הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 30, 2020-07-22 09:00

עפר שלח: בוקר טוב, אנחנו נדון היום במוכנותה של מערכת החינוך לשנת הלימודים הבאה דרך הפריזמה של דוח מבקר המדינה שעסק בהיערכות משרד החינוך ללימוד מרחוק באמצעים דיגיטליים.

עפר שלח: כמו שאנחנו רואים, הדוח הזה הוא דוח מלפני שמונה שנים, וחלו מן הסתם שינויים רבים מאוד, אבל הנושא הוא נושא קריטי לקראת שנת הלימודים הבאה.

עפר שלח: אני מזכיר ששנת הלימודים נפתחת בספטמבר, ולצערנו אנחנו בצפי לכך שהחודשים מייד לאחר מכן יהיו חודשים שבהם המבחן של מערכת הבריאות יהיה בשיאו עם הכניסה לחורף, ומלבד הקורונה יהיו גם שפעת ותופעות חורף אחרות.

עפר שלח: כל הדבר הזה עלול להביא ללחצים מאוד גדולים לסגירה חלקית או מלאה של מערכת החינוך, ואז הסוגיות של דרך הלימוד מרחוק ואיך הוא משפיע על האספקטים השונים של החינוך יעמדו למבחן.

עפר שלח: אנחנו ננסה היום לקבל על זה תשובות מכמה שיותר מקומות.

עפר שלח: נתחיל מהמצע שלנו, שהוא דוח מבקר המדינה.

עפר שלח: בבקשה.

שמעון עמר: הדוח הזה הוא דוח ישן.

שמעון עמר: אני רוצה לציין שבימים אלה אנחנו עובדים על שני דוחות שעוסקים בנושא הזה, אחד בנושא של למידה מרחוק, שהוא חלק מדוח הקורונה שמבקר המדינה מתכנן לעשות; ויש עוד דוח, שבימים אלה אנחנו מסכמים אותו, בכל הנושא של תקשוב במערכת החינוך, שהוא רלוונטי גם לתקופה הזאת.

שמעון עמר: אבל מכיוון שהכול עדיין בגדר של טיוטות ועדיין בתהליכי עבודה, אני לא יכול להתייחס אליהם.

שמעון עמר: מה שנגיד על הדוח הנוכחי הוא לא רלוונטי, כי יצטרכו לתת פה תשובות לגבי מה שרלוונטי להיום, ולא להיכנס לפרטים קצת אנכרוניסטיים.

שמעון עמר: זהו.

עפר שלח: אנחנו בדרך כלל מתחילים עם הסוגיות והבעיות שעולות מהשטח ורק אחר כך מבקשים את התשובות, אבל במקרה הזה אני מבקש להתחיל עם משרד החינוך.

עפר שלח: עופר רימון, סמנכ"ל תקשוב, טכנולוגיה ומערכות מידע, בוקר טוב.

עופר רימון: בוקר טוב, אני אציג בקצרה, במעוף הציפור, מה קרה פה בעשור האחרון, איפה מצאנו את עצמנו ערב הקורונה, מה הייתה תפיסת הפתרון שלנו בגל הראשון, ומשם אנחנו נוכל לדבר על היערכות לקראת ההמשך.

עופר רימון: אני רוצה להזכיר לכולם שבסוף פברואר הייתה כאן קבוצה של צליינים מדרום קוריאה שחזרו לדרום קוריאה והתברר שהם נושאים את הנגיף.

עופר רימון: אחרי שמשרד הבריאות פרסם את המקומות שהם שהו בהם, בתי הספר הראשונים התחילו להיסגר, בסוף פברואר.

עופר רימון: שלושה בתי ספר.

עופר רימון: לבתי הספר האלה אנחנו נתנו פתרונות נקודתיים.

עופר רימון: במקביל, ראינו שהעסק הזה מתרחב ובנינו את תפיסת הפתרון למקרה שכל המערכת תושבת.

עופר רימון: תפיסת הפתרון שבנינו נבנתה על כל המהלכים שעשינו בעשור האחרון, כשהראשון שבהם הוא הדוח שהציגו כאן, דוח מבקר המדינה.

עופר רימון: אני בדיוק נכנסתי אז למשרד, ספטמבר 2009, והובלתי את תוכנית התקשוב הלאומית הראשונה.

עופר רימון: גדעון סער היה אז שר החינוך וד"ר שמשון שושני היה מנכ"ל משרד החינוך.

עופר רימון: נבנתה אז תפיסה של התאמת מערכת החינוך למאה ה-21, ובמרכזה תקשוב בתי הספר.

עופר רימון: הרעיון של תקשוב בתי הספר נשען על חמישה רכיבים.

עופר רימון: הראשון זה כמובן תשתיות.

עופר רימון: להכניס פנימה תשתיות שמאפשרות לבית הספר לעבודה בצורה מתוקשבת.

עופר רימון: הדבר השני זה התחזוקה, הדבר השלישי זה בסיס הכוח האנושי, שזה רכז תקשוב בכל בית ספר, הדרכה בבתי ספר, פיתוח מקצועי של עובדי הוראה ושל מנהלים וצוותי ניהול.

עופר רימון: כי אי אפשר להכניס את התקשוב בלי לטפל בגורם האנושי, שהוא הגורם המכריע.

עופר רימון: מעבר לזה, העמדנו לבתי הספר תשתיות למידה וניהול דיגיטליות, כי הרעיון שלנו היה להפוך את בתי הספר למתוקשבים גם מבחינה פדגוגית וגם מבחינה אדמיניסטרטיבית.

