ועדת הכלכלה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 37, 2020-07-28 11:30

יעקב מרגי: שלום לכולם, היום יום שלישי, 28 ביולי 2020, ז' באב התש"ף, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה של הכנסת.

יעקב מרגי: אנחנו נקיים דיון מהיר בנושא: "אי-מתן פיצוי לזוגות צעירים שהיו אמורים להתחתן בתקופת הקורונה", של שישה חברי כנסת, כשבינתיים רק אחת מהם נמצאת וממלא מקום של אחד מהם.

יעקב מרגי: אומר בקצרה דברי פתיחה ואתן ליוזמים לדבר.

יעקב מרגי: קיימנו כאן דיונים על אולמות האירועים ובעייתם של הזוגות הוצגה.

יעקב מרגי: , בין היתר, בזום.

יעקב מרגי: יכולתי לומר ללאה, מנהלת הוועדה: סליחה, קיימנו דיון, למרות שזה דיון מהיר, ואין יותר דיונים בנושא.

יעקב מרגי: אבל הבעיה צפה שוב ושוב, גם מצד בעלי האולמות על הפיצוי שעדיין מתגלגל בוועדת הכספים.

יעקב מרגי: כבר אז אמרנו בדיון שאל לנו לאפשר מצב בו הזוגות הצעירים, במקרה שלנו, יהיו חברת האשראי של המדינה או של האולמות, ושהפיצוי לא צריך לבוא משם.

יעקב מרגי: הקורונה נחתה על כולם והיא לא הבדילה בין המגזרים העסקיים השונים, היא לא מזהה, אין מנגנון זיהוי, וטוב שכך – אוי ואבוי אם היה.

יעקב מרגי: ברגע שהמדינה החליטה, ושמה ידיים על ההגה והכינה מתווים לפיצוי, אני חושב שסוגיית הזוגות הצעירים צריכה לבוא לידי פתרון.

יעקב מרגי: מצד אחד, לבעלי האולמות יש בחלק מהמקרים, לא בכל המקרים, אפשרות להסתתר מאחורי סעיף זה או אחר בדיני החוזים והעסקאות.

יעקב מרגי: אני חושב שאם נתפלפל משפטית יהיה יותר קשה גם לזוגות.

יעקב מרגי: כמו שלבעלי האולמות יש טענה, גם לזוגות יש.

יעקב מרגי: זה היה על בסיס אמון, ויש כאלה שנתנו מקדמה גדולה ויש כאלה שנתנו מקדמה קטנה, אבל הם הפכו להיות בני ערובה בידי בעלי האולמות.

יעקב מרגי: אבל אני לא מייחס להם כוונת זדון, יש בתקופה הזו קושי כלכלי שהביא אותם למצב הזה.

יעקב מרגי: צריכה להיות ברית בין כולם לשאת את האלונקה הזו ולנסות לעשות זאת במינימום, ובמינימום נזקים, ובפרט כשהמדינה מסייעת ותומכת.

יעקב מרגי: עד כאן דברי הקדמה, ואני מדבר באופן כללי מעל הבעיה כי אנחנו נצלול לתוכה.

יעקב מרגי: גם אם לא יימצא מתווה, גם אני וגם חברת הכנסת הילה, מקדמים הצעות חוק בנושא הזה.

יעקב מרגי: מצד אחד, אין סיכוי, אין סיכוי, שנאפשר שמקדמה של 10,000, 20,000, 30,000 או 40,000 שקל תחולט בגלל משבר הקורונה לזוגות הצעירים.

יעקב מרגי: מצד שני, בעלי האולמות הצטיידו, רכשו, הכינו, חלק מההוצאות בוצעו והם גם מוכנים לקיים חלק מהאירועים, רק שהם צריכים לקיים אותם בתקופה מסוימת עם 50 אנשים ובתקופה אחרת עם 250 איש, וזה לא מתאים לזוגות.

יעקב מרגי: המצב הזה מכניס לדיונים משפטיים אין סופיים.

יעקב מרגי: לכן, כוועדת הכלכלה התגייסנו כאן על מנת לסייע ולהביא פתרון.

יעקב מרגי: הילה, בבקשה, בקצרה.

הילה שי וזאן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על השותפות לדרך בכלל, ובנושא הזה בפרט.

הילה שי וזאן: לגבי הנושא האמור - אני באמת כבר כמה שבועות עוסקת בזה לאחר פניית הזוגות הצעירים, שהם באמת האנשים שאין להם קול, אין להם לובי ולא יחסי ציבור, והם לא מאורגנים היטב.

הילה שי וזאן: הם אלו שצריכים אותנו, חברי הכנסת, כדי לעשות את הדבר הנכון.

הילה שי וזאן: אם יש דבר אחד שיש עליו הסכמה הוא שהזוגות הצעירים לא צריכים לשאת בנטל של אירוע שלא התקיים בפועל.

הילה שי וזאן: הם רצו חתונה, הם סגרו חתונה, הם התכוונו שהחתונה תתקיים, אבל לאור המצב זה לא קרה.

הילה שי וזאן: אנחנו יושבים בוועדת הכספים ויש הרבה אי-הסכמות, אבל כל חברי הכנסת הסכימו שהזוגות לא יישאו על גבם את תשלום המקדמות, כפי שאמר היושב-ראש.

הילה שי וזאן: יש למעלה מ-2,500 זוגות צעירים שידועים לנו ורשומים ששילמו עשרות אלפי שקלים מקדמות לאולמות.

הילה שי וזאן: חלק מהאולמות אפילו תבעו את הזוגות על כך שהם ביטלו צ'ק כזה או אחר, ושוב, על אירוע שלא התקיים מעולם.

הילה שי וזאן: כמו שאמר פה היושב-ראש, חשוב לפצות את בעלי האולמות, ואנחנו עכשיו בדיון מקביל על זה בוועדת הכספים, וצריך לסגור את הפיצוי הזה.

הילה שי וזאן: אבל אסור, אסור, ולא יכול להיות, שהזוגות הצעירים יהיו קלף מיקוח במאבק של אותם בעלי אולמות מול האוצר.

הילה שי וזאן: הם צריכים להיות מחוץ למשוואה הזו.

הילה שי וזאן: לכן, התכנסנו פה ולכן ביקשתי את הדיון הדחוף הזה.

הילה שי וזאן: בדקנו את כלל החלופות.

הילה שי וזאן: אתמול הסתמנה חלופה של 30% מדמי המתווה של בעלי האולמות שיותנו בהחזרת המקדמות.

הילה שי וזאן: כיוון שאנחנו לא רוצים להגביל את גובה המקדמות שיוחזרו, ואנחנו חושבים שזה צריך להתנהל במנותק מהמתווה, אנחנו נקדם הצעת חוק שתוגש בהליך מזורז, שעליו אנחנו מתחייבים, על ידי יושב-ראש ועדת הכנסת וכל הגורמים, ובתמיכת שר האוצר.

הילה שי וזאן: שר האוצר באמצעות מנכ"לית משרד האוצר מודיע עכשיו בוועדת הכספים שהוא מתחייב לתמוך בהצעת החוק הפרטית הזו שתקבע באופן ברור את החובה של בעלי האולמות להחזיר את המקדמות במלואן על אירועים שלא התקיימו.

הילה שי וזאן: תהיה הכרזה בוועדת כספים, ואנחנו פה בוועדה נקדם את הצעת החוק.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

יבגני סובה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: קודם כול, אני רוצה להגיד שאת הדיון הזה יזם, בין היתר, חברי חבר הכנסת אלכס קושניר שנמצא כרגע בדיון בוועדת הכספים.

יבגני סובה: כחבר ועדת כלכלה אני אייצג אותו.

יבגני סובה: הרבה זוגות מתוסכלים ושבורים פונים אלינו.

יבגני סובה: החתונה שהיא האירוע הכי חשוב בחייהם, הפכה לא רק לאירוע עצוב אלא גם לנטל כלכלי על המשפחות ועל הורי הזוגות.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, אתה תניח את הצעת החוק, ולמרות שאנחנו באופוזיציה אנחנו נתמוך בה על מנת שיימצא פתרון עבור הזוגות הצעירים.

יבגני סובה: בוועדת הכלכלה הרבה פעמים מצאנו שפה משותפת והרבה פעמים תמכנו.

יבגני סובה: ברוב החוקים שמיועדים לטיפול בנפגעי קורונה, האופוזיציה מצביעה יחד עם הקואליציה.

יבגני סובה: אין פה הבדל בין ימין ושמאל, קואליציה ואופוזיציה.

יבגני סובה: לאחר תשעה באב יחזרו החתונות.

יבגני סובה: כדי שלא תהיה סחבת, צריך לשקול אפשרות לקיים חתונות עם נאמן קורונה, עם אנשים שיקפידו על הנחיות, עם מסכות וכפפות, בלי ריקודים, חיבוקים ונשיקות.

יבגני סובה: צריך עדיין לשקול זאת כאופציה כדי שלא ייסחפו עם החובות.

יבגני סובה: זה ייתן אוויר וחמצן שנדרש גם לבעלי האולמות וגם לזוגות שיידעו שהם יעשו את האירוע ושהם לא יהיו מחויבים לשלם עשרות אלפי שקלים כמקדמה שהם השאירו לבעלי האולמות.

יעקב מרגי: הזכירה לי מנהלת הוועדה את הדיון שהיה אתמול לגבי היהלומנים.

יעקב מרגי: אם יהיו חתונות אז תהיה רכישה, הכול יעלה.

יבגני סובה: זה יפתור את הבעיה, נכון.

יעקב מרגי: מאי גולן לא נמצאת, אליהו חסיד לא נמצא.

יעקב מרגי: איימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, אני מצטרף לדברי קודמיי ומסכים עם כל מילה, וזה גם אומר שהסוגיה אכן משותפת.

איימן עודה: זה לא קואליציה-אופוזיציה, זה לא ערבים-יהודים, זה לא קבוצות פה ושם, אלא בעיה אמיתית אמיתית שגם נוגעת לאנשים שמבחינתם יום החתונה הוא יום היסטורי, ואין ספק שזה אירוע שהוא מהחשובים ביותר בחייהם.

איימן עודה: האנשים האלו נפגעו קשות.

איימן עודה: אנשים צעירים רוצים להתחתן, ולמשל, באוכלוסייה הערבית מדובר בשבוע שלם שבמהלכו כל לילה יש אירוע, ואחר כך אולם.

איימן עודה: זה גם עניין המקדמה שמשלמים לאולם עצמו, וב-90% מהמקרים אין פתרון לבעייתם של אנשים ששילמו לבעל האולם שאומר שהוא הפסיד ושהוא לא יכול להחזיר את הכסף.

איימן עודה: אין ספק שהממשלה צריכה להיכנס פה ולהגיע לפשרה ולתת סיוע גם לבעיה אולמות וגם לצעירים.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, אני מסתפק בדברים אלו כי אתה יושב-ראש הוועדה.

איימן עודה: אני חושב שאתה נמצא במקום הנכון ואתה בא מקבוצה מוחלשת ויש לך את הרגש הזה.

איימן עודה: אנחנו מקווים שתיאבק כדי שגם בעלי האולמות וגם הצעירים יקבלו את המגיע להם.

איימן עודה: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: אכן, אנחנו קבוצה מוחלשת, אבל לפחות הייתה לנו אפשרות להגיע למקומות אחרים בחיים, וחובתנו לעזור גם לאחרים להגיע למקומות חזקים יותר.

אימאן ח'טיב יאסין: לגבי נושא החתונות – זה נשמע כאילו יש כאן שני צדדים: הזוגות הצעירים ובעלי האולמות, וכל מה שנאמר הוא נכון.

אימאן ח'טיב יאסין: אני יודעת שבחברה היהודית בעלי האולמות עושים הכול כחבילה אחת, גם צלם, גם אוכל, והכול.

יעקב מרגי: יש ויש.

אימאן ח'טיב יאסין: זה נכון שאצלנו ההשכרה והאוכל קשורים לבעל האולם, אבל הרבה דברים שהם מעבר לזה, כמו: צלם, התקליטן, שמלות, פרחים, סידורים, הזמנות, עוד אירועים בבית, קשורים לזוג הצעיר, וזה המון כסף.

אימאן ח'טיב יאסין: לכן, זה בלתי אפשרי, במיוחד כשמדובר בזוגות צעירים שצריכים להתחיל את החיים שלהם.

אימאן ח'טיב יאסין: נגרמה להם ולהוריהם עוגמת נפש, ואני יכולה לדבר גם בשם ההורים.

אימאן ח'טיב יאסין: זה מאוד קשה כי אתה מתכנן ומחכה ליום כזה כל החיים, ובסוף אתה מקבל בומבה בפרצוף כשבנוסף ישנו גם הנזק הכספי שהוא מעל ומעבר.

