ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 23, פרוטוקול מספר 38, 2020-08-03 13:15

חיים כץ: צוהרים טובים.

חיים כץ: יום שני בשבוע, 3 באוגוסט 2020, י"ג באב התש"ף.

חיים כץ: הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון – חובת פרסום דוח שנתי), התש"ף-2020, של חברת הכנסת חוה אתי עטייה, הכנה לקריאה ראשונה.

חיים כץ: גברתי, בבקשה.

חוה אתי עטייה: שלום לכולם.

חוה אתי עטייה: אדוני היושב-ראש, מכובדיי כולם, אני מאוד מתרגשת אחרי תקופה של שנה ושלושה חודשים בכנסת, צריך לברך על החוק שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

חיים כץ: עוד לא עבר לשום מקום.

חוה אתי עטייה: אבל זו תחנה ראשונה.

חוה אתי עטייה: בעזרת השם ובזכותך זה יתקדם.

חיים כץ: את מברכת, זה עוד לא עבר לשום מקום.

חוה אתי עטייה: אנחנו דנים בהצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד, חובת פרסום דוח שנתי על ידי חברות, ארגונים ומעסיקים.

חוה אתי עטייה: בשנת 2014 היה תיקון שחל על חלק מהמגזר הציבורי, כעת התיקון דן במגזר הפרטי.

חוה אתי עטייה: אני רוצה למנות את היתרונות של התיקון לחוק.

חוה אתי עטייה: קודם כול, התיקון הוא כלי לשקיפות, התיקון הוא כלי לשוויון מגדרי, למניעת אפליה בין המינים בכל הנוגע לשכר.

חוה אתי עטייה: הפרסום יביא לצמצום פערי השכר בין העובדים לעובדות, הפרסום עשוי להרתיע את המעסיקים בכך שיפרסמו את הנתונים וגם שלא ייתנו יותר שכר לגברים.

חוה אתי עטייה: נוסף לכך, הפרסום משפר את התדמית של החברות ויביא לשינוי התנהגותן של החברות.

חוה אתי עטייה: אני מוסיפה שהפרסום יפחית הגשת תובענות נגד המעסיקים.

חוה אתי עטייה: כיום, נשים פוחדות להגיש תביעות.

חוה אתי עטייה: ודבר, דבר, דבר, עכשיו אני סוגרת עם הדיון הקודם על הפנסיה של קרנות הפנסיה הוותיקות.

חוה אתי עטייה: דבר ראשון, זה ימנע את הפגיעה בחיסכון הפנסיוני וקרנות ההשתלמות.

חוה אתי עטייה: בשבוע שעבר פורסם סקר ב"ידיעות אחרונות", שאומר – פערי השכר המגדריים משליכים כצפוי גם על גמלת הפנסיה החודשית, שגבוהה עד 39% אצל הגברים.

חוה אתי עטייה: המחקר הזה נעשה בקרב חמש קרנות הפנסיה הוותיקות.

חוה אתי עטייה: הפערים בצבירה לפנסיה לא מפתיעים, שכן לפי נתוני הלמ"ס בשנת 2018, ההכנסה החודשית הממוצעת של שכירה היא 8,546, לעומת 12,498 של גברים.

חוה אתי עטייה: אני קוראת כאן לכל חברי הכנסת, ולך אדוני היושב-ראש, לשים קץ לאפליה.

חוה אתי עטייה: זה לא ייתכן שאישה שעובדת בעד עבודה שווה, עבודה זהה, היא תקבל פחות.

חוה אתי עטייה: יש כל מיני טיעונים לכאן ולכאן מצד המעסיקים, לשכת המסחר, הגורמים הממשלתיים, משרד האוצר וכו'.

חוה אתי עטייה: להצעת החוק הזאת אין עיצומים כספיים, אין אכיפה ומעקב, אבל מה, עצם העובדה שנפרסם אותה באתר זה יביא לשיפור התדמית של החברה, זה ירתיע את המעסיקים, את החברות, לעמוד בהוראות החוק.

חוה אתי עטייה: אני שמעתי, היו כאן כל מיני חילוקי דעות לגבי מספר המעסיקים.

חיים כץ: מה אכפת לך?

חוה אתי עטייה: אני דוגלת במה שאתה אומר – זה נהנה וזה לא חסר.

חוה אתי עטייה: אנחנו לא נכביד על המעסיקים, נעשה את הכול כדי שלא נכביד עליהם, ואפשר להתחיל עם איזה סדק, עם משהו, ובעתיד - - -

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: יש מישהו שמעוניין?