עופר רימון: לבתי הספר הועמדו תשתיות לתקשורת בין המורים לתלמידים, לניהול, וגם היצע מאוד מגוון של תוכן דיגיטלי שנשען על ספקי תוכן דיגיטלי, שאנחנו מאפשרים לבתי הספר לרכוש אותו.

עופר רימון: בשנת 2014 הסתיימה קדנציה והתקציב שלנו קוצץ ב-50%, אבל אנחנו לא אמרנו נואש.

עופר רימון: היינו במצב שתקשבנו 1,200 בתי ספר מתוך 3,600, ועשינו ארכיטקטורה מחודש לתוכנית, גם בגלל שהתקציבים קוצצו בחצי וגם בגלל שהטכנולוגית השתנו ונכנס מאוד חזק הנושא של טכנולוגיית ענן.

עופר רימון: הפכנו את כל התוכנית לתוכנית שמבוססת על טכנולוגיות ענן, מה שאיפשר לנו לתת יותר מענים מרכזיים ולתקשב עוד בתי ספר, אבל לא מתקציב תוספתי אלא מתקציבי המשרד עצמו.

עופר רימון: הקצב ירד ומצאנו את עצמנו ערב הקורונה עם 1,900 בתי ספר מתוקשבים מתוך 3,600, אבל כשיש גם בשורה טובה של הרבה יותר מענים מרכזיים.

עפר שלח: למה הכוונה כשאתה אומר בית ספר מתוקשב?

עפר שלח: בבית ספר שאיננו מתוקשב אין אפשרות ללמד בלמידה מרחוק?

עופר רימון: לא.

עופר רימון: בעולם כבר הבינו מזמן שהתפקיד של מערכת חינוך הוא להניח את התשתיות הנכונות בתוך בית ספר.

עופר רימון: זה כמו כבישים.

עופר רימון: ברגע שיש לך כביש המכוניות כבר עולות עליו, אבל אתה חייב להניח את התשתיות שיאפשרו את זה.

עופר רימון: להניח תשתיות ללמידה מרחוק זה קודם כול מחשב לכל מורה, אינטרנט שמגיע עד בית הספר ופריסת אינטרנט בתוך בית הספר, גם קווי וגם אלחוטי.

עופר רימון: זה גם מצריך יכולת לתחזק את כל המערכת.

עופר רימון: אתה גם צריך אדם שמרכז את העניין ומומחה בעניין, אנחנו קוראים לזה רכז תקשוב, שהוא אחד המורים בבית הספר.

עופר רימון: זה גם מצריך להנגיש להם תשתיות אפליקטיביות.

עופר רימון: כלומר, על הדברים הפיזיים יש תשתיות אפליקטיביות שעליהן רצים התכנים.

עופר רימון: בנוסף, צריך תוכן דיגיטלי עשיר.

עופר רימון: והדבר הכי חשוב – להכשיר את צוות ההוראה לעבוד עם הדברים האלה.

עופר רימון: אם למשל אני לא הייתי יודע שהסיבה שאתם לא שומעים אותי היא כי המארח לא פתח לי את המיקרופון, ואם המארח לא יודע לפתוח לי את המיקרופון – זאת דוגמה קטנה לחוסר כשירות.

עופר רימון: אבל זה לא נגמר בזה, זה עוד המון דברים, אני לא איכנס לזה.

עפר שלח: אני חוזר לשאלה.

עפר שלח: לפי מה שאתה אומר, 1,700 מתוך 3,600 בתי ספר הם בתי ספר שהרכיבים השונים של התשתית הזאת לא נמצאים אצלם.

עפר שלח: האם בתי הספר האלה יכולים ללמד מרחוק?

עופר רימון: למידה מרחוק זה מצב שאתה נמצא באינטרקציה בין המורה לתלמידים.

עופר רימון: בתקופת הקורונה כל בתי הספר היו בקשר עם התלמידים שלהם.

עופר רימון: אבל רמת הקשר משתנה לפי היכולת של בית הספר.

עופר רימון: יש לנו הרבה בתי ספר במגזר החרדי שעשו למידה מרחוק.

עופר רימון: המורה העלה בפודקאסט משימות לתלמידים, יש שם הרבה תלמידים מאוד ממושמעים, והיית רואה בית של שישה ילדים, בלי מחשבים ובלי אינטרנט, וכל ילד יושב בפינה שלו, שומע בטלפון את ההנחיות איזה עמודים הוא צריך לקרוא ואיזה שאלות הוא צריך לעשות, והוא באמת עשה את זה.

עופר רימון: האם זאת תקשורת ברמה שאתה נמצא בתוך חדר סינכרוני או ברמה שאתה עובד על מערכת שיש לה גם מערכת LMS, שגם נותנת למורה חיווי על מה שהתלמיד עושה?

עופר רימון: לא, זה לא ברמה הזאת.

עופר רימון: אבל האם יש שם למידה מרחוק?

עופר רימון: יש.

עופר רימון: כי המורה נמצא במקום אחד, התלמיד נמצא במקום אחר, ובכל זאת התלמיד לומד.

עופר רימון: אבל אני רוצה לחזור לסקירה ולהציג את תמונת המצב.

עופר רימון: ערב הקורונה אנחנו עומדים על 1,900 בתי ספר מתוקשבים ועם הרבה פתרונות מרכזיים, שאני אעבור עליהם במהירות.