אימאן ח'טיב יאסין: לכן, צריך להיות הוגנים ולתת פיצוי לאותם צעירים, ולפחות לפצות אותם על ההוצאות שלהם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת קלנר, בבקשה.

אריאל קלנר: אדוני היושב-ראש, תודה על הדיון הזה ועל היוזמה הזאת.

אריאל קלנר: זה דיון מאוד מאוד חשוב.

אריאל קלנר: זו באמת מצוקה שלא הכרנו של אנשים שאין להם פה במובן זה שהם מעולם לא התאגדו ביחד, הם לא התאחדו, אין להם ועד שמייצג אותם, הם אף פעם לא חשבו להיות חלק מסיפור כזה.

אריאל קלנר: פתאום יש לאנשים ממקומות שונים, מעדות שונות, ממעמדות שונים, מכל רחבי הארץ, בעיה אמיתית משותפת.

אריאל קלנר: אני נחשפתי לבעיה הזו.

אריאל קלנר: אתה רואה את המצוקה.

אריאל קלנר: אנחנו מדברים פה על אנשים שרוצים להתחתן והם בתחילת החיים שלהם, אבל הם גם מקבלים עוגמת הנפש שלא תלויה בנו אלא בנגיף הארור הזה, וכך הם נקלעים למצוקה כלכלית ופגיעה כספית.

אריאל קלנר: שוב, מדובר באנשים שנמצאים בתחילת הדרך.

אריאל קלנר: אנחנו צריכים למצוא פתרון ולהקל עליהם, לפחות במובן הכספי.

אריאל קלנר: כולנו מבינים שאי אפשר לתת פה פתרונות בכל התחומים, אבל חייבים לבוא לקראתם בתחום הכספי.

אריאל קלנר: בעלי האולמות – כבודם במקומם מונח.

אריאל קלנר: זו הפרנסה גם שלהם, אנחנו חייבים להתחשב בהם ולראות איך לגרום לכך שהענף הזה לא יקרוס.

אריאל קלנר: עם זאת, אנחנו לא יכולים לשכוח את האנשים השקופים שאין להם מגפון גדול לצעוק כי אין להם את הבמה הזו ואת הוועד או האיגוד שמייצג אותם.

אריאל קלנר: אנחנו לחלוטין חייבים להיות פה מחויבים לנושא הזה כדי להביא אותו לפתרון, ואני שמח שכולם מאוחדים.

אריאל קלנר: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: רני, בבקשה.

יעקב מרגי: תשפכי לנו קצת אור על הבעיות המשפטיות.

רני נויבואר: ראשית, אומר כמה מילות הקדמה לסיטואציה המשפטית שבה אנחנו נמצאים.

רני נויבואר: יש ויכוח כרגע בבתי המשפט האם זה צפוי או לא צפוי, והוויכוח הזה עוד יתגבר והולך בשנים הקרובות.

רני נויבואר: תפיסת העולם, לפחות שלנו, הייתה שיש כאן איזשהו אירוע שזעזע את החוזים, ואין ספק שאנשים נקלעו לתוך סיטואציות שכאשר הם כרתו את החוזה הם לא היו מודעים אליהן.

רני נויבואר: אני נכנס עכשיו משפטית.

רני נויבואר: מבחינה משפטית צריך לזכור שחוזה זה מנגנון להקצאת סיכונים.

רני נויבואר: כל אחד אומר מה הסיכון שהוא לוקח בתוך החוזה, ואם יש שינויים הרבה פעמים בחיי החוזה אז החוזה יודע לחלק אותם.

רני נויבואר: כאן עולה השאלה מה קורה כשיש אירוע כזה דרמטי והחוזה לא ידע בהכרח לחלק, חילק את הסיכונים, כן התייחסו לזה בחוזה, לא התייחסו לזה בחוזה, מה הציפייה עכשיו אם לא התייחסו לזה בחוזה, מה הציפייה אם כן התייחסו לזה בחוזה.

רני נויבואר: יש כאן באמת שאלות מאוד מאוד מורכבות.

רני נויבואר: מייד לאחר פסח התחוור שהמגזר הפרטי כולו: הלקוחות, הצרכנים, הגופים שמספקים שירותים, נמצאים בחלקם בסיטואציה שהם לא צפו שמזעזעת את המבנה העסקי שלהם, ולכן צריך לראות מה יכולה להיות התייחסות המדינה.

יבגני סובה: החוק שמקדמים יהיה התייחסות של המדינה.

יבגני סובה: השאלה היא איך זה יפתור את הסוגיה.

רני נויבואר: זרוע אחת של המדינה היא מה שקורה עכשיו בוועדת כספים.

רני נויבואר: כלומר, דיון סביב המענקים שהממשלה נותנת, וזה זרוע חשובה שצריך להתמודד איתה, וההתמודדות הזו נעשית בגזרות אחרות.

רני נויבואר: זרוע אחרת היא השאלה מה אתה עושה כשיש יחסים בין הצדדים והיחסים האלה לא הגיעו למקום שאליהם הצדדים קיוו.

רני נויבואר: אנחנו היינו צוות בין-משרדי שכלל רבים ממשרדי הממשלה: המועצה הלאומית לכלכלה, בנק ישראל, משרד האוצר, הרשות לסחר הוגן, משרד הכלכלה.

רני נויבואר: כלומר, הרבה גופים מתוך ממשלה.

רני נויבואר: אנחנו ישבנו עם שווקים משווקים שונים ואנחנו ניסינו להבין מה הדבר הנכון לעשות, והאם יש דרך לתרום להם באופן כזה שזה יקנה להם איזשהו שקט ברמת חוסר הוודאות שמתרחשת.

רני נויבואר: אני חושבת שצריך לחדד דברים שאנחנו הבנו מבחינה משפטית.

רני נויבואר: אני יכולה פה להיכנס לדין הקיים, אבל אני לא יודעת כמה באמת יש רצון להאריך.

רני נויבואר: אני אגיד שתי מילים על הדין הקיים.

רני נויבואר: בדין הקיים יש סעיפים בכמה מקומות ספורים בחקיקה שמתעסקים בשאלה של אירועים שהצדדים לא צפו ומדברים על מונחים של מה שמכונה משפטית סיכול, וסיכול זה ההגדרה המשפטית למה שאחרים מכנים הרבה פעמים כוח עליון.

רני נויבואר: במדינות אחרות מדברים במונחים של כוח עליון force majeure ,Act of God – בצרפתית.

יבגני סובה: כוח עליון ו- force majeure זה שני דברים שונים, לא?

רני נויבואר: זה דברים דומים.

יבגני סובה: כוח עליון זה יכול להיות רעידות אדמה, ו-force majeure יכול להיות גם מקרה שהוא לא מכוח עליון אבל זה force majeure.

רני נויבואר: אדוני צודק וצריך לחדד.

רני נויבואר: יכול להיות force majeure ברמה הפרטנית.

רני נויבואר: לצורך העניין, אם לוקחים בעלי אולמות ואירועים, יש שם הרבה פעמים סעיפים שכן מדברים על דחיית האירוע בסיטואציה של כוח עליון.

רני נויבואר: אני זורקת כרגע סעיף שראינו, אני לא אומרת שכולם ככה.

רני נויבואר: חלקם לא ככה, וחלקם יותר קשים מזה.

רני נויבואר: אבל נניח סעיף נורמלי שאפשר לצפות לו בחוזה – המשמעות היא שאם אי אפשר לקיים את האירוע במועדו אז דוחים.

רני נויבואר: מה זה יכול להיות שאי אפשר?

רני נויבואר: זו יכולה להיות סיטואציה שחס ושלום אחד מההורים של בני הזוג נפטר והם נמצאים באבל – זו סיטואציה לא צפויה אבל אפשר לכתוב אותה בחוזה, אתה לא יודע שהיא תקרה, אתה יודע שיש סיכון כזה.

יעקב מרגי: אבל כשזה קורה נכנסים להידברות.

רני נויבואר: נכון, נכנסים להידברות.

רני נויבואר: סעיפים טובים כאלה יגידו: בואו ניכנס להידברות.

רני נויבואר: יש סעיפים שאומרים: רעידת אדמה, מגיפות.

רני נויבואר: בכל מיני חוזים יש כל מיני סעיפים שמנסים להסדיר את הסיכונים גם בסיטואציה של אי ודאות כזו, אי ודאות גדולה.

רני נויבואר: צריך להסתכל גם על עוד פרספקטיבה.

רני נויבואר: הרבה פעמים זה יכול להיות אולם מול זוג שרוצה להתחתן כשלצורך העניין מסתכלים רק בפרספקטיבה שלהם, ויש שאלה מה קורה כשזה קורה ברמה המשקית כי ברמה המשקית יש לזה השלכות רוחב שצריך לקחת בחשבון ואנחנו ראינו אותן בתוך השיח המעמיק שלנו עם התאחדות התעשיינים.

רני נויבואר: יש מדינות, כמו סין, שאמרו: יש כוח עליון, ואז נשאלת השאלה מה אתה עושה כשיש פתאום המון המון סיבות להפר חוזים, להפסיק את החוזים.

רני נויבואר: יש אנשים שחושבים שהמילים "כוח עליון" אומרות: יש שיעור חופשי, המורה חולה, לכן אני לא צריך לקיים את מה שאני צריך לעשות והצד השני גם לא צריך לקיים.

רני נויבואר: אבל זה לא המסר.

רני נויבואר: המסר, גם בחקיקה הישראלית וגם בפסיקה הישראלית, הוא מסר של קיום חוזים.

רני נויבואר: בשנת 1973 בית המשפט דן בסוגיה האם מלחמת יום הכיפור הייתה צפויה בנוגע לחוזה, והתשובה של בית המשפט העליון הייתה שמלחמת יום הכיפורים הייתה צפויה, ההשלכות של המלחמה על אותו חוזה קונקרטי, כי אירועים ביטחוניים במדינת ישראל נתפסים כאירועים צפויים, לא נעים לומר.

רני נויבואר: לכן, החוזה צריך להתקיים.

יבגני סובה: גם כשלבעל האולם אין אישור?

יבגני סובה: אנחנו יודעים שיש הרבה אולמות ללא אישור, את יודעת את זה.

יבגני סובה: השאלה איך מתייחס החוק למקרה שלאולמות אין אישור לקיים אירוע.

רני נויבואר: אני אתייחס כי יש כל מיני אמירות בעיתונות.

רני נויבואר: אנשים צריכים להבין כי לסוגיה הזו יש מאפיינים מאוד משפטיים.

רני נויבואר: בסוף צריך להבין שהסיטואציה היא סיטואציה שבתי המשפט לא מאוד מעודדים אמירה לא לקיים חוזים, אלא דווקא האמירה המשפטית היא אמירה של עידוד חוזים ורוצים לראות שהצדדים מגיעים להסכמות.

רני נויבואר: אני לא רוצה להיכנס כרגע להסדר הסיכול הקונקרטי של מדינת ישראל כי הוא פחות חשוב, אבל אני כן רוצה לומר בסיטואציה הזו מה מצופה מהצדדים.

רני נויבואר: מצופה מהצדדים שהצדדים ישבו ויראו ביניהם עין בעין מה אפשר לעשות.

רני נויבואר: לפעמים אי אפשר לעשות, לפעמים אין מה לעשות, וצריך לחזור למצב כאילו לא היה חוזה.

רני נויבואר: ואז הדבר הנכון הוא שכל צד ישיב לצד השני את מה שניתן, ואם כסף ניתן כמקדמה הוא צריך לשוב לצד, בניכוי מקרים שבתחילת הקורונה אנשים הלכו לטעימות והוצאו הוצאות ישירות, אבל נעזוב את ההוצאות הישירות שהן כמה מאות שקלים.

רני נויבואר: בסיטואציה שבה שני הצדדים לא מצליחים להגיע לעמק השווה ולפתרון, המשמעות היא שצריכים לסגת אחורה ויש חובות השבה שהצדדים חבים אחד לשני.

רני נויבואר: כאן בדרך כלל מי ששילם זה הצד של המזמינים.

רני נויבואר: אבל צריך לקחת בחשבון שצריך להיות פה איזשהו שיח, והשיח הזה זה משהו שהחקיקה מאוד מעודדת.

רני נויבואר: היא מעודדת את זה בשני אמצעים.

רני נויבואר: בגלל שהיא לא אוהבת לדבר על מונחים של סיכול, של אירועים לא צפויים, היא בדרך כלל תדבר על מונחים של פרשנות חוזה, מה החוזה מחייב ועל המונח שקוראים לו "תום לב".

רני נויבואר: בשורה התחתונה, שני הצדדים צריכים לשבת.

