים או לא מוכרים.

מויש לוי: ועוד דברים שבגלל קוצר הזמן אני לא רוצה להיכנס אליהם.

מויש לוי: אני מאוד מברך על הדיון הזה.

מויש לוי: אני חושב שהחשיבות היא לא רק במעקב אחרי הכספים הספציפיים שעלו בדיון, אלא לקחת את זה למקום יותר רחב של לתת איזושהי הכרה בסיסית שהיא תיתן שקט גם מבחינת מוסדות החינוך, גם מבחינת הרשויות המקומיות.

מויש לוי: לדעתי, גם מבחינת משרד החינוך שהוא יידע מה מקבלים בבתי הספר והמסגרות המשלבות.

תהלה פרידמן: תודה רבה.

תהלה פרידמן: אני רוצה לסכם.

תהלה פרידמן: קודם כל, לומר תודה לכל מי שהגיע.

תהלה פרידמן: להגיע גם שזה דיון כיף, להיות ככה בחוג המשפחה קצת.

תהלה פרידמן: הוועדה קוראת להכיר בחינוך המשלב כזרם נפרד, כמו יתר זרמי החינוך במדינת ישראל.

תהלה פרידמן: הוועדה קוראת לתקצב את החינוך המשלב, כמו יתר הזרמים, בבסיס התקציב, ולא באמצעות תקציבים תוספתיים ולא יציבים וכאלה.

תהלה פרידמן: אנחנו מבקשים וקוראים למשרד החינוך, להמשיך לאפשר לזרם לגדול, ולתת מענה לביקושים הגדולים מצד ההורים.

תהלה פרידמן: טענו פה שאין קיצוץ.

תהלה פרידמן: אז בוא נגיד ככה.

תהלה פרידמן: אנחנו מבקשים להבטיח את המשכו של התקציב.

תהלה פרידמן: ואנחנו מתכוונים ומתחייבים לעקוב אחרי ההתנהלות של משרד החינוך מול משרד האוצר, מול החשב הכללי בנושא הזה, ולוודא שהתקציבים אכן מגיעים.

תהלה פרידמן: תודה רבה לכל המשתתפים.

תהלה פרידמן: הישיבה נעולה.