עופר רימון: יש לנו פורטל מרכזי שיש בו מעל 20,000 פריטים.

עופר רימון: הכנסנו את הנושא של תוכנות ניהול פרטיות, שהקפיצו לנו את כל העניין של ניהול אדמיניסטרטיבי.

עופר רימון: בנינו תפיסת שירות שבה יש לנו תקשורת עם מנהלים דרך פורטל שבו הם מקבלים את כל ההנחיות, מוקד טלפוני, ומשם ליחידות המקצועיות, כאשר הכול מנוהל במערכת MLS.

עופר רימון: הכנסנו מאוד חזק בשנים האחרונות סביבות ענן.

עופר רימון: יש שתי סביבות ענן חינוכיות מרכזיות בעולם, אחת של מיקרוסופט ואחת של גוגל, שנבנו במיוחד עבור חינוך והן נותנות שלל מענים.

עופר רימון: "אקדמיה ברשת" זה פרויקט שבו אנחנו מכניסים מומחים לכל הכיתות באונליין.

עופר רימון: יש קורסים ברשת לפיתוח "לומד עצמאי": אנחנו יותר ויותר נכנסים לעניין שהמורה נותן לתלמידים קורס, התלמידים לומדים את הקורס, והמורה הופך להיות מכוון, התומך, זה שדוחף את התלמידים.

עופר רימון: זאת תפיסה חדשה, ואני חושב שאנחנו אחת המערכות המתקדמות בעולם מבחינת התפיסה הזאת.

עופר רימון: בנוסף, הכנסנו מערכת לשירותים פרטיים אונליין בחינם.

עופר רימון: ערב הקורונה גם היה לנו מחקר שה-OECD עשה, מחקר TALIS, שפורסם ב-2019.

עופר רימון: המחקר אמר את הדבר הבא.

עופר רימון: במדינת ישראל 53% מהמורים מדווחים לנו שהם כבר משלבים את הנושא של למידה דיגיטלית מרחוק בשגרה בצורה מאוד גבוהה.

עופר רימון: זה הממוצע של ה-OECD.

עופר רימון: הם אמרו שמדינת ישראל היא המדינה שעשתה את הקפיצה הגדולה ביותר לעומת המחקר הקודם, שהיה ב-2013.

עופר רימון: אנחנו לקחנו את המחקר שלהם ודחפנו אותו לתוך המערכת שלנו, כדי לבדוק מה ההשפעות שאנחנו רואים.

עופר רימון: העברנו את אותן שאלות, ומצאנו ככה:

עופר רימון: שבתי הספר בתוכנית התקשוב זה בעצם 68%.

עופר רימון: כלומר, הם נמצאים 15% יותר מהממוצע של מדינת ישראל.

עופר רימון: ובתי הספר הלא מתוקשבים נמצאים באזור ה-28%, שזה שיפור לעומת המחקר הקודם, שיפור קטן.

עופר רימון: במילים אחרות, אם כל בתי הספר היו מתוקשבים – כלומר, אם היינו עושים את מה שרצינו והתקציב לא היה מקוצץ – אני מאמין שהיינו היום בין עשר המדינות המובילות בעולם בתחום הלמידה הדיגיטלית.

עופר רימון: לצערי אנחנו נמצאים כרגע במקום טוב באמצע.

עופר רימון: כל הדברים האלה היו הרקע לבניית תפיסת הפתרון.

עופר רימון: בסוף פברואר היו כמה בתי ספר סגורים, ואמרו לנו לבנות תוך שבועיים תפיסת פתרון.

עופר רימון: בנינו תוך שבועיים תפיסת פתרון ועלינו איתה באמצע מרץ.

עופר רימון: תפיסת הפתרון שלנו כללה חמישה רכיבים מרכזיים.

עופר רימון: הדבר הראשון, סדר יום לימודי.

עופר רימון: העברנו את המסר למורים: לא משנה מה יהיה, לא משנה מה יקרה, לכל תלמיד תהיה מסגרת למידה.

עופר רימון: אתם צריכים להבין שהעניין של סדר יום לימודי הוא גם יסוד מאזן.

עופר רימון: זה לא שאתה אומר להם עכשיו להיכנס חמש שעות לזום, זה לא ריאלי, זה מתיש את כולם וגם לא לכל הילדים יש את האפשרות הזאת.

עופר רימון: אז אתה מאזן את זה.

עופר רימון: אתה אומר להם, תיכנסו עשר דקות לשיעור זום, ניתן לכם משימות, לכו לסביבה דיגיטלית, תעשו את המשימה הזאת והזאת, תחזרו, תקראו את הספר וכן הלאה.

עופר רימון: זה הציר שמנהל לנו את הלמידה.

עפר שלח: מי עיצב את תפיסת ההפעלה הזאת?

עפר שלח: הרי זה לא רק עניין של יכולות דיגיטליות, יש פה גם תשומה פדגוגית מאוד גדולה.

עפר שלח: הרי כמו שאתה אומר, ילד לא יכול לשבת חמש שעות מול הזום, בטח כשהוא בבית וכל הגירויים האחרים נמצאים סביבו.

עפר שלח: מי עיצב את התפיסה שאומרת איך זה צריך להיות?

עופר רימון: אני תכללתי את התפיסה, ואיתי היה צוות מאוד חזק.

עופר רימון: קודם כול, היה מנכ"ל שנתן הנחיות, והיה צוות שסייע לי.