רני נויבואר: אנחנו ישבנו עם בעלי האולמות ועם המתחתנים, ואנחנו עוד בדרך לשבת איתם, והצענו מתווה.

רני נויבואר: ד"ר דליה שיליאן מהרשות לסחר הוגן תסביר את הרציונל שהיה מאחורי המתווה, אבל הבסיס המשפטי לו זה איזושהי הנחה שצריך להגיע לשיג ושיח.

רני נויבואר: גם לשיג ושיח הזה צריך להיות גבול.

רני נויבואר: כלומר, אין הנחה פה שזה צריך להיות לנצח, צריך להסתכל על הסיטואציה הספציפית שבה אנשים נמצאים.

רני נויבואר: מה שעמד בבסיס המתווה שאנחנו הצענו הוא הנחת מוצא שאנחנו לא רוצים כמדינה להגיד לצדדים איך להסתדר ביניהם כי הם יותר חכמים מאיתנו, אנחנו רק רוצים לתמרץ אותם להגיע לאיזשהו שיחה שתעשה את הדבר הזה ותגיע לפתרון הולם.

רני נויבואר: אני רוצה לחדד שהעברנו למנהלת הוועדה את המכתב שהוצאנו, גם את המתווה וגם את ההנמקות הכלליות המשפטיות.

לאה ורון: אני לא אתקן ואומר שמנהלת הוועדה ביקשה מכם.

רני נויבואר: כן, גם מנהלת הוועדה ביקשה מאיתנו.

יעקב מרגי: זה צף בדיון הקודם.

רני נויבואר: נכון, ובצדק ביקשו ובצדק שלחנו.

רני נויבואר: העונג כולו שלנו.

יעקב מרגי: זה כמעט קומם אותי בתחילה לשמוע שחלק מהעלות תושת על הזוגות במתווה.

יעקב מרגי: אני מבין את הצורך לעודד לקיים הסכמים, אבל יש פה מצב משברי.

יעקב מרגי: כשהמדינה רצתה, היא ביקשה ממני לחוקק חוק אנטי צרכני בנושא השבה מלאה של כרטיסי הטיסה.

רני נויבואר: אני רוצה לחדד שזה נמצא בשלב של הערות הציבור.

רני נויבואר: כלומר, אנחנו הצגנו מתווה להערות.

רני נויבואר: מאז ההערות כבר ישבנו עם המתחתנים, אנחנו יושבים איתם עוד השבוע.

קריאה: אתם לא ישבתם עם המתחתנים.

יעקב מרגי: אדוני, אני לא יודע למה אתה רגיל, אבל פה אין התפרצויות.

יעקב מרגי: תקבל את רשות הדיבור שלך ולא אתן לאף אחד להפריע לך.

יעקב מרגי: תרשום את ההערות שלך, אם ישנן.

רני נויבואר: אנחנו ישבנו עם אנשים שהציגו עצמם כנציגי המתחתנים.

רני נויבואר: אם יש אנשים אחרים שמעוניינים לשבת איתנו הם מוזמנים.

רני נויבואר: אנחנו ישבנו עם ארבעה חבר'ה שמחזיקים גם את הפלאפונים שלנו והם דאגו להעביר לנו הערות מהציבור, וזה בסדר גמור.

יעקב מרגי: יש כאלה שהקימו פורום – יבורכו.

רני נויבואר: אם יש עוד אנשים שרוצים, הדלת שלנו פתוחה, אנחנו נשב עם כל אחד.

רני נויבואר: כמובן לא כל עם ישראל.

יעקב מרגי: לכאורה מה זה עניינו של משרד המשפטים?

רני נויבואר: ראשית, המשפט האזרחי הוא כלים לשימוש הציבור.

רני נויבואר: אם אתה רוצה לעשות מסחר אז אומרים: חוזה.

רני נויבואר: חוזה הוא כלי משפטי שנועד לממש פעילות כלכלית.

רני נויבואר: אותו הדבר חברה.

רני נויבואר: בסוף המשפט מאפשר, ואנחנו צריכים לדאוג שהמשפט שלנו יביא לתוצאות נכונות.

רני נויבואר: חשוב לנו שהסיפור הזה יתחיל וייגמר, חשוב לנו שאנשים יידעו לדבר, שלא יסחבו עכשיו את הגיבנת הזו לאורך שנים.

יעקב מרגי: זה לא שאני לא מברך על המהלך הזה, אני אוהב את זה שהמדינה שמה ידיים על ההגה, אני לא אוהב מצב בו היא נעדרת.

יעקב מרגי: לכאורה למה רק בעלי האולמות והזוגות?

יעקב מרגי: למה זה לא הסכסוך בין בעל המוסך לצרכן?

יעקב מרגי: אני מנסה להבין למה אתם שם.

רני נויבואר: אדוני אומר דבר נכון מאוד.

רני נויבואר: כשאתה מסדיר מדיניות ציבורית זה תמיד שאלה מה בפנים ומה בחוץ.

רני נויבואר: ראשית, צריך להבין שיש דברים שהם בחוץ, כי אם אתה מסדיר הכול ואתה בא מתוך רעיון וגחמה להסדיר את כל העולם אתה כנראה לא תסדיר.

רני נויבואר: חייב להיות מה בפנים ומה בחוץ.

רני נויבואר: אנחנו ישבנו אחד-אחד עם כל השווקים שפנו אלינו שעות על גבי שעות.

רני נויבואר: למשל, ישבנו עם הנדל"ן העסקי, הנכסים המניבים.

רני נויבואר: יש שכירויות עסקיות ויש שכירויות פרטיות והסתכלנו על שני הדברים: האם נכון להתערב בשכירות פרטית כשאדם שוכר מאדם דירה למגורים, האם נכון להתערב במקום בו קניון משכיר לרשת?

רני נויבואר: מלמידה שלנו לאורך הדרך הסתבר שבכלל רוב העסקים לשכירות הם על ידי אנשים פרטיים.

רני נויבואר: כלומר, זה לא חברות.

רני נויבואר: בניגוד לדימוי שזה הכול קניונים ורשתות, זה לא.

רני נויבואר: מעל כ-50% זה אנשים פרטיים שמשכירים לאנשים פרטיים חנות או מספרה.

רני נויבואר: ישבנו על הנושאים האלה וראינו כמה דברים: ראשית, שכשאתה בא עם עורך דין, אתה כמובן הכי צודק.

רני נויבואר: יושבים עם שני צדדים וכל אחד אומר שהוא הכי צודק ושהוא משפטית מגובה.

רני נויבואר: זה מה שאומרות לנו החברות.

לאה ורון: אבל המתווה שלכם לא מתייחס לזה.

רני נויבואר: ואני אסביר גם למה - בגלל רמת המורכבות.

רני נויבואר: ראשית, יש אזורים שבדקנו בסקרים והמסקנה הייתה שיש אזורים שיודעים להסתדר.

רני נויבואר: מי שפחות הסתדר כנראה באזור של הנדל"ן המניב זה דווקא הגופים הגדולים כי הם רצו למצב מחדש כנראה את היחסים החוזיים, ואז השאלה היא כמה מדינת ישראל צריכה להתעסק באזורים של הגדולים.

רני נויבואר: אני חושבת שהתשובה היא לא.

רני נויבואר: אזור נוסף שנכנסנו ודיברנו עליו זה גני הילדים וגני הילדים הפרטיים, ושם כן הצענו מתווה.

רני נויבואר: אני חייבת לומר שהשוק שם מתנהל אחרת לגמרי.

רני נויבואר: כלומר, הייתה כאן חוויה אחרת מתוך השוק.

רני נויבואר: היה שיח, וההורים כעסו קצת ומנהלות הגן חשבו שזה אחרת.

יבגני סובה: שם היה יותר קל כי הגננות המשיכו לקבל שכר והנזק לבעלים לא היה כזה גדול, למרות שבפעוטונים כן.

יבגני סובה: האם יש דירוג באנשים?

רני נויבואר: יש דינמיקות שונות בשווקים שונים.

יעקב מרגי: נכנסנו להרצאה אקדמית בנושא הזה.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת את השורה התחתונה ומה הקושי.

יעקב מרגי: למה בכלל הזוגות הצעירים לא זכאים לקבל את המקדמה?

יבגני סובה: תדרג את הזוגות כי יש זוגות שהודיעו לבעל האולם שלושה חודשים לפני ויש כאלה שעשו זאת שבוע לפני זה – זו השאלה שלי.

יעקב מרגי: יבגני, תן לה.

יעקב מרגי: אני שואל בגדול, היא תענה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להנחות אותה.

יבגני סובה: איך היא תענה אם היא לא תשמע את השאלה?

יעקב מרגי: היא יודעת, תאמין לי.

יעקב מרגי: זה המקצוע שלה.

יעקב מרגי: היא תפרוט לך את השאלה הכללית שלך לגורמים ואתה תתחרט ששאלת בכלל.

יבגני סובה: אני מחדד את השאלה.

יבגני סובה: איך היא תענה אם היא לא תשמע את החידוד הזה?

רני נויבואר: אני אגיד מה השורות התחתונות של העבודה הזו.

רני נויבואר: אנחנו הצענו מתווה כשהרעיון של המתווה היה לא לבוא ולומר - בעצם המתחתנים זכאים לכסף שלהם, בסדר?

רני נויבואר: באופן כללי, אני אומרת.

רני נויבואר: יש חוזים ובחוזים כתובים כל מיני דברים.

רני נויבואר: צריך לזכור שבסוף זה מערכת חוזים.

רני נויבואר: אבל אם כתוב סעיף שאומר לשני הצדדים בסיטואציה כזו, ונניח הסעיף הזה חל לפי לשונו, זה משפטים, אז חל לפי הלשון, וכתוב שם: תבואו בדברים ותסכמו על יום אחר, אז אי אפשר להתנער מהדברים האלה במובן הזה שטוטאלית אין להם משמעות, יש להם משמעות בעולם.

רני נויבואר: במאמר מוסגר, אם החוזה הוא מקפח, כמדינה לא הייתי רוצה לכבד אותו.

רני נויבואר: כלומר, אם כתוב שם עשר פעמים: 30 שנה אתה אצלי, וגם את בר המצווה תעשה, ואני מגזימה, אז זה לא משהו שהיינו רוצים לראות.

רני נויבואר: אבל אם יש שם תנאים שהם סבירים ולגיטימיים והם חיים עם הסיטואציה, צריך לקחת את זה בחשבון.

רני נויבואר: זו נקודה אחת שצריך ואנחנו הסתכלנו על חוזים, יש חוזים שיש.

יבגני סובה: זה גובה מקדמה?

רני נויבואר: לא.

רני נויבואר: זה לא גובה מקדמה, זה - - -

יעקב מרגי: אני מבקש שתתמקדי עכשיו על עידן הקורונה.

יעקב מרגי: הזמן שלנו ייגמר ולא נסכם את נושא דיני החוזים.

יעקב מרגי: גבריאלה שלו עשתה את זה בכרך עב כרס ואנחנו לא נעשה את זה בדיון אחד.

רני נויבואר: יש סעיפים בחוזים, וצריך לקחת בחשבון שאי אפשר למחוק חוזים.

רני נויבואר: לטעמנו, צריך לעודד ניסיון של שני הצדדים לשבת ולראות אם אפשר לסגור.

רני נויבואר: בחתונות צריך לסגור כמה דברים.

רני נויבואר: זה שהתאריך נדחה, זה נורא פשוט אבל זה לא סיטואציה רגילה.

רני נויבואר: זה סיטואציה שגם אם התאריך נדחה צריך לעשות התאמות נוספות, והדבר הנכון הוא ששני הצדדים ישבו ויעשו את ההתאמה.

רני נויבואר: אם מספר המוזמנים, למשל, פתאום יורד, וזה מה שקרה, אז המשמעות היא כמה אתה יכול להעלות את המחיר.

רני נויבואר: גם פה צריך להפעיל שיקולים של סבירות, לא יכול להיות שאולם יגיד: נכון שירדת מ-250, עכשיו תן לי את מלוא הערך או קרוב למלוא הערך שחשבתי מלכתחילה להרוויח.

רני נויבואר: שני הצדדים צריכים לשבת.

רני נויבואר: אנחנו חשבנו שבאמצעות מודל מתמרץ אפשר יהיה להגיע לזה ששני הצדדים יישבו ויסכמו.

רני נויבואר: אם זה לא ילך, חוזרים חזרה.

יעקב מרגי: מעבר לרציונל של המדינה לעודד לקיים חוזים, האם כזוג לא עומדת לי כצרכן, כמזמין, הטענה שהשתנו התנאים בגלל הקורונה שהיא כוח עליון, מבחינתי, וזה לא עסקה שרציתי, לא עם 50, לא עם 250, ולא בתאריך אחר, האם לא עומדת לי הזכות לדרוש השבה?