חיים כץ: בבקשה.

הילה שי וזאן: אני אשמח.

הילה שי וזאן: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, פערי השכר בין גברים לנשים בישראל עדיין מאוד גבוהים וצריך לעשות הכול כדי לצמצם אותם, אבל על מנת שאנחנו נצמצם אותם כמו שצריך אנחנו צריכים להבין ממה הם נובעים.

הילה שי וזאן: כיום, פערי השכר, כשמדברים על 32% בקירוב, זה פער שהוא מכיל את כל המשתנים הבלתי תלויים.

הילה שי וזאן: למי שלא יודע, אני אסבר את אוזניכם – לוקחים את השכר החציוני של כל הגברים במשק, לוקחים את השכר החציוני של כל הנשים ומשווים אותו.

הילה שי וזאן: הפער שם הוא למעלה מ-30%.

חיים כץ: לכמה שעות?

הילה שי וזאן: בדיוק, זה מה שאני מגיעה אליו.

הילה שי וזאן: כדי שאנחנו נוכל להבין באמת איך לטפל בפער כי זו בעצם המטרה של חברתי פה, אנחנו חייבים להבין מאיפה הוא נובע.

הילה שי וזאן: וכאשר אנחנו מבודדים את כל המשתנים הבלתי תלויים, כמו שאמר היושב-ראש – היקף העבודה, שעות נוספות, תוספת סיכון, תוספת שעות, השכלה - -

חיים כץ: ותק.

חוה אתי עטייה: כישורים, יכולות.

הילה שי וזאן: - - ותק, הרבה מאוד משתנים בלתי תלויים, הפער הזה קטן.

הילה שי וזאן: הוא עדיין משמעותי.

הילה שי וזאן: ברגע שמבודדים את המשתנים הבלתי תלויים מדובר על פער של בין - - -

חיים כץ: יש אפליה לטובת הנשים?

חיים כץ: בכוונה לא רציתי להפריע, זו פעם ראשונה.

חיים כץ: יש אפליה לטובת הנשים?

הילה שי וזאן: במה?

חיים כץ: בגיל פרישה.

חיים כץ: היא יוצאת ב-62, הוא יוצא ב-67.

הילה שי וזאן: כבוד היושב-ראש, בדיוק אני מגיעה לזה.

הילה שי וזאן: קודם כול, בשביל שאנחנו נדע איך לטפל בפערי שכר אנחנו צריכים להבין מאיפה הם נובעים.

הילה שי וזאן: ובמקום – לפחות כך הגישה שלי, בכלל כאישה וכמי שגם הקימה תנועה חברתית שעסקה בנושא – במקום פעם בשנה לצעוק פערים חברתיים 30% ולא לעשות עם זה כלום, בואו ננסה למפות את זה.

הילה שי וזאן: כשנדע למפות את זה, נדע להבין שברגע שאנחנו מבודדים את המשתנים הבלתי תלויים אנחנו מגיעים עדיין לאחוז שאנחנו לא צריכים להשלים איתו, אנחנו צריכים לטפל בו, אבל אז אנחנו מבינים שהגורם מספר אחד לפני כל שאר הדברים שיעלו פה לפערי שכר הוא קודם כול בחירה.

הילה שי וזאן: יש לנו בעיה מאוד מאוד חמורה, במיוחד בחברה הישראלית, עם הבניה מאוד ברורה של ילדים ושל ילדות, במיוחד בגיל הנערות כשהם הולכים לבחור את המגמה שלהם, הבנים, הנערים, יותר למקצועות הריאליים ואת הבנות יותר למקצועות הלא ריאליים.

חיים כץ: מה זה נוגע להצעת החוק?

הילה שי וזאן: ודאי שזה קשור, אני אסביר לכם למה זה קשור.

חיים כץ: בשלוש דקות שיש לך תסבירי מה שאת רוצה.

הילה שי וזאן: אם אנחנו רוצים לטפל בבעיה מהשורש שלה אנחנו צריכים לעודד בנות כבר בגיל הזה ללכת למקצועות שהם ריאליים.

הילה שי וזאן: למה?

הילה שי וזאן: אני אבסס את זה על נתונים.

הילה שי וזאן: בדקו מהם חמשת המקצועות הכי רווחיים במשק, כבוד היושב-ראש.

הילה שי וזאן: ארבעה מתוך חמישה, שלטו בהם באופן מוחלט גברים.

הילה שי וזאן: בדקו מהם חמשת המקצועות הכי פחות רווחיים במשק, בכל חמישתם שלטו נשים, וזו הסיבה שזה קשור.