עופר רימון: מירי שליסל, יו"ר המזכירות הפדגוגית, ועוד 40 מפמ"רים סייעו לנו לחדד את העניין בכל מקצוע.

עופר רימון: המינהל הפדגוגי וכמובן מנהלות אגפי הגיל – אורנה פז, מנהלת אגף לחינוך קדם-יסודי, אתי סאסי, מנהלת אגף לחינוך יסודי, ודסי בארי, מנהלת אגף לחינוך על-יסודי.

עופר רימון: עינב לוק, מנהלת אגף שפ"י, שעזרה לנו להכין חומרים על שיח מכבד ברשת.

עופר רימון: כל צוות אבטחת המידע שלנו, שנתן כללים איך לא יהיה לנו פוגרום בתוך החדרים הווירטואליים.

עופר רימון: ועוד ועוד.

עופר רימון: משרד שלם.

עופר רימון: אני מייצג פה את כל הצוות האדיר והמדהים הזה.

עופר רימון: אבל יותר מזה, אני לא רק מייצג אותם, אני מייצג גם את מורי מדינת ישראל.

עופר רימון: עשינו סקר בקרב 300 מנהלים ו-1,200 מורים.

עופר רימון: לקחנו מדגם מייצג של בתי ספר מכל המגזרים, כולל בדואי בדרום, ומכל שלבי הטיפוח.

עופר רימון: מכל בית ספר דגמנו ארבעה מחנכים, ואת כולם שאלנו את אותן שאלות.

עופר רימון: לגבי כל רכיב בתפיסת הפתרון שאלנו האם השתמשתם, האם לא השתמשתם, איך זה עבד.

עופר רימון: בעניין מערכת שעות ניסינו, אבל כמעט ולא מצאנו מנהל שבית הספר שלו לא נתן מערכות שעות.

עופר רימון: יש לנו דוגמאות של אלפי מערכות שעות.

עופר רימון: ומה אני רוצה להגיד לך בזה?

עופר רימון: יש דבר שכואב לי.

עופר רימון: אתה יודע, מדינת ישראל פרגנה לרופאים ולאחיות, ובאמת כל הכבוד, הם עשו עבודה נהדרת.

עופר רימון: אפילו היה מטס בשמיים.

עופר רימון: אבל לא שמעתי מישהו אחד שפרגן למורים ולמנהלים במדינת ישראל.

עופר רימון: אני הייתי איתם בתקופה הזאת יום-יום.

עופר רימון: מורי מדינת ישראל עבדו קשה, הזיעו, לא ויתרו, גם כשהם לא ידעו אם הם יקבלו על זה שכר בזמן שהיו דיונים עם האוצר, שהיה להם רעיון שאולי הם לא יקבלו שכר וכו'.

עופר רימון: אנחנו יצאנו למערכת כשכל המפקחים שלנו בחל"ת, כל המדריכים שלנו בחל"ת, והמורים, לא ברור אם הם בחל"ת או לא והאם הם מקבלים תשלום או לא.

עופר רימון: ולמרות זאת, לא עניין אותם כלום, הם לימדו.

עופר רימון: ואני אגיד מה מפריע לי.

עופר רימון: ויקו אטואן עשה סדרה על למידה מרחוק.

עופר רימון: בגלל שהיו כל כך הרבה רעשים, הוא שואל אותי אם אני מגדיר את זה כהצלחה או כישלון.

עופר רימון: שאלתי אותו, תגיד, איפה אתה גר?

עופר רימון: הוא אומר לי, במיתר.

עופר רימון: שאלתי אותו כמה ילדים יש לך.

עופר רימון: שאלתי אותו, הילדים שלך היו בתהליך למידה?

עופר רימון: הוא אומר לי כן.

עופר רימון: הוא אומר לי, אני עבדתי מאוד קשה, אבל כל פעם שנכנסתי לבית כל אחד ישב בפינה ולמד.

עופר רימון: אמרתי לו, תגיד, זה קרה בגללך או בגלל אשתך?

עופר רימון: הוא אומר לי, לא, זה עבודה של המורים שלהם.

עופר רימון: אז אני אומר לכל אחד: לפני שאתם מבקרים, תחשבו מה קרה אצלכם בבית.

עופר רימון: הילדים למדו, וזה הישג שאני לא חושב שהרבה מערכות חינוך יכולות להתגאות בו.

עפר שלח: הדברים נאמרו ונשמעו.

עפר שלח: אני מטבעי מתקשה בפרגון, אז הבאתי את חברת הכנסת אורלי פרומן, שהיא הרבה יותר טובה בזה ממני.

עפר שלח: אורלי, בבקשה.

אורלי פרומן: בוקר טוב, עופר יקירי, אחד הטובים במשרד החינוך.

אורלי פרומן: אני רוצה להתחבר לנקודה האחרונה שלך, לעניין המורים.

אורלי פרומן: רק בשבוע שעבר היה בוועדת החינוך של הכנסת דיון על מעמד המורה.

אורלי פרומן: כל הדיון הזה החל מהמקום המאוד מפרגן.

אורלי פרומן: אני יודעת שהייתה הרבה ביקורת כלפי המערכת, ולפעמים לא עושים הפרדה בין הניהול הכללי של התהליך הזה לבין המורים כפרטים, שבאמת עשו עבודת קודש.

אורלי פרומן: אבל הדיון במעמד המורה כן היה ממקום של הערכה לעומת חוסר ההערכה החברתית והמעמד החברתי שלהם במדינה, על כל המשתמע מכך.