רני נויבואר: זה לא כל כך פשוט.

רני נויבואר: הטיעון המשפטי שלכאורה תומך בך ומשחק לטובתך זה שתפיסת העולם של סיכול הכתובה בחוק אומרת שלצורך העניין הצד הזה, אם האחריות הייתה מוטלת עליו, וכאן יכול להיות ויכוח מאוד גדול משפטית על האחריויות, אבל נניח שבעל האולם רצה לקיים את החוזה בחצר אבל הוא לא יכול.

רני נויבואר: קבעו ב-4 באפריל חתונה של 300 איש והוא עצמו לא יכול כי הגזרות שנגזרו לא אפשרו לו לעשות - - -

יעקב מרגי: רגע, אני רוצה להזדרז.

יעקב מרגי: יש לי סעד כמזמין ואני אומר: סליחה, אני אדם יחיד, בודד, לא על שולחנה של ועדת הכספים ולא על שולחן הממשלה.

יעקב מרגי: בעלי האולמות הם גוף גדול, ויש הליך פיצוי לעסקים מצד המדינה.

יעקב מרגי: האם לא עומדת לי זכות טיעון כזו?

רני נויבואר: פה אדוני מחדד נקודה חשובה, המשפט האזרחי לא דן בשאלה איזה מענקים המדינה נותנת.

רני נויבואר: הוא מנותק מהשאלה, גם לא תמיד יש אחריות של המדינה.

יעקב מרגי: רני, תודה בשלב זה.

יבגני סובה: היא לא ענתה לי.

יעקב מרגי: היא לא תענה, אין לי זמן.

יעקב מרגי: היא נתנה הרצאה מאלפת.

רני נויבואר: אני רוצה להשלים משפט על הוצאות קבועות ועל מה שנדון עכשיו בוועדת כספים.

רני נויבואר: בעלי האולמות אמרו לנו: נגרמו לנו הוצאות נוראיות כי אנחנו ממשיכים לספור.

רני נויבואר: אנחנו לא חשבנו שהזוגות צריכים לפצות את בעלי האולמות על ההוצאות האלה, וזה צריך להיות ברור.

רני נויבואר: אנחנו חשבנו, ופה אנחנו בשיג ושיח עם אנשים שפחות דיברו איתנו, על משהו שיתמרץ את הצדדים לשבת ולדבר ולראות אם אפשר להגיע לפתרון שמרצה את הצדדים גם אם כל אחד מוותר קצת.

רני נויבואר: כלומר, ההנחה שאקבל בדיוק את מה שרציתי כנראה לא תעבור, אלא כל אחד יוותר, אבל קצת.

רני נויבואר: הנחת המוצא צריכה להיות שיש כאן ויתורים הדדיים כדי להגיע לאיזושהי תוצאה ששני הצדדים יוכלו לקבל אותה.

רני נויבואר: אבל הוצאות קבועות, מונחים כאלה שהוזכרו בדיונים בינינו לבין בעלי האולמות, זה לא היה - - -

יעקב מרגי: לא על הגב של המזמין.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הצטרפו אלינו שני חברי כנסת שיזמו את הדיון.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

אוסאמה סעדי: חבריי חברי הכנסת, כנראה שהממשלה הזו מבינה רק את שפת הכוח.

אוסאמה סעדי: יושב-ראש ועדת הכספים, וחברי אחמד טיבי, העלו את הנושא של מענקים למשפחות עם שלושה ילדים ומעלה וכנראה בגלל הלחץ פתאום יש כסף ונתנו גם לילד הרביעי, החמישי והשישי.

יעקב מרגי: אותו דבר או מדורג?

אוסאמה סעדי: מדורג, וזה גם בסדר.

אוסאמה סעדי: למה משפחה עם שמונה ילדים צריכה לקבל כמו משפחה עם שישה?

יעקב מרגי: עד 400 מיליון מחזור מפצים - מענק.

יעקב מרגי: מ-400 מיליון ושקל - אפס.

יעקב מרגי: ההיגיון הזה שזה מייד נופל לאפס, למה לא ירידה מדורגת?

אוסאמה סעדי: זה עקום, בדיוק.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, טוב שמיזגת את שני הדיונים המהירים יחד.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על פיצוי כלכלי, אבל לפני הפיצוי הכלכלי אני מדבר על עוגמת הנפש ועל הפגיעה הנפשית האנושה שחוו המשפחות האלה.

אוסאמה סעדי: פנו אליי אנשים שזה למוחרת החתונה שלהם, וזה מעיד גם על האטימות של הממשלה שאומרת: ממחר תסגרו אולמות או מסעדות.

אוסאמה סעדי: מה זה?

אוסאמה סעדי: אנשים כבר עשו הכנות, הם כבר חילקו הזמנות, הזמינו סאונד, זמר, ושילמו להם.

אוסאמה סעדי: מי יפצה אותם?

אוסאמה סעדי: אתם אומרים חוזים ומדברים על גבריאלה שלו.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, גבריאלה שלו הייתה המרצה שלי לדיני חוזים באוניברסיטה העברית לפני 25 שנה, ואנחנו מכירים את הספרים שלה בעל פה.

אוסאמה סעדי: מי יפצה את הזוגות והמשפחות האלה ששילמו כבר וחתמו על חוזה?

אוסאמה סעדי: הזמר והסאונד יתבעו אותם וגם המאפרת ומעצבת השיער והשמלה.

אוסאמה סעדי: זה מאות אלפי שקלים, מאות אלפי שקלים, שיורדים לטמיון.

אוסאמה סעדי: עכשיו אומרים: אולמות – 50.

אוסאמה סעדי: זה צחוק מהעבודה.

אוסאמה סעדי: מי עושה חתונה עם 50 אנשים?

אוסאמה סעדי: מי עושה חתונה כזו אצלנו בחברה הערבית ואצלכם בחברה היהודית?

יעקב מרגי: אני מתאמן בשחייה נגד הזרם.

יעקב מרגי: בלי קשר לקורונה, אני מתפלל ליום בו אירועים יהיו עם 100 איש, ולא יותר מזה.

אוסאמה סעדי: הלוואי, אבל אצלנו זה לא מאות, זה אלפים.

יבגני סובה: הם פשוט לא חושבים כלכלית, הם חושבים - - -

אוסאמה סעדי: הממשלה ומשרד הבריאות אמרו שאין אולמות ושסוגרים אולמות.

אוסאמה סעדי: האם אין חתונות?

אוסאמה סעדי: תבוא ותראה את החתונות בחצרות, בבתים.

אוסאמה סעדי: כל אחד עכשיו עושה אולם, אבל שם אין בעל אולם או אחראי שיגיד שצריך לשמור מרחק על 2 מטר או לשים מסיכה.

אוסאמה סעדי: יש אולמות גדולים שמכילים בדרך כלל 1,000 ו-1,500, ואם אפשר לשים שם 200 – 250 במרחק של 3 מטר, אז למה לא?

אוסאמה סעדי: לא רק שלא נותנים, איזה פיצוי נותנים להם?

אוסאמה סעדי: נותנים פיצוי של 5,000 – 7,000 שקל, וזו טיפה בים.

אוסאמה סעדי: זה כלום, זה כלום.

יעקב מרגי: בגלל זה אתה בוועדת הכספים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אליהו חסיד, בבקשה.

אליהו חסיד: אני מסכים עם מה שאומר היושב-ראש.

אליהו חסיד: גם אני בעד חתונות מצומצמות ולא גדולות כל השנה, בעזרת השם, וגם כשהקורונה תעבור.

יעקב מרגי: תיזהר, שהאדמו"ר שלך לא ישמע אותך.

אליהו חסיד: לא, האדמו"ר שלי דווקא מצדד בזה.

אליהו חסיד: מי שמכיר את ההיסטוריה יודע שהאדמו"ר של חסידות גור היה הראשון שתיקן לעשות חתונות מצומצמות, כך שאני חושב שהוא ישמח על כך.

אליהו חסיד: לגבי הפיצוי – אני חושב שחייבת לצאת מפה קריאה שהאולמות לא צריכים לשאת בנזק, וגם הזוגות הצעירים לא צריכים לשאת בנזק.

אליהו חסיד: על כן, צריך להיות פיצוי ביניים בין שניהם.

אליהו חסיד: הפיצוי לאולמות צריך לגדול, וצריך להוריד התחייבויות מבעלי השמחות ומהחתן והכלה.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים כל הזמן על חתונות וחתונות וחתונות, אבל מה עם אלה שהזמינו בר מצוות ואירועים אחרים?

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על כל האולמות, לא רק חתונות.

אליהו חסיד: עם ישראל רוצה להתחתן, וצריך לתת לו להתחתן.

אליהו חסיד: אי אפשר לעשות חתונה, לא בעשרה ולא בעשרים איש.

אליהו חסיד: צריך לעשות מתווה סגול לפי גודל האולם לחתונות.

אליהו חסיד: כמובן שהריקודים והחיבוקים מביאים תחלואה, וצריך לדאוג שזה לא יהיה, ואפשר לאכוף את זה.

אליהו חסיד: אבל צריך עשות איזשהו תו סגול שבו אפשר להתחתן, ובפרט בר מצוה או ברית שלא חייבים להיות מלווים בריקודים אלא לפי תו סגול של מספר אנשים.

יעקב מרגי: נתנו תו סגול של 250 לבעלי האולמות ולכל אחד היה סגול אחר.

יעקב מרגי: אחד עשה סגול של 400, אחד עשה סגול של 700.

אליהו חסיד: בשביל זה יש לנו משטרה, לא בשביל להתיז מים ברחוב.

אליהו חסיד: המשטרה צריכה לעשות עבודה ולאכוף את זה, היא לא רק בשביל הפגנות.

אליהו חסיד: אנחנו עוד נשכח בשביל מה קמה משטרה – לא בשביל הפגנות.

אליהו חסיד: משטרה קמה על מנת לאכוף את החוק.

אליהו חסיד: צריך לעשות תו סגול ולאכוף את זה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, יש הבדל בין 250 ל-50.

אוסאמה סעדי: זה בקושי המשפחה הגרעינית.

אוסאמה סעדי: תסכים איתי?

יעקב מרגי: גם בין 50 ל-51.

אליהו חסיד: אני מסכים עם חבר הכנסת אוסאמה.

יעקב מרגי: נגה רץ, בבקשה.

נגה רץ: היי, בוקר טוב, אני ממטה מאבק חתונות הקורונה.

נגה רץ: חברים נוספים שאיתנו במטה יושבים איתכם גם בתוך הוועדה.

נגה רץ: אנחנו הצפנו את הסוגיה הזאת.

נגה רץ: הפכנו להיות שבויים של רוב האולמות.

נגה רץ: אני אעשה פה החרגה ממה שאני נוהגת לומר בדרך כלל.

נגה רץ: כן, יש מעט מאוד אולמות שהצליחו להגיע להסכמות.

נגה רץ: כן, הרשות להגנת הצרכן סקרה כ-74 – 75 זוגות בזמן שאנחנו הצלחנו לסקור נכון לרגע זה 890 זוגות שעומדים על כ-15 מיליון שקל מקדמות ששולמו ולא הושבו.

נגה רץ: בנוסף לזה, ישנן מקדמות שניות של אולמות שבעלי האולמות פדו כבר כשידעו שהאירועים לא עומדים להתקיים.

נגה רץ: אנחנו מעודדים זוגות כן לקיים את החתונה אם הם לא יכולים לדחות.

נגה רץ: ישנם פה ספקים נוספים ואני גם שמחה להגיד שאנחנו מעודדים אותם לא להחליף את הספקים ולהשתמש באותם ספקים שהם היו אמורים להשתמש בהם גם בחתונה המקורית.

נגה רץ: אני שמחה גם לספר שדווקא הספקים הקטנים במירכאות, כלומר, לא בעלי האלומות שיש להם את ההון של בעלי העסקים הקטנים, הצלמים, הדי.

נגה רץ: ג'יי, מעצבי השמלות, המאפרות, מסרקים, הם דווקא אלו שבאו לקראת הזוגות באופן מוחץ ברוב המקרים.

נגה רץ: כמובן שתמיד יהיו אי הסכמות עם כל מיני אנשים וגופים.

נגה רץ: אני התחתנתי ב-22 במאי ולא יכולתי להתחתן במקום שהייתי אמורה להתחתן בו והעברתי את החתונה שלי לחתונה קטנה שלי של 50, ולקחתי איתי את כל הספקים לסוף העולם שמאלה.

נגה רץ: לא ויתרתי על אף ספק, לא ציפיתי לקבל את החתונה הקטנה שלי בחינם.

נגה רץ: ביום שאני התחתני, לבעלי האולמות היה אסור לפתוח – 22 במאי.