הילה שי וזאן: אני רוצה לומר מילה על גיל הפנסיה.

הילה שי וזאן: ציינה פה חברתי את הפערים בגובה הפנסיה.

הילה שי וזאן: אחת הסיבות לפערים בגובה הפנסיה זה באמת שנות הצבירה.

הילה שי וזאן: לצערי, נשים – ואני עומדת על כך, אני חושבת שצריך להיות שוויון גם בזה – נשים פורשות יותר מוקדם, הן מפרישות פחות חודשים לפנסיה, ולכן הפנסיה שלהן באופן אוטומטי תהיה נמוכה יותר.

הילה שי וזאן: אני חושבת שבהצעת החוק הזאת הרלוונטית שעכשיו אנחנו יושבים פה אנחנו צריכים לדעת לתת את הדעת למשתנים הבלתי תלויים ולבקש מהמעסיקים, כשהם מפרסמים את פערי השכר – שזו באמת הצעה מאוד חשובה ואני מברכת עליה – לפרסם ממה היא נובעת ולחלק את זה כמובן, כמו שציין היושב-ראש, לוותק שעות, לתוספות כאלה ואחרות, להשכלה, לכל המשתנים הבלתי תלויים, על מנת שנוכל באמת ללמוד מזה ולהתקדם.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה להמשיך את הדברים של חברתי חברת הכנסת שי וזאן.

יוראי להב-הרצנו: הנושא של שוויון שכר בין נשים לגברים על אותה עבודה הוא נושא חשוב מאוד והצעת החוק שמתמודדת עם הדבר הזה היא חשובה.

יוראי להב-הרצנו: יחד עם זאת, כשאני קורא את זה אני לומד שהנוסח שלה או הדרישות שמבקשות או דורשות או מחייבות מעסיקים הן די כלליות, ואני לא משוכנע שהן עונות על הצורך הזה באופן שיביא לשוויון בין נשים לגברים על אותה עבודה, על אותו שכר.

יוראי להב-הרצנו: אני מתרשם שהדרישות או החשיפה של המידע שמבוקשת ממעסיקים, היא גם לא מידתית באיזשהו מקום, גם למול הציבור – באתר האינטרנט כפי שהצעת החוק אומרת – וגם למול העובדים האחרים.

יוראי להב-הרצנו: אני לא משוכנע שההצדקות נמצאות בפרסום של הנתונים הללו למול מה שאנחנו מבקשים להשיג, שזה שוויון שכר בין נשים לגברים על אותה עבודה.

יוראי להב-הרצנו: להבנתי, נציבות שוויון ההזדמנויות בעבודה כבר דורשת דרישות דומות מהמעסיקים, ובאופן כללי גם במגזר הציבורי, או בעיקר במגזר הציבורי, למסור מידע, חובת מסירת מידע עם האיזונים הנכונים.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש וחברתי חברת הכנסת עטייה, אני מתרשם שמדובר פה ביותר מדי מידע שלא עונה על הצורך החשוב שמציעה המבקשת.

יוראי להב-הרצנו: לפיכך, אני אשמח אם תרשה לחברת הכנסת להשיב על הדברים כי אני לא מצליח - - -

חיים כץ: חכה.

חיים כץ: תן לי לנהל את העסק, יהיה בסדר.

יוראי להב-הרצנו: אני מחדד מה אני רוצה להבין.

יוראי להב-הרצנו: אני מרגיש שחשיפת המידע לא עונה על הדרישה והיא דורשת מהמעסיקים, מעבר למאמץ של איסוף הנתונים, לחשוף דברים שיכולים לפגוע בהם למול המתחרים שלהם.

חיים כץ: אין לנו שום עניין בזה.

חיים כץ: לנו אין עניין לפגוע במעסיקים.

הילה שי וזאן: אבל גם השאלה אם זה משקף את המציאות.

הילה שי וזאן: השאלה כמה זה משקף את המציאות.

חיים כץ: סליחה.

חיים כץ: תני לו, הוא מסתדר יפה לבד.

יוראי להב-הרצנו: אני שוב חוזר ואומר.

יוראי להב-הרצנו: הכוונה של הצעת החוק הזאת היא נכונה, חשוב לוודא שגם בשוק הפרטי יהיה שכר זהה על אותה עבודה בין המגדרים.

יוראי להב-הרצנו: יחד עם זאת, אני לא משוכנע שקלענו בדרישות שלנו למול המעסיקים גם בהיקף שלהם, גם בחובה שלהם וגם במערכת היחסים בתוך החברה אל מול העובדים וגם למול המתחרים שלהם, שאנחנו לא עושים נזק כשבאנו לעשות תועלת.