אורלי פרומן: כך שאני מבינה מאוד את מה שאתה אומר.

אורלי פרומן: ואתה גם צודק, לא שמענו את ראש הממשלה עומד קבל עם ואומה ומודה לאנשי החינוך בכל המסגרות על התקופה המאוד ארוכה שהמערכת הייתה סגורה והם היו שם.

אורלי פרומן: הם היו שם, אדוני היושב-ראש, הרבה מעבר להוראה.

אורלי פרומן: הם היו שם בבעיות אישיות, בבעיות משפחתיות, הם היו שם בשיחות עם ההורים, והם גם לימדו והפנו ללמידה.

אורלי פרומן: עופר, יש לי שאלות.

אורלי פרומן: האם יש הבדל ברמת התפקוד בלמידה המקוונת בין בתי הספר היסודיים, חטיבות הביניים והעל-יסודיים?

אורלי פרומן: איך אתם מתגברים על הפער הדיגיטלי המאוד משמעותי במגזר הערבי והמגזר הבדואי?

אורלי פרומן: יש אוכלוסיות שלמות שכבר לא לומדות מספר חודשים כי אין איך להגיע אליהן והם לא מגיעים לבתי הספר, כאשר בית הספר של החופש הגדול קצת מקרטע גם הוא.

אורלי פרומן: ומה התוכנית לעתיד המאוד קרוב, לעוד כחמישה שבועות, כששנת הלימודים אמורה להיפתח?

אורלי פרומן: מה הדפ"אות השונות שיש לכם, בין אם המערכת תיפתח כסדרה ובין אם נהיה בקצה השני, שבו כולם לומדים באופן מקוון, כולל האפשרויות שבאמצע?

עופר רימון: לפני שאני אענה לאורלי אני רוצה להגיד עוד שני דברים.

עופר רימון: דיברתי על כך שתפיסת הפתרון נשענה על חמישה דברים, וציינתי את הרכיב הראשון, סדר יום לימודי - - -

עפר שלח: עפר, יש עוד לא מעט אנשים ואנחנו רוצים להיות במבט צופה קדימה.

עפר שלח: אני מבין את הצורך להסביר את הדברים, אבל בוא נתקדם.

עופר רימון: אם לא מעניין אותך לשמוע איך תוך שבועיים הקמנו מערכת שידורים של משרד החינוך עם 26 ערוצים בעברית ובערבית, כאשר כל חברות הטלוויזיה התגייסו, אז אני אדלג על זה.

עפר שלח: תשמע, אני פוליטיקאי, לא עובדים עליי עם התרגילים האלה.

עפר שלח: בזה אני יותר טוב ממך...

עופר רימון: אני בטוח...

עופר רימון: אם נסתכל על האתגרים שלנו, הייתי אומר שהצלחנו להחזיק את המערכת בשיניים במהלך הקורונה, אבל זה לא מספיק.

עופר רימון: לא דיברנו על למידה אפקטיבית, ולשם אורלי חותרת.

עופר רימון: יש המון מחקרים שמדברים על מתי למידה דיגיטלית היא אפקטיבית ומתי לא.

עופר רימון: כמובן שהתארגנות תוך שבועיים לא יכלה לתת לנו אפשרות לעשות בדיקת אפקטיביות, אבל המערכת כן צריכה ללכת לכיוון של למידה אפקטיבית.

עופר רימון: אם אתה תתקשב את כל בתי הספר, אתה תהפוך להיות בתוך העשירייה הראשונה בעולם בתחום התקשוב.

עופר רימון: אם נצליח לפצח איך לעשות את זה בצורה אפקטיבית נהפוך להיות המדינה המובילה בעולם וכולם יבואו לכאן להבין איך עושים את זה.

עופר רימון: אנחנו היום נמצאים בהזדמנות חד-פעמית, ואם באמת הייתה כאן איזושהי התגייסות והבנה שאנחנו בתקופה מטורפת.

עופר רימון: ..

עופר רימון: בחיים לא חוויתי דבר כזה, התחושה שמערכת שלמה היא וירטואלית, היא בענן, ואתה צריך לנהל את האירוע הזה – אני אפילו לא יכול להסביר כמה זה קשה כשכל הידיים שלך קשורות מאחורי הגב, כש-1,700 בתי ספר לא מתוקשבים, כשאין לך פריסת אינטרנט נכונה ומהודקת, כאשר אין לך סינכרוניזציה בין חדר וירטואלי לבין מערכת הניהול הבית-ספרית.

עופר רימון: אבל אני אומר לך כאן

עופר רימון: שאם תהיה החלטה של משרד האוצר ללכת עם ההצעה שמשרד החינוך הציע, אם תהיה החלטה במדינה שעוזבים את הכול ונותנים לחינוך לעוף קדימה.

עופר רימון: ..

עופר רימון: אני חושב שאנחנו נמצאים בתקופה שהיא הזדמנות, הזדמנות לעשות קפיצה שלא חלמנו עליה ולהוביל את המערכת לעידן חדש.

עפר שלח: אני מסכים איתך לחלוטין, אבל בוא נלך דבר-דבר.

עפר שלח: תכף גם נעלה את נציגי הנהגת ההורים וארגונים וכאלה ואחרים והבעיות יוצגו אחת אחרי השנייה.

עפר שלח: אבל בראייה קדימה ל-1 בספטמבר, איך אתם מתכוונים להתמודד עם הפערים האלה, שאת חלקם אורלי הציגה?

עופר רימון: מאוד פשוט.