נגה רץ: הם קיבלו היתר לפתוח ב-14 ביוני.

נגה רץ: אני דרשתי לקבל את המקדמות אבל קיבלתי תביעה כנגד על סך של 75% מסך האירוע שלי, כ-82,000 שקלים, מבעל האולם שטען שאני ביטלתי את האירוע והעברתי אותו לצד שלישי.

נגה רץ: צד שלישי, לכאורה, בדשא בקיבוץ של ההורים שלי.

נגה רץ: אני נמצאת כאן בשם כל הזוגות.

נגה רץ: יש זוגות שנמצאים תחת איומים מבעלי האולמות, זוגות שכבר לא יודעים מה לעשות, זוגות שגם נמצאים באוויר כי הם אמורים להתחתן ב-5 באוגוסט אבל בפועל 5 באוגוסט זה כבר לא ריאלי, הם לא יכולים לארגן חתונה תוך חמישה ימים.

נגה רץ: הבוקר הוציא איגוד בעלי האולמות שהם יפתחו את האולמות, ויהי מה.

נגה רץ: אנחנו מתנהלים מול גוף שלא היה מוכן לשמוע אותנו, שלא היה מוכן לעזור לנו.

נגה רץ: כשניתן לו ההיתר לפתוח 250 איש, אולמות מסוימים, לא אולמות רבים אבל לא מעט אולמות, הכריחו את הזוגות להביא 400 ו-500 איש לחתונה כי הם לא הסכימו לעשות להם הנחה.

נגה רץ: הם גבו מהמתחתנים את הסכום בגין 500 מוזמנים גם כשהם יכלו להביא רק 250 מוזמנים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: התאחדות בעלי האולמות, בבקשה.

יעקב מרגי: מר שפר, עדכן אותנו מה מתגבש בוועדת הכספים.

ניר שפר: שלום לכולם.

ניר שפר: תודה ליושב-ראש על שנתן לנו הזדמנות.

ניר שפר: אני עוד לא יודע מה מתגבש.

ניר שפר: כל הסיטואציה פה היא הזויה ותיכף אדבר על זה, ברשותך.

ניר שפר: אני רוצה להדגיש שהניסיון פה ליצור הפרדה בינינו לבין הזוגות או להעמיד אותנו נגדם זה הזוי בכל דרך שהיא.

ניר שפר: אנחנו בשביל הזוגות, הם הלקוחות שלנו, הם הפרנסה שלנו.

ניר שפר: אנשים פה פשוט איבדו את הכיוון, מנסים ליצור פה איזושהי מלחמה, מנסים ליצור פה משהו פופוליסטי, כולל מה שקורה עכשיו בוועדת הכספים עם סיטואציה הזויה.

ניר שפר: אנחנו מעוניינים לפתור את הבעיה המורכבת הזו.

ניר שפר: יש פה הרבה גנים, הרבה זוגות, הרבה חוזים, הרבה מורכבויות.

ניר שפר: אנחנו רוצים ליצור שולחן עגול מסודר עם נציגות הזוגות, בראש ובראשונה, נציגות של הכלכלה.

לאה ורון: אז מה מנע מכם לעשות את זה עד עכשיו?

אוקסנה ברדצקי: נכון, איפה הייתם עד עכשיו?

יעקב מרגי: גברתי, רגע.

יעקב מרגי: את לא מנהלת הוועדה, מנהלת הוועדה יכולה.

ניר שפר: חבל שחברת הכנסת שמובילה את העניין לא נמצאת.

ניר שפר: היא הייתה יכולה לספר שדיברנו.

ניר שפר: יושב לשמאלי גם בחור מאוד נחמד שעשיתי חתונה לאחיו, ואנחנו גם דיברנו.

ניר שפר: אמרתי מהיום הראשון: אנחנו רוצים לדבר, אנחנו מאמינים בהידברות.

ניר שפר: הזוגות חשובים לנו מאוד, נקודה.

יבגני סובה: ניר, דלג על האמוציות.

יבגני סובה: בוא נדבר תכלס לעניין מה אפשר לעשות.

יבגני סובה: כל הגחמות האלה לא יביאו לפתרון.

ניר שפר: דיברתי הכי תכלס.

ניר שפר: צריך ליצור שולחן עגול עם האוצר, עם הכספים, עם המשפטים ועם הזוגות כדי לפתור את העניין.

ניר שפר: אין פה סוגיה שפותרים אותה בהינף יד, ויושבת כאן גם דליה.

יבגני סובה: שר האוצר בקשר איתכם?

יבגני סובה: אתם קיבלתם מתווה?

יבגני סובה: אתם בקשר עם משרד האוצר?

ניר שפר: אנחנו בקשר עם שר האוצר.

ניר שפר: מהפגישה הראשונה העלינו את נושא הזוגות, זו סוגיה מורכבת.

ניר שפר: צריך להבין שכל מתווה הפיצוי שמדברים עליו, שעד היום, דרך אגב, זורקים פה מספרים, מיליונים, יש לי חדשות בשבילכם, ורן יעקב יושב שם בחדר, אתם יכולים להזמין אותו לפה, בפעימה השלישית שחולקה קיבלו מעל 500 אולמות כסף – 100,000 שקל בממוצע.

ניר שפר: אם אתם חושבים שאחרי כל כך הרבה חודשים שבהם אנשים לא עובדים, והמדינה, כבוד יושב-הראש, סגרה לנו את הפרנסה, המדינה לקחה מאיתנו את מטה לחמינו.

ניר שפר: אל תבלבלו פה, זה לא שאנחנו עובדים ואנחנו אנשים רעים, יש פה בלבול טוטאלי.

ניר שפר: זה קורה בחדר שם ואני לא מצליח להיכנס אליו, וזה גם הזוי.

ניר שפר: זה בית שאמור להיות של כל הציבור וזורקים אותנו החוצה.

יעקב מרגי: לא יכולת להיות בזום?

ניר שפר: בזום חוסמים לנו את המיקרופון, אי אפשר לדבר.

ניר שפר: עם כל הכבוד, יש פה סתימת פיות.

יעקב מרגי: שם 80% זה של גפני, 20% הוא - - -

ניר שפר: כבוד היושב-ראש, אתה הכנסת אותי לפה ואתה האחרון שאני מתלונן עליו.

ניר שפר: נתתי לנו במה.

יעקב מרגי: לא, אני מנסה להגן על גפני.

יעקב מרגי: הזמן שלו הוא 80% והשאר זה לאורחים.

יבגני סובה: צריך להכניס לפרוטוקול שאתה מגן על גפני.

יבגני סובה: ניר, על כמה מקרים אתה יודע שבעלי האולמות תובעים את הזוגות בהתאם לחתונה?

יבגני סובה: שמענו פה עכשיו משהו מטריד.

יבגני סובה: אם הזמינו לחתונה 400 איש ומשרד הבריאות הגביל את זה ל-250, האם אתה מכיר מקרים שבעלי האולמות תובעים על 400 איש?

יבגני סובה: לדעתי, זה כבר קפיצת מדרגה.

יבגני סובה: האם אתה יודע על המקרים האלה?

ניר שפר: חברים, תנו לי לדבר.

ניר שפר: אני מכיר היטב את המטריה.

ניר שפר: לשמחתי, יושבת פה מישהי מהגנת הצרכן שכבר דיברנו איתה.

ניר שפר: אתם לא חושדים שהיא נציגה שלי, נכון?

ניר שפר: יש רשות להגבלים עסקיים.

ניר שפר: אנחנו ביקשנו לאסוף נתונים, קיבלנו הוראה שכהתאחדות אסור לנו בגלל הגבלים עסקיים לאסוף נתונים.

ניר שפר: אז אתה כחבר כנסת, בבקשה, תפנה לרשות להגבלים עסקיים ותגיד לה לתת לנו לאסוף נתונים.

יעקב מרגי: מר שפר, דבר איתנו פרקטית.

ניר שפר: לשבת בשולחן עגול באחריות שלך, ואנחנו נפתור את הדברים.

יעקב מרגי: בדקתי – יש אחד כמוני, אני לא יכול הרבה.

ניר שפר: בבקשה, קח את הנושא הזה.

ניר שפר: אנחנו סומכים עליך, אתה איש הגון, יהיה פה פתרון הגון.

ניר שפר: יש פה שני צדדים שנפגעים.

ניר שפר: הזוגות לא הביאו את הקורונה וגם אנחנו לא הבאנו את הקורונה.

ניר שפר: אנחנו לא סגרנו את האולמות שלנו, המדינה מונעת מאיתנו להתפרנס.

ניר שפר: יש פה סיטואציה הזויה.

ניר שפר: שמעתם שאומרים שבעלי האולמות רוצים לחזור לעבוד.

ניר שפר: כן, אנחנו רוצים לעבוד כמו רשות הגנים וכמו העיריות.

ניר שפר: בעיריית ירושלים רשומים עכשיו 300 זוגות לחתונות בלוקיישנים הכי מדהימים בארץ, אבל לא ידעתי שעיריית ירושלים זה גן אירועים.

ניר שפר: אתם הולכים לפרק פה ענף שלם.

יעקב מרגי: הם מתחרים עם עיריית ניקוסיה.

יבגני סובה: 250 איש זה גם מתאים?

יבגני סובה: האם אתה חושב שיפתחו?

ניר שפר: הלוואי, 250.

יבגני סובה: שמענו כאלה שאומרים שלא שווה להם לפתוח גם עם 250.

יעקב מרגי: זה תלוי, זה לא אחיד.

ניר שפר: אנחנו מוכנים לשבת עם משרד הבריאות.

ניר שפר: לאולמות יש מקומות פתוחים, אנחנו יכולים לעשות 250.

ניר שפר: אשמח אם תיזום פגישה עם שר הבריאות.

יבגני סובה: פנית אליו?

יעקב מרגי: מר שפר, תודה רבה לך.

יעקב מרגי: יבגני, מה קרה לך היום?

יבגני סובה: חזרתי משתי ועדות שקשורות להפטטיסC , ולכן אני בהשפעה של הפטטיס C על האולמות.

יעקב מרגי: ודווקא בהפטטיס Cהכבד צריך רוגע.

יעקב מרגי: אגב, יש תרופה להפטטיסC .

יעקב מרגי: אדבר על כך היום במליאה כי היום הוא יום המודעות בנושא זה.

יעקב מרגי: אני רוצה לתרום את חלקי בנושא זה לוועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: כשהייתי חבר באופוזיציה קיבלתי מחיים כץ אפשרות לנהל דיונים בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ואני ריכזתי את סוגיית הפטטיס כשבאותן שנים נפטרו אנשים מהפטטיס C, אבל מאז יש כבר תרופה ואפשר להמשיך לחיות.

יבגני סובה: הבעיה לא בתרופה, הבעיה באיתור.

יעקב מרגי: מודעות, אבל פעם גם למרות שהייתה מודעות לא היה טיפול נכון ולא הייתה תרופה.

יעקב מרגי: גיא שרייבר, בבקשה.

גיא שרייבר: תודה רבה על זכות הדיבור.

גיא שרייבר: אני מייצג את תחום צילום האירועים.

גיא שרייבר: אני ראש תחום צילום אירועים באיגוד הצלמים.

גיא שרייבר: תמונת המצב היא שהתחום הזה קורס - - -, וקצת קשה היום להתקיים.

גיא שרייבר: אנחנו לא מאשימים.

גיא שרייבר: אני לא בא בטענה לכך שאין לי אל מי לפנות כאשר התבטל לי אירוע או כשמתבטלת לי עבודה.

גיא שרייבר: 30 אירועים התבטלו לי, ולא משנה אם זה בר מצווה, חתונה, בת מצווה או אירוע עסקי.

יעקב מרגי: האם קיבלת מהם מקדמות?

גיא שרייבר: אם קיבלתי מקדמות, אלו מקדמות שקרו עוד לפני הקורונה, וזה גם סכום סמלי.

גיא שרייבר: דיברתם על כוח עליון, אני לא חושב שהזוג או האולם צריכים לפצות אותי, אני חושב שהמדינה צריכה לפצות אותי על אותו יום שאני לא עובד ואני בבית.

יעקב מרגי: מה היה דינן של המקדמות?

יעקב מרגי: האם החזרת להם?

גיא שרייבר: כן, לזוגות שלא סגרתי איתם את האירוע והאירוע התבטל.

גיא שרייבר: אבל המקדמות שלי הן כלום ביחס למקדמות שיש לאולם, אני עסק קטן.

יעקב מרגי: בסדר, הכול יחסי.

גיא שרייבר: בדיוק.

גיא שרייבר: מעבר לזה שאני צלם, אני לא לבד.

יעקב מרגי: אתה לא מקבל פיצוי במתווה שהאוצר קבע לפי הירידה במחזור?