יוראי להב-הרצנו: תודה.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: לך צריכה לענות עכשיו עורכת הדין מיכל וקסמן חילי.

חיים כץ: בבקשה.

מיכל וקסמן חילי: תודה, אדוני.

מיכל וקסמן חילי: שלום לכולם.

מיכל וקסמן חילי: מיכל וקסמן חילי, אני מנהלת אגף עבודה בהתאחדות התעשיינים ואני מופיעה פה גם על דעת לשכת המסחר בהצעה הזאת.

מיכל וקסמן חילי: התאחדות התעשיינים, קודם כול היא מברכת על המטרה החשובה, שזה צמצום פערי השכר המגדריים במשק.

מיכל וקסמן חילי: מעבר לתועלות האישיות, המגדריות, החברתיות, יש כמובן גם את התועלת הכלכלית, של שוק העבודה.

מיכל וקסמן חילי: אפליה היא לא כלכלית.

מיכל וקסמן חילי: גם תגמול יתר וגם תגמול בחסר זה לא כלכלי וזה פוגע בסופו של יום במעסיקים ובשוק העבודה, ככה שמבחינת המטרה, המטרה היא ראויה.

מיכל וקסמן חילי: הפער כנראה בינינו לבין חברת הכנסת זה האמצעי שנבחר כאן.

מיכל וקסמן חילי: האמצעי שנבחר כאן, וקודם כול אני מצטטת מתוך המחקר שנעשה על ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת - לא ברחוב המרד 29 בהתאחדות התעשיינים – שכמובן נעשה לבקשת חברת הכנסת, שם נכתב במפורש שאין בסיס ראייתי בדבר היתרונות והחסרונות של הכלי הזה.

מיכל וקסמן חילי: גם המודל האיסלנדי – שפה בשיחות עם הממשלה הזכירו לי אותו – זה כלי משנת 2019, נכנס לתוקף בסוף 2019, אנחנו לא באמת יכולים להצביע על היעילות של הכלי הזה, וזה עובר כחוט השני לאורך המחקר, שכמו שאמרתי לא נעשה על ידי.

מיכל וקסמן חילי: לצד זאת, אי אפשר להגזים בדבר גודלם של הנזקים כתוצאה מהפרסום הזה.

חיים כץ: כמו למשל?

מיכל וקסמן חילי: למשל, נתחיל בסעיף 2 לחוק.

מיכל וקסמן חילי: סעיף 2 לחוק מגדיר גמול בצורה מאוד רחבה.

מיכל וקסמן חילי: אני מדברת על מה זה למעשה גמול.

מיכל וקסמן חילי: כשאני פותחת את סעיף 2 לחוק שכר שווה, גמול מוגדר בצורה מאוד רחבה.

מיכל וקסמן חילי: גמול – כל תוספת, טובת הנאה, קצובה, מענק, תנאים נלווים, תשלום לכיסוי הוצאות, תשלומים בשל אחזקת רכב, שימוש בטלפון, מכסת שעות נוספות, רכישת ספרות מקצועית, ביגוד, שימוש ברכב, כל תגמול אחר בכסף או בשווה כסף, במישרין או בעקיפין, והכול - - -

חיים כץ: מה את רוצה להגיד?

מיכל וקסמן חילי: מה שאני רוצה לומר זה שאם אני צריכה לקחת עכשיו 1,000 עובדים, ולגבי כל אחד מהם לכתוב את כל זה, ובנוסף לזה לעשות ניתוח עיסוקים ולומר איזה עבודה זהה לאיזה עבודה אחרת ולהוסיף לזה אחר כך את המיומנויות של העובד ואת ההסברים למה העובד הזה זכאי לשכר שהוא גבוה יותר מעובד אחר, אז יש פה שני דברים.

חיים כץ: הצעת החוק מדברת על דיווח פרטני?

מיכל וקסמן חילי: הצעת החוק – זה הכי גרוע – היא לא אומרת כלום.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: אז היא לא מדברת על דיווח פרטני.

מיכל וקסמן חילי: היא תגיע לתקנות.

מיכל וקסמן חילי: אבל בסוף היא תגיע – איפשהו, באיזו פלטפורמה, זה יצטרך להיות.

חיים כץ: השאלה הראשונה: בכמה מפעלים בארץ יש מעל 100 עובדים?

חיים כץ: את יודעת להגיד לי?