עופר רימון: אם ייתנו לנו תקציב ל - - -

אורלי פרומן: דבר במספרים.

עפר שלח: מה הניח משרד החינוך מול משרד האוצר?

עפר שלח: איזה סכום?

עופר רימון: אני לא נמצא בתוך המשאים ומתנים האלה.

עפר שלח: אבל אתה בקיא בתחום.

עפר שלח: קודם כול, האם זה אפשרי לתקשב ככה חצי ממערכת החינוך?

עפר שלח: ואם כן, על איזה סכום אנחנו מדברים?

עופר רימון: כמו שהבנת מהסקירה לאחור, הצרכים הם אדירים ותקשוב זה דבר יקר.

עופר רימון: אבל צריך לעשות את הפעולות הנכונות כדי להיות אפקטיביים.

עופר רימון: יש צוות מאוד גדול במשרד שעובד על זה.

עופר רימון: דרך אגב, זה לא רק צרכים ללמידה מרחוק, אתה גם אולי תרצה לפצל גן או תרצה שתהיה עוד סייעת.

עופר רימון: יש המון צרכים.

אורלי פרומן: אבל אנחנו ערב תקציב המדינה, ערב פתיחת שנת הלימודים, בטוח שמתם נייר לאוצר.

אורלי פרומן: זה בסדר אם אין לך את הנתונים כרגע, אבל בינתיים תבקש מהחבר'ה שלך לברר בחשבות על מה מדובר.

אורלי פרומן: על איזה סכום אנחנו מדברים כדי להביא את כל 3,600 בתי הספר למצב שהם יוכלו להיות מתוקשבים ויהיו להם את כל האמצעים ללמידה מקוונת כמו שצריך?

עופר רימון: מדובר על סכומים מאוד גדולים, מאות מיליוני שקלים.

עופר רימון: למיטב ידיעתי המסמך כן הונח באוצר ולמיטב ידיעתי יש דיונים בעניין הזה.

עופר רימון: למיטב הבנתי ראש הממשלה ושר האוצר מבינים את הצרכים האלה, אבל מי שמוביל את הדבר הזה זה שר החינוך.

עופר רימון: הוא מוביל את כל המהלך הזה מלמעלה.

עופר רימון: אני חייב להגיד לכם שאני לא ראיתי הרבה אנשים שמגיעים למשרד כל כך חדורי מוטיבציה ומבינים כל כך מהר את הבעיה ונותנים לנו לעבוד ולעשות את זה.

עופר רימון: זה המסר שעובר כרגע בכל משרד החינוך, מלמעלה ועד אחרון החיילים.

עופר רימון: ואם לסכם את כל הסקרים שעשיתי, אני שומע את כל המורים בשטח אומרים: תנו לנו להמשיך את הלמידה מרחוק, נכנסנו למחוזות חדשים שלא הכרנו.

עופר רימון: בתקופה הזאת, במשך חודש, יותר מ-110,000 עובדי הוראה עברו השתלמויות והדרכות שלנו.

עופר רימון: בדרך כלל כשאתה נותן הדרכה מתוקשבת זה כמו בן אדם שעומד ליד הים: אתה יכול ללמד אותו לשחות, והוא יכול או להקשיב או לא להקשיב.

עופר רימון: אבל אם הוא בתוך הים והוא צריך להינצל אז הוא יקשיב לך טוב מאוד.

עופר רימון: זה המצב שהמורים היו בו.

עופר רימון: אלה לא היו הדרכות של עקרונות וכו'.

עופר רימון: אלה היו הדרכות של "יש לי בעיה, אני פותח חדר room, הוא לא נפתח, מה לעשות?".

עופר רימון: ואני אומר לכם, בשלושה חודשים המערכת התקדמה כמו בשלוש שנים.

עופר רימון: ובגלל זה אני רוצה להגיד שיש לנו פה הזדמנות חד-פעמית.

עפר שלח: אני עוצר אותך.

עפר שלח: תכף אני עושה סבב בין שאר הגורמים, אבל לסיום אני רוצה לשאול אותך האם יש איזשהו מדד שאומר איפה ההישגים של מערכת החינוך נמצאים יחסית לשנה רגילה?

עפר שלח: זאת אומרת, כמה הרווחנו או כמה הפסדנו מכך שחצי משנת הלימודים הייתה בתנאים של למידה מרחוק חלקית או מלאה?

עפר שלח: האם בסופו של דבר התלמידים שלנו נמצאים באותו מקום שהם היו לו השנה הזאת הייתה שנה רגילה?

עופר רימון: עפר, אני בעצמי ביצעתי הרבה מאוד סקרים בתחום החינוך.

עופר רימון: השאלה היא מה אתה בודק.

עופר רימון: להגיד כמה השתמשו במערכת שעות למשל, את זה אני יודע להגיד.

עופר רימון: אבל לעשות מחקר אפקטיביות זה דבר שאי אפשר לעשות במצב כזה, וגם אין מדינה בעולם שעשתה מחקר אפקטיביות, כי למחקר אפקטיביות אתה צריך שלושה דברים.

עופר רימון: אחד, אתה צריך לשלוט על המשתנה.

עופר רימון: פה אין לך שום משתנה שאתה מסוגל לשלוט עליו, כי כמות השינויים שקרו תוך שבועיים היא צונאמי שלא חווינו כמוהו.

עופר רימון: דבר שני, כדי לתכנן מחקר אפקטיבי המינימום שאתה צריך זה זמן להכין את המחקר.