גיא שרייבר: אני מקבל, ובכל זאת יש כל כך הרבה צלמים וזה אפילו - - - אופק להמשיך קדימה.

גיא שרייבר: כלומר, הכיסוי הקטן הזה לא נותן.

גיא שרייבר: אין לי שום אפשרות לבנות את השלב הבא, ואין לי למי לפנות כי הזוג לא ישלם לי - - - .

גיא שרייבר: השאלה האם המדינה תוכל למצוא איזשהו מתווה שיוכל לעזור לנו, לצלמים, לראות אופק קדימה כי כרגע התמונה ממש לא ברורה.

גיא שרייבר: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן, בבקשה.

דליה שיליאן: שלום לכולם.

דליה שיליאן: שמי ד"ר דליה שיליאן ואני הכלכלנית הראשית של הרשות.

דליה שיליאן: אני רוצה להסביר כמה דברים בקשר למתווה.

דליה שיליאן: בהמשך למה שרני אמרה שמתוך ההמלצות של הוועדה הבין-משרדית צריך לנסות לקיים חוזים בקירוב, אנחנו סקרנו הרבה מאוד שווקים צרכניים ואנחנו מצאנו שלושה שווקים צרכניים שבהם יש בעיות שלא נפתרו ויש חולשה אינהרנטית לצרכן, ואלו הם השווקים: חתונות, גני ילדים ואירועי תרבות.

דליה שיליאן: באותם שווקים לא רצינו לשלוח את הצרכן לנהל משא ומתן לבד בהתאם להמלצות מול האירועים ואנחנו הכוונו מתווים פרטניים שנועדו לסייע לצרכן מתוך הבנה לחולשה של מצבו תוך כדי שאנחנו לוקחים בחשבון את המלצות הוועדה ואת המצב המשפטי.

דליה שיליאן: המתווה גובש בשלהי הגל הראשון ובפתח הגל השני, ולכן ככל שהנסיבות ישתנו אנחנו שוקלים אפשרות לשנות את המתווה בהתאם לנסיבות המשתנות.

דליה שיליאן: אנחנו נפגשנו עם נציגות המתחתנים ויש לנו עוד פגישה איתה בשבוע הבא.

דליה שיליאן: אנחנו בוחנים את הדברים מתוך מטרה לעזור לזוגות.

דליה שיליאן: לעצם המתווה – כדי להבין מה קורה בשוק פנינו ברשתות חברתיות לזוגות שמתחתנים, וראיינו כל מי שפנה אלינו – 80 זוגות.

דליה שיליאן: השתמשנו בסקר של 450 אנשים שעשה משרד המשפטים ועשינו סקר מייצג על 5,000 בתי אב במדינת ישראל – אלו מקורות הנתונים שלנו והם די מקיפים.

דליה שיליאן: בתוך הדבר הזה הבנו שלזוגות המתחתנים שהם הצרכנים, יש מצוקה, גם בגלל שנפרעו מקדמות של 10,000, 20,000, 30,000, ואפילו 60,000 שקל, חוסר יכולת לקבל את הכסף אלא אם כן יש התערבות עם עורך דין שהיא מאוד מאוד ארוכה ועולה כסף, ויש גם איומים בתביעה.

דליה שיליאן: לכן, אנחנו עשינו כך שהמתווה מעביר כוח מיקוח מהעוסק לצרכן, והוא עושה זאת בשתי נקודות מרכזיות: ראשית, הוא מאפשר פתיחה של החוזה.

דליה שיליאן: גם אם יש סעיף בחוזה שאומר שדוחים את האירוע, המשמעות היא שגוררים את אותו חוזה.

דליה שיליאן: אנחנו לא הסכמנו לזה כי אנחנו חושבים שהנסיבות השתנו וצרכנים או זוגות שעומדים להתחתן לא יכולים עכשיו להביא 400 או 500 אנשים.

דליה שיליאן: לכן, פעם אחת, אנחנו מכריחים את הצדדים לפתוח את החוזה.

הילה שי וזאן: האם הזוגות צריכים לשלם ולהשאיר כספי מקדמות בעקבות כך?

יעקב מרגי: הילה, תני לה.

דליה שיליאן: דקה, אני מבטיחה שאענה על הכול בסוף.

דליה שיליאן: פעם אחת אנחנו אומרים לצדדים: אי-אפשר לגרור חוזה, אתם צריכים לשבת ולדבר.

דליה שיליאן: בפעם השנייה אנחנו אומרים להם: אם לא הגעתם להסכמה על דחיית החוזה, על דחיית האירוע, ואתם רוצים לבטל אותו, אנחנו מאפשרים לכם לצאת בעלות מופחתת ביחס למה שיש בחוזה שעליו אתם חתומים.

הילה שי וזאן: למה עלות?

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את כל המתווה, תני לה.

דליה שיליאן: כמו שאמרתי, אנחנו בהידברות איתם כי הנסיבות השתנו.

דליה שיליאן: המתווה הזה נועד לתמרץ לשבת, כי כשאנחנו דיברנו עם זוגות, ואני אישית דיברתי עם זוגות, לא רק העובדים שלי, הרבה מאוד זוגות אמרו לנו שהם כן רוצים לקיים את האירוע והם לא מגיעים להסכמות עם בעלי האולמות.

דליה שיליאן: לכן, המתווה הזה מעביר את כוח המיקוח מהעוסק לצרכן, לזוגות המתחתנים, והוא גם אומר להם: תפתחו את החוזה, אי-אפשר להכריח אתכם למינימום כי יש לכם עכשיו אורחים מחו"ל, ויש לכם עכשיו אנשים בקבוצות סיכון ולא יבואו לחתונה.

דליה שיליאן: היה ולא הסכמתם, יש לכם אפשרות ליציאה מופחתת בלי עורכי דין ומשפטים וסחבת.

דליה שיליאן: המתווה היום דיבר על 10% מגובה האירוע ועד לעלות גג של 10,000 שקל, וזה כי רני הסבירה שהמצב המשפטי הוא לא ברור ובפסיקות קודמות לא היתה באופן גורף הליכה לצד אחד.

דליה שיליאן: לכן, יש פה גידור סיכונים מתוך מטרה לא לגרור את הצרכן עכשיו לשלם 10,000, 20,000, 30,000 שקל לעורך דין להליך משפטי.

יעקב מרגי: מבלי להיות משפטן אני אומר לך שהמצב לא ברור.

דליה שיליאן: יש לי המון המון אמפטיה לזוגות האלה.

דליה שיליאן: אני דיברתי איתם והם סיפרו לי.

דליה שיליאן: הטלפון שלי גם דלף ואנשים מתקשרים אליי ושולחים לי אס.

דליה שיליאן: אם.

דליה שיליאן: אסים ואני חוזרת לכולם.

דליה שיליאן: יש הרבה מאוד צרכנים שהם בתוך השוק.

דליה שיליאן: כלומר, אלו אנשים שדחו למאי 21', אלו אנשים שיש להם חתונה בינואר ואנחנו לא יודעים מה יעלה איתם.

דליה שיליאן: הגנה של צרכן זה לא רק הגנה על מי שליבי איתו ועכשיו רוצה לצאת, אלא זה לא למוטט שוק.

דליה שיליאן: זה להסתכל לצדדים ולבחון כי אנחנו לא רוצים שחס וחלילה אולמות יקרסו, ואז אותם אנשים לא מובטחים גם במאי 21', הם לא יראו את הכסף.

יעקב מרגי: גברתי, אני זיהיתי נימה, ותקני אותי אם אני טועה, שאת מזהה יותר קושי מצד הזוגות לבוא ולהסתדר לעומת בעלי האולמות.

דליה שיליאן: נכון, בוודאי.

דליה שיליאן: יש פערי כוחות.

דליה שיליאן: ברשותך, אני רוצה לסיים.

יעקב מרגי: לא, חכי.

אוקסנה ברדצקי: שלום, קוראים לי אוקסנה בר, נעים מאוד.

אוקסנה ברדצקי: אני מראשי מטה מאבק חתונות הקורונה, כמו גם נגה חברתי.

יעקב מרגי: כמה מטות מאבק יש?

אוקסנה ברדצקי: אחד, אנחנו המטה.

אוקסנה ברדצקי: זה גם אלה שנפגשנו איתם בשבוע שעבר ואלה ש - - -

יעקב מרגי: אז זה אותו אחד, אנחנו שמחים שעדיין לא קמו שניים-שלושה.

אוקסנה ברדצקי: יש לי המון מה להגיד כי כתבתי נקודות גם למשרד המשפטים וגם לדליה.

יעקב מרגי: בבקשה, בקצרה, כי אני רוצה להיות תכליתי ומעשי.

אוקסנה ברדצקי: תודה רבה, חיכינו שעה שלמה ואני אשמח אם זה יהיה קצת יותר.

יעקב מרגי: לא יהיה ארוך.

אוקסנה ברדצקי: קודם כול, תודה כמובן לחברי הכנסת שנוכחים בדיון, זה מאוד מאוד חשוב.

יעקב מרגי: בזבזת דקה על התודות וההקדמות, קדימה למהות.

אוקסנה ברדצקי: חשוב מאוד לתת קרדיט למי שצריך.

יעקב מרגי: לא חשוב, יותר חשוב לי הזמן.

אוקסנה ברדצקי: ישנו נציג מטעם בעלי האולמות.

אוקסנה ברדצקי: בעלי האולמות קצת שכחו מי משלם להם משכורת, מי מכלכל אותם ביום יום, מי מביא להם פרנסה הביתה ומי הלקוחות שלהם.

יעקב מרגי: תני לי להגן עליו.

אוקסנה ברדצקי: אבל אני לא הפרעתי שעה שלימה.

יעקב מרגי: או שאת מקשיבה לי או שאני מפסיק לך את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: כשאני מדבר, זה אני, זה לא את.

יעקב מרגי: אני אגיד לך כמה זמן לדבר, יש חלוקת תפקידים.

יעקב מרגי: אני מקבל משכורת על זה, אל תפריעי לי יותר.

יעקב מרגי: אם תהיה איתי ותקשיבי לי אתן לך את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: אני מבין את הלחץ אבל קצת הקשבה.

יעקב מרגי: הוא אמר בלשונו: אנחנו לא נגדם.

יעקב מרגי: לא שכחנו, הם הלקוחות שלנו, אז למה לבוא ולומר שהוא שכח?

אוקסנה ברדצקי: המשפט הבא שלי יהיה על זה.

אוקסנה ברדצקי: ולמה אני אומרת את זה?

אוקסנה ברדצקי: כי ממרץ, מאז שנסגרו אולמות האירועים ועד היום, הם לא לקחו אותנו בחשבון באף שיחה שהייתה להם עם אף איש מקצוע רלוונטי שאמור להסדיר את העניין שלנו.

אוקסנה ברדצקי: אני לא אומרת את זה סתם.

אוקסנה ברדצקי: הם מעולם לא העלו את הנקודה של החזרת כספי המקדמות, הם דיברו על פיצויים ומעולם לא העלו את סוגיית המקדמות.

אוקסנה ברדצקי: גם במתווה שאנחנו - -

יעקב מרגי: מבחינתם, לגיטימי והם צודקים.

יעקב מרגי: את בהולה על הממון שלך ויש לך את כל האפשרויות המשפטיות, הגנת הצרכן וכו', אבל המכלול של בעלי האולמות זה כרגע לא רק הזוגות שנתנו מקדמות והזמינו אירוע.

יעקב מרגי: הוא מילא את המחסנים כשאמרו במשרד הבריאות שאפשר לפתוח בתאריך זה וזה, ויש לו עכשיו בעיה גם עם הספק שלו שממנו הוא רכש סחורה בסכום של 300,000 שקל, ויש לו בעיה כי על סמך זה הוא שחרר צ'קים גם לעירייה להסדר חוב, למס הכנסה, למקדמות, והכול מתגלגל.

יעקב מרגי: אם כל אחד יראה את הצרה שלו, אנחנו נמשיך וניכנס בקיר.

יעקב מרגי: אנחנו כאן כדי להביא את הממשלה ואת כולם לאיזשהו מיצוע ולמינימום נזקים.

יעקב מרגי: אמרתי כבר שהקורונה פגעה בכולם.

יעקב מרגי: אם מישהו חושב לצאת ברווח מהמקרה הזה או בלי נזק עסקי ממשבר הקורונה, אז יש לו חלומות, וטוב שהוא חולם.

יעקב מרגי: כולם ייפגעו, כולם נפגעו.

יעקב מרגי: אם לא נדבר האחד עם השני, זה יישאר כך.

יעקב מרגי: הוא צודק בזה שהוא נלחם מול האוצר לקבל את הפיצוי שלו, זה גם צודק ולגיטימי שאת נלחמת ואנחנו כאן כדי לעזור לך.