מיכל וקסמן חילי: לא יודעת לומר.

חיים כץ: אני יודע שיש לפחות מיליון עובדים שעובדים במפעלים קטנים של עד עשרה עובדים.

חיים כץ: בואי נראה למי זה נוגע, לכמה גופים זה נוגע.

מיכל וקסמן חילי: עכשיו אני אתן לך את התשובה.

מיכל וקסמן חילי: אני אבדוק את זה עכשיו, אדוני.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: ועד שתיתני לי את התשובה, יש פה מישהו מהאוצר, ממשרד המשפטים?

מיכל וקסמן חילי: אדוני, הייתי רוצה רק להשלים עוד כמה דברים.

חיים כץ: סליחה.

מיכל וקסמן חילי: אני אשמח אם תיתן לי להשלים אחר כך.

חיים כץ: נחשוב על זה.

מיכל וקסמן חילי: תודה.

אורלי אלמגור לוטן: אורלי אלמגור לוטן, ראש צוות בממ"מ.

אורלי אלמגור לוטן: אם כבר התייחסו למה שכתבנו, אז כן, מה שכתבתי, שאין עדיין הרבה ראיות לסיפור הזה, וזה נכון – לא ליתרונות ולא לחסרונות – בגלל שזה כלי שהוא יחסית חדש.

אורלי אלמגור לוטן: אבל, אני רוצה לתת גם את הצד השני כי זה כבר נאמר.

אורלי אלמגור לוטן: זה כן משהו שמתחילים להשתמש בו יותר ויותר בשנים האחרונות.

אורלי אלמגור לוטן: גם האיחוד האירופי, שבפרסום שלו צוין הסיפור הזה שאין בסיס ראייתי לזה, עדיין למרות זאת בחר ללכת לכיוון של להגדיל איסוף, דיווח ושקיפות בחקיקה מחייבת, מה שלא היה עד עכשיו באיחוד.

חיים כץ: כי חוסר אינפורמציה זה אחד המובילים לטרגדיה.

חיים כץ: יש לנו אינפורמציה, אנחנו נדע לחיות עם זה.

אורלי אלמגור לוטן: כי הם אומרים שעדיין לא יודעים מה עובד ומה לא עובד, ולכן צריך לנסות ולראות אם זה מצליח, זה מה שנכתב.

אורלי אלמגור לוטן: ה-OECD גם מתחיל להתייחס לזה ככלי מבטיח היום, זה רק כדי לאזן את הצד השני.

אורלי אלמגור לוטן: כמה דברים שצריך לומר.

אורלי אלמגור לוטן: הצעת החוק מתייחסת לפרסום.

אורלי אלמגור לוטן: הכלים שיש במדינות אחרות לא בהכרח מתייחסים לפרסום.

אורלי אלמגור לוטן: יש כאן סקאלה שלמה.

אורלי אלמגור לוטן: זה מתחיל מאיסוף, זה עובר לדיווח ורק בקצה יש פרסום.

אורלי אלמגור לוטן: מבין המדינות שאני סקרתי, בשתיים – בבריטניה ובצרפת – יש פרסום, באחרות יש דיווח, אם זה דיווח שהוא פנימי, אם זה לאיגודי עובדים, לוועד עובדים, לפעמים למשרד ממשלתי.

אורלי אלמגור לוטן: צריך להכיר את הסקאלה.

אורלי אלמגור לוטן: דובר פה על מה אוספים.

אורלי אלמגור לוטן: מה אוספים מאוד משתנה בין המדינות.

אורלי אלמגור לוטן: יש מקומות שבהם אמרו שממש צריך להשוות בין עובדים דומים כמו שדובר פה.

אורלי אלמגור לוטן: יש לזה את היתרונות, החיסרון של זה שככל שאתה תדרוש שהניתוח יהיה יותר מעמיק, נכון שהוא יהיה גם יותר אפקטיבי אבל העלות שלו על המעסיקים והעול שהוא מטיל על המעסיקים גם יהיה גדול, ולכן צריך ללכת לאיזשהו איזון.

אורלי אלמגור לוטן: בהתייחס למה שחברת הכנסת שי וזאן אמרה, יש כאן גם דברים שקשורים למאפיינים של שוק העבודה.

אורלי אלמגור לוטן: רואים בחלק מהדרישות של המדינות שמתייחסים לא רק לפערי שכר אלא גם להתפלגות של העובדים – בבריטניה למשל – בין מין ההיררכיה הארגונית, ואז זה נותן תמונה מזווית אחרת אבל נותן עוד תמונה של הסיפור הזה.