עופר רימון: ודבר שלישי, זה לא ריאלי לעשות את זה כשילדים והורים בבית ולאף אחד לא ברור איפה אנחנו עומדים, האם בכלל הם יקבלו שכר או לא, האם הלמידה היא חובה או לא וכן הלאה.

עופר רימון: אל תשכח שכשיצאנו לדרך שום דבר כזה לא הוגדר, רק אמרו שעובדי ההוראה יוצאים לחופש עד סוף חופשת פסח וכשהם יחזרו מחופשת פסח "נחשוב מה לעשות".

עופר רימון: ואז פתאום מצאת את עצמך במצב שכולם בחל"ת.

עופר רימון: אז מה, אז אתה תבדוק אפקטיביות כשאומרים לכל המורים שלך שהם בחל"ת?

עופר רימון: ובכל זאת, אני אומר לך, הם עבדו לגמרי.

עפר שלח: להבנתכם, מסקרים רנדומליים שאתם עושים, משיחות שלכם, אתה יכול לומר אם בתי הספר השלימו את תוכנית הלימוד של שנה רגילה?

עופר רימון: לא, ממש לא.

עפר שלח: ולגבי התוצאות של המבחנים וכן הלאה, האם זה נותן לכם איזושהי אינדיקציה חלקית - - -

עופר רימון: קודם כול, עשינו שינוי בבגרויות ולכן קשה למדוד את זה, כי אתה שינית את כלי המדידה.

עופר רימון: התלמידים סיימו את הבגרויות האחרונות לפני זמן מאוד קצר, ועוד יש תהליך אצלנו של קבלת כל הנתונים, וחוץ מזה יש מועדי ב', מועד חורף, ורק אז אנחנו משקללים את שיעור הזכאות לבגרות.

עופר רימון: אבל ההערכה שלי היא שבנושאים האלה לא תהיה פגיעה.

עופר רימון: יש לנו למשל את אגף שח"ר, שזה כל הכיתות לתלמידים מאוכלוסיות בסיכון.

עופר רימון: מדובר על כיתות מב"ר, כיתות אתגר.

עופר רימון: יש לנו בערך 20,000 כיתות כאלה, כיתות קטנות, כיתות של התלמידים אולי הכי חשובים לנו במערכת.

עופר רימון: יצאנו למבצע, לקחנו את כל הנושאים לבגרות, התמקדנו בבגרות, וידאנו שכל מורה בכיתות האלה יודע לעבוד בזום.

עופר רימון: אני חושב שזאת אחת ההכנות האפקטיביות ביותר; אתה ממוקד, אתה עם התלמיד, אתה רואה את כל התלמידים, אתה יכול להקצות משימות ולחזור.

עופר רימון: ושם אני וידאתי ממש באופן אישי שכל הכיתות נמצאות בתהליך של למידה וירטואלית ושיש את כל הכלים לעשות את זה.

עופר רימון: ואל תשכח שאמרתי שיש לנו גם מערכת לשיעורים פרטיים לתלמידים, שיודעת להכיל עשרות אלפי תלמידים עם מורים שנותנים להם שיעורים אונליין.

עופר רימון: וגם יש לנו עוד הרבה כלים דיגיטליים.

עופר רימון: כך שהרבה פעמים המצב הזה אפילו יותר טוב מבית הספר, כי בבית הספר אין לנו מצב שלכל ילד יש מחשב.

עפר שלח: אני רוצה לעצור בשלב הזה ולעבור להנהגת ההורים הארצית.

עפר שלח: זאב גולדבלט, מנכ"ל עמותת ההורים הארצית, איתנו?

זאב גולדבלט: אני איתכם, אבל אני מבקש שמי שיישא את הדברים מטעמנו יהיה מרום שיף.

עפר שלח: לכבוד לי.

עפר שלח: בבקשה.

עפר שלח: שמעתם את הנושאים שהעלינו, שמעתם את התשובות הכלליות ממשרד החינוך.

עפר שלח: תנו לנו את הלקחים העיקריים שלכם משנת הלימודים שהסתיימה ומה הדברים הכי חשובים לקראת שנת הלימודים הבאה.

מרום שיף: אני רוצה בתחילת דבריי להתייחס לאחד המשפטים שעופר רימון אמר בתחילת דבריו.

מרום שיף: אני חושב שהוא צודק, באמת נעשה מאמץ אדיר על ידי משרד החינוך, על ידי המורים, להצליח בלמידה מהבית.

מרום שיף: אבל לצערי החוויה שאנחנו חווינו בתור הורים היא חוויה של כישלון.

מרום שיף: וככל שאנחנו יורדים בשכבות הגיל אנחנו רואים שזה לא עבד, וזה גם לא יעבוד בגני הילדים ובחינוך המיוחד.

מרום שיף: והשאלה היא למה, למרות המאמץ האדיר שהיה פה, מאמץ שאי אפשר לתאר אותו של המון גורמים, כולל משרד החינוך, הגענו בסופו של דבר לסיטואציה שהתחושות שלנו הן לגמרי הפוכות ממה שנאמר.

מרום שיף: אנחנו רואים בתהליך הזה שוני בין מוסד חינוכי אחד לשני, בין קהילות שונות, ולכן, כדי להצליח בלמידה הזאת חייבים לתת אוטונומיה למנהלי בתי הספר, בשילוב הקהילה.

מרום שיף: אחרת אנחנו לא נצליח, כי אי אפשר להתייחס למדינת ישראל כאל מקשה אחת.