יעקב מרגי: נכון שאת עומדת כרגע מול בעלי האולמות, אבל תציגי כרגע את הבעיה שלך.

יעקב מרגי: קחי טיפ, נתנו לך משאב לבוא לבמה הזו.

יעקב מרגי: תנצלי את ההזדמנות ותציגי את הבעיה של הזוגות.

אוקסנה ברדצקי: בראש ובראשונה, בעיית הזוגות היא שהם לא מקבלים את כספי המקדמות שלהם חזרה.

אוקסנה ברדצקי: זה כסף שהושקע, זה עשרות אלפי שקלים.

אוקסנה ברדצקי: זה כסף שעבדנו עליו יומם ולילה.

אוקסנה ברדצקי: הדבר הכי חשוב הוא שבאמת האוכלוסייה העיקרית שנפגעה מנגיף הקורונה היא הזוגות הצעירים.

אוקסנה ברדצקי: לא רק שיש לנו סיפורים על זה שאחד מבני הזוג נמצא בחל"ת, כמוני, אני מפוטרת, או שני בני הזוג בחל"ת, אנחנו צריכים להתמודד גם עם בעיות כלכליות וגם עם בעיות כלכליות של בעלי האולמות – לא על הגב שלנו.

יעקב מרגי: לכן, את פעם שנייה בדיון תוך חודש בוועדת הכלכלה, ותאמיני לי שיש לי בתור עוד רשימה גדולה של ענפים במשק שקרסו, שקורסים, שיקרסו ושניזוקו.

יעקב מרגי: יש אמפטיה והבנה, ואני מבין את האמוציות, אבל אני בסך הכול אמרתי לך איך להתנהל בקטע הזה.

יבגני סובה: אנחנו מעמידים אותם ואת בעלי האולמות באותה רמה, אבל הם הצד החלש.

יבגני סובה: עם כל הכבוד, אנחנו מודעים לבעיות של בעלי האולמות, אבל מבחינתם בעלי האולמות הם הצד החזק ומפה בא התסכול שלהם.

יעקב מרגי: כוועדת כלכלה, אני צריך להסתכל על כולם.

יבגני סובה: אתה צריך להסתכל, אבל אתה צריך להבין אותם כי הם בצד החלש והם לא מסוגלים להתמודד עם כל העולם כמוך וכמוני.

יעקב מרגי: לכן אנחנו עוזרים להם, זה לא מובן מאליו.

יבגני סובה: נכון, אבל אתה קצת כעסת עליה.

יעקב מרגי: כעסתי על הסגנון, אבל לא על זה.

יעקב מרגי: אני לא כועס.

יעקב מרגי: אדוני, בבקשה.

ליאב רוזנברג: קודם כול, אני מתנצל על ההתפרצות קודם.

ליאב רוזנברג: אני רוצה להודות, וגם תודה להילה שבשבועיים וחצי האחרונים באמת תומכת ונותנת לנו רוח גבית.

ליאב רוזנברג: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות: קודם כול, לגבי ההידברות עם בעלי האולמות שניר העלה פה.

ליאב רוזנברג: גילוי נאות, אנחנו מכירים עוד קודם לכן.

ליאב רוזנברג: בסך הכול, בימים כתיקונם הם אנשים הגונים ואין שום ביקורת מוסרית כזו או אחרת כלפי כל אחד מהם.

ניר שפר: גם בימים לא כתיקונם אנחנו אנשים הגונים.

ליאב רוזנברג: נכון.

יעקב מרגי: שפר, לא הפריעו לך, אל תפריע.

ניר שפר: אמר עלינו "לא הגונים".

ליאב רוזנברג: לא, לא אמרתי לא הגונים.

ליאב רוזנברג: אמרתי בימים כתיקונם – הכוונה לא בתקופת הקורונה שכל אחד נפגע ודואג לעצמו, וזה לגיטימי.

ליאב רוזנברג: כל אחד מאיתנו נפגע.

ליאב רוזנברג: לגבי ההידברות שעלתה פה – גם בשיחה שלי עם ניר אמרתי: אתם, בעלי האולמות, נמצאים פה בדיונים, אנחנו רוצים להגיע יחד איתכם.

ליאב רוזנברג: תכניסו אתכם למסיבה כדי שנשמיע את עצמנו יחד איתכם.

ליאב רוזנברג: התשובה שקיבלתי: אנחנו לא יכולים להביא איתכם לוועדה איתנו.

ליאב רוזנברג: כן יכולים, לא יכולים – אותי לימדו שאם רוצים יכולים.

ליאב רוזנברג: אנחנו מצאנו את הדרך שלנו, באמצעות חברת הכנסת הילה וחברי כנסת נוספים, עם יבגני שוחחנו אתמול, עם חבר הכנסת קלנר ועוד הרבה, להגיע לפה – זה לגבי ההידברות המשותפת והמצג של שולחן עגול ושיתוף פעולה, זה לא שזה לא עלה.

ליאב רוזנברג: הנושא העיקרי פה, כמו שאוקסנה ונוגה העלו, הוא שיש פה המון המון זוגות שבהידברות הבין אישית שלהם עם בעלי האולמות זוכים להתנהגות שהיא בריונית ברובה.

ליאב רוזנברג: מגיע זוג, בעלי האולמות נצמדים לאיזשהו אקט חוזי מסוים: או שתדחו או שהביטול הוא חד-צדדי, למרות שהזוגות לא מעוניינים בביטול.

ליאב רוזנברג: דחייה, אני מקבל את עמדת משרד המשפטים, היא אפשרית פעם אחת, אבל יש זוגות שנאלצו לדחות פעם ופעמיים ושלוש והמעמסה הנפשית היא קשה עליהם, ואז הם מגיעים לבעל האולם והוא אומר:

ליאב רוזנברג: או שתדחו או שאקח מכם סכום כסף גבוה מאוד דמי ביטול, ועל הדברים האלה המאבק שלנו.

ליאב רוזנברג: אנחנו מבינים שהסיטואציה קשה לכולם ושהיא פגעה בכולם, ואנחנו מבינים גם את בעלי האולמות שהם עושים את שלהם, כמו שאמרת.

ליאב רוזנברג: הם מגיעים לאוצר כדי לקבל פיצויים, ואנחנו בעד שהם יקבלו פיצויים, אנחנו רק אומרים: הפיצויים שלכם לא קשורים לכספי מקדמות שלנו.

ליאב רוזנברג: אם הייתי אמור להתחתן בחודש יוני, ובמקרה נמצא פה בעל האולם שלי שאמר לי מפורשות כבר שדיברתי איתו בחודש אפריל שלא אקבל את סכום המקדמות שלי כי הוא החליט כך, במילים שלו, ויש את זה מוקלט, אז אין לי בעיה.

ליאב רוזנברג: יש לי פה עוד הרבה נתונים לגבי אולמות וסכומי המקדמות.

ליאב רוזנברג: לא אשתף אתכם כי אני רוצה להיות קצר.

ליאב רוזנברג: למה זוגות בכלל צריכים למצוא עצמם בסיטואציה הזו?

ליאב רוזנברג: הזוגות לא אמורים להיות בכלל בסיטואציה הזו.

ליאב רוזנברג: שאלת הפיצויים של בעלי האולמות מול האוצר היא פיצויים של איגוד בעלי האולמות והארגונים הרבים שיש להם והם נמצאים פה עם לוביסטים ועם משרדי יחסי ציבור ומשרדי עורכי דין וחבורה שלמה של בולדוזרים בחוץ שעובדים סביבם, ואני והבחורה הנחמדה שפה לצדי במשך השבועיים האחרונים לא ישנים.

ליאב רוזנברג: אני לא ישן ארבעה חודשים בגלל סכום מקדמות שנמצא אצל בעל אולם.

ליאב רוזנברג: זה המקרה הפרטי שלי, אבל המקרה הפרטי שלי לא מעניין פה מבחינה זו.

יעקב מרגי: אבל הוא מעיד על הכלל.

ליאב רוזנברג: לגבי הרשות להגנת הצרכן – הם פרסמו את המתווה שלהם ואחר כך הוא נפתח לציבור, ובאמת היה שיתוף פעולה יחד איתם כדי ליצור איזשהו מתווה שבהתחלה הוא קצת בעייתי.

ליאב רוזנברג: חשוב לי להדגיש שמרגע שהמתווה הזה פורסם, בעלי האולמות משתמשים בו כלפי זוגות ובאים ואומרים להם: המתווה הזה עבר, אתם צריכים לשלם לנו 10,000 או 15,000 שקל או 15%, וזוגות נכנעים תחת הדבר הזה כי מפחידים אותם בתביעות.

ליאב רוזנברג: לא נראה לי הגיוני שזוג ירצה להתחתן אצל בעל אולם שמאיים עליו בתביעה.

ליאב רוזנברג: תודה רבה.

הילה שי וזאן: לא יכול להיות שגוף שאמור להיות צרכני מעיקרו עושה בדיוק ההפוך וחוטא לתפקיד.

יעקב מרגי: הילה, זה לא הוגן.

יעקב מרגי: היא אמרה שיש לה גם הסתכלות אחראית.

יעקב מרגי: עופר מרום, בבקשה.

עופר מרום: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עופר מרום: חברי הכנסת, אנחנו, במועצה הישראלית לצרכנות, נפגשנו גם כן עם ראשי המאבק, עם זוגות, בעלי שמחות, וגם נפגשנו עם בעלי אולמות.

עופר מרום: אנחנו מבינים את הכאב והצער של בעלי האולמות, אבל יחד עם זאת אנחנו מייצגים את הצרכנים.

עופר מרום: אנחנו בעד מתווה אחר לחלוטין, ואנחנו לא מקבלים בשום פנים ואופן את המתווה של הרשות להגנת הצרכן.

עופר מרום: השתתפנו בוועדה הבין-משרדית והבענו את עמדתנו.

עופר מרום: בשום מדינה בעולם, כשהוציאו תקנות שעות חירום, לא הייתה מדינה שהטילה על הצרכן קנס במקרה של ביטול עסקה, במקרה שלנו של שמחה, בשל משבר הקורונה.

עופר מרום: במדינות אחרות הממשלה היא זו שמממנת את בתי העסקים במהלך תקופת המשבר.

עופר מרום: לעמדת המועצה לצרכנות, ופה אני מתייחס לדברי רני היקרה, אנחנו בהחלט רואים בזה סיכול חוזה מצד הצרכן שלא יכול לקיים את האירוע, הוא לא היה צפוי, שום דבר לא היה נודע, ולכן, הוא זכאי לקבל את כל כספו בחזרה.

עופר מרום: גם לפי סעיף 9 בחוק החוזים, כשל תמורה, שילמת ולא קיבלת שום תמורה, אין שום סיבה שיחזיקו את הצרכנים כבני ערובה ויחזיקו את התשלומים.

עופר מרום: אנחנו מטפלים במאות בעלי שמחות, גם חתונות, גם בר מצוות ואירועים אחרים, שעוברים משמחה למועקה, הדבר הזה לא צריך להיות.

עופר מרום: יחד עם זה, הממשלה צריכה לשפות את בעלי האולמות, הם לא צריכים לסבול.

עופר מרום: אנחנו נפגשנו גם עם בעלי האולמות ומבינים את הכאב והצער שלהם.

אוקסנה ברדצקי: חבל שלא נפגשים גם איתנו.

עופר מרום: נפגשנו גם איתכם, נפגשתי גם עם נגה באופן אישי ונפגשתי עם ראשי המאבק.

יעקב מרגי: את לא צריכה להיפגש איתו כי יש לו עמדה מוחלטת נטו נטו לטובתכם.

אוקסנה ברדצקי: אבל זה לא בא לידי ביטוי.

יעקב מרגי: הוא לא הריבון ולא הממשלה, חכי.

יעקב מרגי: את מבינה למה אני אומר לך?

עופר מרום: נפגשתי באופן אישי עם נגה, נפגשתי באופן אישי וגם כל חברי המועצה.

עופר מרום: יחד עם זאת, - - -

יעקב מרגי: עופר, תודה.

יעקב מרגי: אימאן, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: לפי מה שאני רואה פה, באמת הגיע הזמן לקיים שולחן להידברות כמו שצריך בין כל הצדדים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לחזור לנושא של המתווה הסגול, כבודו.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שאפשר שיהיה סגול אחד לכולם ואפשר לעשות את המתווה ולבצע אותו, וכך כולם יהיו מרוצים, גם בעלי האולמות, גם החתנים, גם המשפחות, וגם כל העובדים בענף, הגיע הזמן לעשות את זה.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו מפספסים עונה מאוד קשה וממוקדת בלוחות זמנים.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אני מדברת במיוחד על החברה הערבית, חודש אוגוסט הוא ממש תקופה, ואז הכול מתחיל לרדת.