אורלי אלמגור לוטן: יש גם הבדלים בין המדינות במה צריך לעשות עם המידע.

אורלי אלמגור לוטן: יש מדינות שמסתפקות בזה שצריך לאסוף אותו וזהו, ולהביא את זה לידיעת העובדים או ארגוני העובדים, ויש מדינות שגם דורשות ממעסיקים שהתגלה אצלם איזשהו פער כזה, לעשות משהו.

אורלי אלמגור לוטן: חלקם דורשים ממש לעשות איזושהי תוכנית של הגופים האלה לסגור את הפער בין גברים לנשים, שזה אגב – יש כאן יועצת משפטית – מה שבכל מקרה מחויבים היום לפי חוק.

אורלי אלמגור לוטן: וזה מביא להערה האחרונה לעניין הנטל על המעסיקים.

אורלי אלמגור לוטן: עוד דבר שהאיחוד האירופי אומר:

אורלי אלמגור לוטן: אנחנו יודעים שיש לזה נטל על המעסיקים, אנחנו חושבים שבגלל שבחלק גדול מהמדינות כבר בכל מקרה מחויבים לשלם שכר שווה לעובד ולעובדת, אנחנו מניחים שהארגונים האלה כבר מלכתחילה, בעיקר הגדולים, היו אמורים לנקוט איזשהם כלים וצעדים כדי לראות שהדבר הזה באמת קורה, ולכן לפחות בארגונים הגדולים אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהעלות תהיה פחות גדולה.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: יש פה עוד מישהו שרוצה להתבטא?

חיים כץ: משרד המשפטים?

חיים כץ: משרד האוצר?

אליהו חסיד: קודם כול, אני מברך על הדיון הזה, זה חשוב שלא יהיה פער בין אישה לגבר בשכר.

אליהו חסיד: אני חושב שזה נמצא גם כן ביחס של ביטוח לאומי - כמעביד עיקרי, כשגבר עובד, האישה פטורה מביטוח לאומי אפילו אם היא לא עובדת כי הגבר נחשב כמעביד עיקרי.

אליהו חסיד: אשר על כן, כשאישה עובדת, ויש לנו אינטרס להוציא את הנשים לעבוד, ועובדות ברוך השם בחלקן הגדול - - -

חיים כץ: זה היה הדבר הכי מטומטם שאני עשיתי כי שמעתי לפופוליזם.

חיים כץ: בזמנו, רצו להטיל תשלום לביטוח הלאומי על עקרות בית, 40 שקלים.

חיים כץ: אני שמעתי את הנשים שהיו פה ולא הלכתי למחשבון, וזה היה צעד מטומטם.

חיים כץ: למה זה היה צעד מטומטם?

הילה שי וזאן: כי הן לא מקבלות פנסיה - - -

חיים כץ: זה לא נוגע לפנסיה.

הילה שי וזאן: קצבת זיקנה.

הילה שי וזאן: סליחה.

חיים כץ: למה זה היה צעד מטומטם?

חיים כץ: כי אם היא משלמת 40 שקלים לחודש, היא משלמת 500 שקלים לשנה, 40 כפול 12, והיא משלמת 5,000 לעשר שנים.

חיים כץ: ב-12 שנה היא משלמת 6,000.

חיים כץ: ואז היא הייתה מקבלת בגיל 62 את הבסיס של 1,500 שקלים, בשמונה חודשים הוא היה מכסה לה את זה, היום היא מקבלת את זה בגיל 70.

הילה שי וזאן: כבוד היושב-ראש, אני הגשתי את ההצעה הזאת שוב.

הילה שי וזאן: אם אתה רוצה אפשר להרים אותה.

הילה שי וזאן: זה נכון וצודק.

אליהו חסיד: אני חושב שזה בסופו של דבר מראה לנו שבביטוח הלאומי הגבר נחשב כעובד עיקרי שהוא פוטר את האישה, וכשזה הפוך - - -

חיים כץ: נתקן.

חיים כץ: זה רע לנשים.

חיים כץ: זה רע לנשים כי לא הפעלנו מחשבון ארבע פעולות.

חיים כץ: זו הייתה יכולה להיות ההשקעה הכי נכונה של אישה.

חיים כץ: ב-6,000 שקל היא הייתה מקבלת 100,000 שקלים.

חיים כץ: הייתה קונה 100,000 שקל ב-6,000.

חיים כץ: צעד לא נכון, אבל זה לא נוגע לביטוח הלאומי פה, אנחנו מדברים על פערי שכר.