אימאן ח'טיב יאסין: למה לא לאפשר לעשות את הדברים?

אימאן ח'טיב יאסין: במיוחד כשיש אולמות שהם פתוחים ושטחים פתוחים ואפשר לפרוס ואפשר לאכוף את זה.

אימאן ח'טיב יאסין: בתוך החברה הערבית במיוחד יש הרבה חתונות שהן סעודות ואין בהן ריקודים ומוזיקה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מבקשת שהדבר הזה באמת יבוא בדיוק כמו שצריך.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חייבת ללכת לוועדה למעמד האישה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: קונטנטו, בבקשה דקה וחצי.

דרור קונטנטו: קודם כול, הפעם אהיה יותר חד מהפעם הקודמת.

דרור קונטנטו: בפעם הקודמת לא באמת הבנתי מה קורה.

דרור קונטנטו: אני רוצה להסכים עם הבחור שדיבר על האולמות.

דרור קונטנטו: אנחנו לא אויבים של הלקוחות.

דרור קונטנטו: להיפך, אנחנו צמאים ללקוחות ורוצים את הלקוחות.

דרור קונטנטו: אני יכול לדבר בשם הקהל והענף שלי.

דרור קונטנטו: אתם מפספסים דבר אחד, יש פה אלפי אנשים שנתנו מקדמות, וזה נכון, אבל לא רק שהמקדמות שלהם כבר יצאו ובזבזו את הכסף שלהם, אני לא יכול עכשיו לדרוש מהתופרת שלי להחזיר את כספי המשכורת שנתתי לה כי היא כבר חצי שנה עובדת על אותה שמלה.

דרור קונטנטו: בענף השמלות שלנו, אנחנו עובדים חצי שנה מראש.

דרור קונטנטו: היא מגיעה למדידות, נקרעו לה בדים, שילמנו את הכסף על הבדים, על השכירויות, על התופרות, לספקים של הטקסטיל.

דרור קונטנטו: זה שילוב של מלא מלא מלא אנשים שעובדים על בחורה אחת.

דרור קונטנטו: מה אני בא להגיד?

דרור קונטנטו: לא צריך שאף אחד יגיע למצב שהוא יביא חיסון ויתפור לנו כל מיני דברים שאנחנו בעצמנו לא יודעים.

דרור קונטנטו: כולם באותה בעיה בסירה הזו.

דרור קונטנטו: ככל שיפתחו יותר מהר את ענף האירועים כך כל העניין הזה ייפתר.

דרור קונטנטו: תמצאו תו סגול, תמצאו תו בורדו, אין לי מושג איזה תו תמצאו, האירועים כרוכים בהמון דברים.

יעקב מרגי: נניח ועכשיו פותחים לך ואתה מתחיל להיות רווחי, האם תחזיר בדיעבד את כל מה ששילמו לך וגם את מה שלא קוים?

דרור קונטנטו: אין דבר כזה.

דרור קונטנטו: מי שהגיעה למצב שהיא נתנה לי מקדמה על שמלה שלא עבדו עליה, קיבלה את הכסף חזרה.

יעקב מרגי: ואם עבדו עליה?

דרור קונטנטו: אני נתתי בחודש האחרון מעל 150,000 שקלים לכלות שלא - - -.

דרור קונטנטו: אם עבדו עליה, למה שאתן?

דרור קונטנטו: למה הכסף של הזוג הצעיר הזה יותר חשוב מהכסף שלי?

יעקב מרגי: בשאלה שלי אני לא מתכוון למצב שבו השמלה מוכנה והאירוע בוטל, אני שואל לגבי מצב שבו השמלה עדיין לא מוכנה?

דרור קונטנטו: אין אצלנו דבר כזה ששמלה מוכנה.

דרור קונטנטו: גם אם היא מוכנה מראש, היא נשמרת ללקוחה חצי שנה לפני זה.

דרור קונטנטו: נעשים תיקונים, לכל לקוחה יש מידה אחרת, יש צורה אחרת, כל אחת עם הגחמות שלה, ואנחנו פה כדי למלא להן אותן.

דרור קונטנטו: אבל יש פה ענף שלם שמפספסים אותו.

דרור קונטנטו: זה לא ענף של 100, 200, 300 עובדים, יש פה מעל 10,000 תופרות שמפרנסות.

דרור קונטנטו: תודה רבה לכם.

יבגני סובה: אנחנו בהחלט מברכים על היוזמה לקיים שולחן עגול ואני לא יודע אם תיקח את זה על עצמך.

יעקב מרגי: אמרו לך שאני מזוכיסט?

יבגני סובה: לא.

יבגני סובה: כשהייתי ילד חלמתי להיות דיפלומט.

יבגני סובה: אנחנו חברי הכנסת, חברי הוועדה, מוכנים להירתם למאבק הזה, לנצל את כל הכישורים שלנו ולהושיב אתכם יחד ולדבר.

יבגני סובה: אני רק רוצה לוודא שאנחנו, גם כוועדה וגם כמדינה נחסוך, מהזוגות את הסבל של תביעות בעתיד – זה מה שהדאיג אותי בסיפור הזה.

יבגני סובה: לא את המקדמה, את המקדמה תקבלו חזרה ונגיע לסיכומים.

יבגני סובה: אני מודאג כשאני שומע שזוג צעיר שרוצה להתחתן או לקבל את המקדמה, נמצא תחת איום של תביעה על עשרות אלפי שקלים.

יבגני סובה: ניר, אתה רוצה שאתה כיושב-ראש איגוד האולמות תוודא שזה דבר שלא אמור להיות.

יבגני סובה: המדינה תפצה את כולם, יצטרכו לפצות את כולם, אבל זוג צעיר לא יכול להיות תחת איום של תביעה.

יבגני סובה: כששמעתי היום את הדבר הזה זה הטריף אותי.

יעקב מרגי: קניתי את העצה שלך.

יבגני סובה: אז בואו נלך ביחד ונעשה את זה, ובכך נחסוך מהזוגות את הסבל הזה.

יעקב מרגי: רבותיי, אפשר לדון ולדון, אבל אין פתרון קסם.

יעקב מרגי: מבחינה משפטית, כולם בעמדה חלשה, זה לא מוכרע.

יעקב מרגי: לא לחינם הלכו על מתווה.

יעקב מרגי: השאלה היא האם רוצים הכול לא כלום או להגיע להידברות.

יעקב מרגי: לפני שנים רבות הייתי בטירונות והתלוננתי אז שמטרטרים אותי בגלל שמישהו מפריע.

יעקב מרגי: אחד שהתגייס חודשיים לפניי אמר לי: אם לא תהיו תלויים האחד בשני, תהיו תלויים אחד ליד השני, וזה כמשל, כמטפורה.

יעקב מרגי: אני מבקש לא לקחת את זה, פה בכנסת נהיה רגישים.

יעקב מרגי: אני מוכן להרים את הכפפה לגבי שולחן עגול עליה דיבר מר שפר.

יעקב מרגי: אני כבר התנדבתי היום לשולחן עגול בנושא רכש גומלין, ואם נצליח בנושא הזה זה יפתור גם חלק גדול מהמצוקות.

יעקב מרגי: הילה נכנסה לתמונה, ונכון שהיא כביכול לטובת הזוגות.

יעקב מרגי: שאלתי אותה האם היא מוכנה להיות באמת אובייקטיבית ולקיים שולחן עגול בהשתתפות: נציגי האוצר, נציגי הגנת הצרכן במשרד הכלכלה, בעלי האולמות והזוגות.

יעקב מרגי: אם תגידו לי כן, נמנה אותה.

יעקב מרגי: אין לי מנדט למינוי, אבל נעשה זאת בהסכמה כמובן והיא תיקח את זה עליה.

יעקב מרגי: אני לא אוכל לקחת את זה כי הוועדה עמוסה.

יעקב מרגי: יבגני, האם תרצה להצטרף ולסייע?

יבגני סובה: אין בעיה, אני מוכן להצטרף.

יעקב מרגי: בחתונות אומרים: בואו נשמע את פי הנערה.

יעקב מרגי: מר שפר, מה אתה אומר?

ניר שפר: קודם כול, אנחנו רוצים שולחן עגול.

ניר שפר: לא שחס וחלילה יש לי משהו נגד חברת הכנסת, וגם דיברתי איתה, אבל מאחר וכרגע היא מייצגת צד מסוים - - -

הילה שי וזאן: לא מייצגת אף צד.

ניר שפר: אחת הבעיות היא שאני אדם הגון וכנראה זה לא עובד טוב בחלק מהמקומות.

יעקב מרגי: כולם הגונים, אל תחלק ציונים.

יבגני סובה: אני מוכן להתחייב לך שאני לא מייצג שום צד פה.

ניר שפר: אני אשמח לשולחן עגול, אני חושב שאיתך יושב בחור שאני רואה שהוא מאוד מאוד חד בוועדת הכספים – חבר הכנסת ינון אזולאי.

ניר שפר: מאוד אשמח אם הוא יוביל את זה.

ניר שפר: תבקש ממנו, הוא חבר איתך בסיעה.

ניר שפר: צריך שיהיה מישהו שיש לו גם ראייה כלכלית ושיבין, כי יש פה סוגיה כלכלית.

ניר שפר: כשאומר פה ידידי מהמועצה לצרכנות ש - - -

יעקב מרגי: אני האחרון שינדב משהו שהוא לא שלי.

יעקב מרגי: אני ועדת כלכלה, באתם לפה, אני פה.

יעקב מרגי: אני אעביר לכם את כל הרשימה של חברי ועדת הכלכלה ותגיעו להסכמה.

יעקב מרגי: אני מציע את הילה כי אני יודע שהיא עם הניסיון שלה תדע להוביל.

יעקב מרגי: נכון, צריך קצת אסרטיביות.

יעקב מרגי: לא צריך להיבהל מאסרטיביות.

יעקב מרגי: תחליטו, אנחנו נדחף את זה.

יעקב מרגי: אני אדאג שנציגי האוצר והכלכלה יבואו ויהיו מחויבים, וזה יעזור גם לשאר הדיונים.

ניר שפר: אנחנו בעד, נבחר מתוך חברי הוועדה – בשמחה.

יעקב מרגי: בכל מקרה, אתה לא רוצה שחברת הכנסת הילה תהיה?

ניר שפר: אני חושב שכחברת כנסת שמובילה פה אג'נדה מסוימת, היא - - -

יעקב מרגי: התבלבלת.

הילה שי וזאן: ממש התבלבלת.

יעקב מרגי: מדובר בהילה, אבל בעניין הזה יכולתי להיות גם אני כי אני מוביל הצעת חוק לפיצוי הזוגות.

יעקב מרגי: אני חושב כמו עופר מרום.

יעקב מרגי: יש פה כוח עליון, יש קורונה, נתנו מקדמות וצריך להחזיר אותן.

יעקב מרגי: לבעיה יש כתובת.

יעקב מרגי: אם אולמות נפגעו כתוצאה מהחלטת הממשלה ויש בעיה אז שתפצה, לא מענקים.

יעקב מרגי: אני בדעה מוחלטת.

יעקב מרגי: הילה באה לטפל כרגע בזוגות.

יעקב מרגי: היא לא אמרה לך שאתה עושק או גזלן, היא אמרה שכנבחרת ציבור היא לקחה משימה לטפל בקבוצה מסוימת.

יעקב מרגי: בנוסף, אני מציע ללכת לך לסיבוב ראשון.

יעקב מרגי: אם תראה שזה הולך לכיוון לא אובייקטיבי, אני פה.

יעקב מרגי: קיבלת?

ניר שפר: אני איתך.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יבגני סובה: אגב, היא לא לבד.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: הילה תרכז את זה יחד עם יבגני.

יעקב מרגי: היא תיתן לכם לוחות זמנים, נקודות מפגש אצלה.

יעקב מרגי: תיכנסו לאינטנסיביות כי הרכבת נוסעת, האוצר נוסע.

יעקב מרגי: אני רוצה שהרושם הזה של השולחן העגול יחלחל גם לגורמים באוצר, ושיבינו את גודל השבר אצלך ואצלם ויתנו מענה גם כשהם יושבים בשולחן אחר בוועדת הכספים.

יבגני סובה: נרכז את זה דרך הוועדה?

יעקב מרגי: לא, כי דרך הוועדה זה לוחות זמנים, זה יתפרס לי לאורך זמן רב.

יעקב מרגי: .

יבגני סובה: אוקיי, רק תעבירו את הפרטים כדי שנוכל להיות בקשר.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הילה, תודה רבה לך.

יעקב מרגי: תם ולא נשלם, אקבל דיווחים.