אליהו חסיד: לא, זה מראה לך מה זה עובד עיקרי.

חיים כץ: מרב.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: קודם כול, ברכות להצעת החוק המצוינת, החשובה וההכרחית הזאת.

מרב מיכאלי: אני רוצה להתייחס למה שדיברתם פה.

חיים כץ: תצעקי עלינו.

חיים כץ: יש לך הזדמנות.

מרב מיכאלי: אני רוצה להזכיר לאדוני שכשאנחנו הצענו לאוצר שלל מתווים בשביל להתקדם בנושא העלאת גיל פרישה לנשים, אחד המתווים - - -

חיים כץ: היה פה היום דיון לפני שעתיים, העלאת גיל פרישה לנשים, היה דיון מעניין.

מרב מיכאלי: אני רק מזכירה שאחת הסמטות האלה הייתה שרצינו להסדיר את סיפור המכונות "עקרות הבית", נשים שלא משלמות ביטוח לאומי, ואז לא הייתה הסכמה לזה.

מרב מיכאלי: אבל, לענייננו בבקשה בהצעת החוק הזאת.

מרב מיכאלי: אני רוצה להזכיר שבמדינת ישראל יש חוק שכר שווה לעבודה שווה.

מרב מיכאלי: הצעת החוק הזאת בסך הכול באה לסייע למקומות העבודה שלא מקיימים את החוק, נותנת להם כלי איך לעשות את זה ולהימנע מצעדים, סנקציות מסנקציות שונות, שהיו מתרגשים עליהם כשמשרד העבודה והרווחה היה מפעיל למשל את סמכותו לעשות פיקוח ואכיפה, ולכן צריך לברך על זה בשתי ידיים.

מרב מיכאלי: כמו שאדוני ציין בצדק, זה חל על מקומות עבודה גדולים שבלאו הכי יש להם מערכות מחשוב גדולות והרבה מאוד כוח אדם שעוסק.

מרב מיכאלי: הרי הם צריכים לדווח על כל הדברים האלה – על כל מרכיבי השכר ועל כל הדברים האלה – גם למס, גם לפנסיה, לכל מיני דברים.

חוה אתי עטייה: מגישים דוחות כספיים.

מרב מיכאלי: אנחנו חייבות וחייבים לוודא שהדבר הזה יוצא לפועל, ויוצא לפועל באמת במקסימום לטובת התחלה של יישום שוויון בעולם העבודה.

חיים כץ: כמה מפעלים יש בהם מעל 100?

מיכל וקסמן חילי: 2,957 שבהם מעל 100 עובדים, ואני יכולה גם לפרט קצת יותר.

חיים כץ: 2,957, מעל 100 עובדים.

מיכל וקסמן חילי: אלה נתונים שהמדינה נתנה.

מיכל וקסמן חילי: מעל 100 עובדים, בין 101 ל-250 עובדים, יש לנו 1,932 מקומות עבודה; בין 251 ל-500 עובדים יש 547; בין 501 ל-750 יש 189 מקומות; בין 751 ל-1,000 יש 87 מקומות; ומעל 1,000 עובדים יש 202 מקומות.

מיכל וקסמן חילי: מדובר פה על לא מעט מפעלים ולא מעט עובדים.

הילה שי וזאן: מה היכולת של החברות האלה, של המפעלים, ליצור מיפוי כזה?

חיים כץ: למה את שואלת אותה?

חיים כץ: תשאלי אותי.

הילה שי וזאן: טכנית, יש להם יכולת כזאת?

חיים כץ: בשליפה, ככה, און-ליין.

הילה שי וזאן: של כל מה שדיברנו?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: און-ליין, בעלות אפס.

הילה שי וזאן: מצוין.

אורלי פרומן: בוודאי.

אורלי פרומן: זה חלק - - -

חיים כץ: מפעל עם מעל 100 עובדים הוא מפעל מרושת למחשב.

חיים כץ: בעידן של היום, שהם מבוקרים - עם השעות, עם העבודה, עם שעות נוספות, עם כל התוכניות, עם ההפרשות – מייד.

חיים כץ: מישהו מהאוצר?

חיים כץ: משרד המשפטים?

תמר מתתיהו: תמר מתתיהו, משרד העבודה.

תמר מתתיהו: אני רוצה להגיד שהממשלה נתנה את תמיכתה להצעת החוק בוועדת שרים מה-5 ביולי, ואחרי שניתנה התמיכה גיבשנו נוסח בין המשרדים שהוגש לוועדה.

תמר מתתיהו: הנוסח הזה מנסה לאזן גם בין העלויות והנזקים של המעסיקים וגם בין הצורך באמת בפרסום או בעריכת הדוח הזה, ואנחנו תומכים.

חיים כץ: מצוין.

חיים כץ: מאחר שהנוסח הזה כנראה לא יהיה נדון לקראת הקריאה הראשונה, אנחנו בכנסת שאני לא יודע מה מכיל המחר שלה, ואני חושב שהצעת החוק הזאת חשובה, לא יעזור כלום.

חיים כץ: הצעת החוק הזאת חשובה, נעביר אותה.

חיים כץ: כמו שאמר חברי יוראי, היא עדיין די מופשטת, היא לא בפרטים וצריך לרדת לפרטים.

חיים כץ: ולכן, אנחנו נעביר אותה קריאה ראשונה, נעשה דיונים מורחבים גם על מה שמשרד העבודה אומר, גם על מה שמשרד המשפטים אומר, גם על מה שהתעשיינים אומרים, ונוציא מפה הצעת חוק מסודרת שתיתן מקסימום אינפורמציה ואינסנטיב - -

חוה אתי עטייה: שתאזן גם.

חיים כץ: - - לאזן בין גברים לנשים.

חיים כץ: אז בין קריאה ראשונה לבין קריאה שנייה ושלישית נשב על כל הסעיפים עם היועצים המשפטיים, שיעשו עבודת הכנה מראש.

חיים כץ: ניצור רציפות, אם חלילה הכנסת תיפול שתהיה רציפות.

חיים כץ: מי בעד הצעת החוק בקריאה ראשונה ירים את ידו?

ענת מימון: צריך להקריא.

איה דביר: איה דביר, משרד המשפטים.

איה דביר: רק לחדד את מה שחברתי ממשרד העבודה אמרה, שהחלטת הממשלה תמכה בתמיכה בקריאה טרומית וביקשה לראות את הנוסח לפני הקריאה הראשונה שוב.

חיים כץ: אני לא מחויב להחלטת הממשלה.

חיים כץ: אם את לא יודעת, אני לא מחויב להחלטת הממשלה.

חיים כץ: יחד עם זה, הייתי במליאה ולא שמעתי שביקשו מחברת הכנסת להסכים לשום התניה.

חיים כץ: את יכולה ללכת לפרוטוקול, אני הייתי שם.

איה דביר: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה לקיים את חובתי ואת תפקידי.

איה דביר: בסדר?

חיים כץ: בסדר גמור.

איה דביר: הממשלה עובדת לפי תקנון ממשלה.

איה דביר: הוא לא מחייב אתכם, הוא מחייב את הממשלה כמובן, והתמיכה הייתה בכפוף לתיאום נוסח עם ארבעה משרדים, שאכן דיברנו בינינו בניסיון לתאם.

חיים כץ: מצוין.

חיים כץ: אני אומר לך את מה שאמרתי לה.

חיים כץ: אחרי קריאה ראשונה אנחנו נשב עם המשרדים, נקבע את הנוסח ואני מקווה שכולם יצאו מרוצים, כי אם לא כולם יצאו מרוצים, לפחות הצד הזה של הכנסת יצא מרוצה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: תקריאי בבקשה.

ענת מימון: "הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון – חובת פרסום דוח שנתי), התש"ף

ענת מימון: -2020 הוספת סעיף 6ב בחוק שכר שווה לעובדת ולעובד, התשנ"ו-1996, אחרי סעיף 6א יבוא: "חובת פרסום דוח שנתי" 6ב.

ענת מימון: השר יקבע הוראות לעניין חובת מעסיק המעסיק למעלה ממאה עובדים לפרסם דין וחשבון שנתי לגבי פערים בשכר בין עובדות ועובדים המועסקים על ידו, לרבות הפרטים שייכללו בדוח כאמור, אופן עריכת הדוח והוראות לעניין אופן פרסומו;"

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: מי בעד, ירים את ידו.

חיים כץ: מי נגד?

חיים כץ: בעד – 5

חיים כץ: נמנעים – אין

חיים כץ: פה אחד, יש פה חמישה חברי כנסת.

חיים כץ: אני מודה לכולם.

חיים כץ: הוועדה הכינה את הצעת החוק לקריאה הראשונה שתעלה במליאה, ואכן לפני הקריאה השנייה והשלישית אנחנו נשב עם המשרדים, נתאם נוסח, אני מקווה שכולם יצאו מרוצים, נעשה כמיטב יכולתנו שכולם יצאו מרוצים.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.