מרום שיף: צריך להבין שהדבר הזה הולך ללוות אותנו בכל השנה הקרובה וכנראה גם בעתיד, ויש כמה נקודות בסיסיות בעניין הזה.

מרום שיף: אחת, הלמידה מתקיימת מהבית, וזאת למידה שתלויה במשקי הבית והיכולות שלהם – האם יש מכשיר קצה, מה הזמינות של ההורים בגיל הצעיר, מה סביבת הלמידה וכן הלאה.

מרום שיף: צריך להבין שלמידה מהבית מגדילה פערים בין אוכלוסיות שונות, בהתאם למצב הסוציו-אקונומי, השכלת ההורים והמעורבות שלהם בלמידה.

מרום שיף: לכן צריכים להבין שאי אפשר לעבוד רק בלמידה מהבית אלא צריך לשלב אותה בלמידה פיזית בתוך מערכת החינוך.

מרום שיף: אני עובר לפן הטכנולוגי.

מרום שיף: אני לא אתייחס לבתי הספר אלא דווקא לנתונים של ההורים, של המשפחות.

מרום שיף: ב-25% מבתי האב בישראל אין מכשירי קצה בכלל ואין תשתית תואמת.

מרום שיף: ב-50% נוספים אין מכשירי קצה שיאפשרו למידה של כלל הילדים באותו בית אב, בדגש על החברה הערבית.

מרום שיף: אם רוצים להצליח בזה צריך להקטין את הפערים ולראות איך מוצאים לזה פתרון.

מרום שיף: מדובר באמת על מספרים עצומים עם מחסור במכשירי קצה, שבלעדיהם אי אפשר לעשות את הדבר הזה.

מרום שיף: צריכים, כמו שעופר אמר, להעביר הכשרות לצוותי החינוך.

מרום שיף: צריך לעשות השתלמויות מואצות בחודשי הקיץ כדי להתכונן לשנת הלימודים הבאה, אחרת לא נצליח בדבר הזה.

מרום שיף: גם צריך לתת הכשרות להורים ולתלמידים, כי גם ההורים והתלמידים לא תמיד מוכנים ללמידה מהבית.

מרום שיף: זאת למידה שונה לחלוטין במהותה ותפיסתה מהלמידה שרגילים אליה בבתי הספר.

מרום שיף: אם להתייחס למגזרים אחרים, צריך להבין שבחברה הערבית ובחברה החרדית המצב לא דומה לשאר וזה לא נעשה אותו דבר.

מרום שיף: בחברה החרדית היה שימוש במרכזיות ובהקלטות למשל.

מרום שיף: חייבים לעשות דיפרנציאציה בין כולם, אחרת זה פשוט לא עובד.

מרום שיף: כמו שעופר אמר, אני חושב שחייבים לייצר קובץ מסודר שיכיל מדיניות והנחיות ברורות לתרחישים אפשריים, כולל זמני יישום ריאליים לביצוע ההנחיות.

מרום שיף: וכמובן צריך לתקצב בהתאם ולתת מראש את הפתרונות לדברים האלה ולא רק תוך כדי תנועה.

עפר שלח: מרום, לפחות במצב הבריאותי הנוכחי הלמידה אמורה להיות בחלקה בבתי הספר ובחלקה בלמידה מרחוק.

עפר שלח: האם אתם מבינים איך זה הולך להיראות?

עפר שלח: האם אתם שותפים בעיצוב של איך שזה הולך להיראות?

עפר שלח: נניח אני הורה לילד בכיתה ו', האם אתה יכול לתאר לי איך ייראה עולמו הלימודי של הילד שלי ב-1 בספטמבר?

מרום שיף: אנחנו מנהלים שיחות רבות עם משרד החינוך, אנחנו שותפים לתת-ועדות שמתעסקות בצורת הלמידה ב-1 בספטמבר.

מרום שיף: עם זאת, לפחות לגבי בתי הספר היסודיים יש בינינו מחלוקת עצומה לגבי איך הלמידה שם אמורה להיראות.

מרום שיף: אנחנו עכשיו מנסים להגיע לפתרון לגבי השאלה מה אמור להיות בבית הספר היסודי, כי שם יש הבדל עצום בין התפיסה שלנו לבין התפיסה של משרד החינוך.

מרום שיף: אני מאוד מקווה שנגיע לפתרון.

מרום שיף: ברשותך אני רוצה להגיד שיש נושא שאני עדיין לא מבין מה הולך לקרות בו.

מרום שיף: מדובר בדבר מאוד קריטי בעיניי: ילדים למשפחות בסיכון, משפחות שאו הילד או בן משפחה בדרגה ראשונה לא יכול להגיע לבית הספר.

מרום שיף: איך אנחנו הולכים ללמד את אותם ילדים שיישארו בבית?

מרום שיף: פה אין אפשרות אחרת מלבד הבית.

מרום שיף: צריך להבין איך במקרים האלה אותה מורה מלמדת בשלב הפיזי את הכיתה בזמן שאותו ילד שיושב בבית גם לומד.

מרום שיף: צריך להבין שלא מדובר פה על עשרה ילדים במדינת ישראל, מדובר כנראה על אלפי ילדים, על ילד או שניים בכל כיתה או שכבה.

מרום שיף: זה הרבה מאוד ילדים, וחייבים להתייחס אליהם ולתת להם פתרון.

מרום שיף: אני עוד לא שמעתי את הפתרון המושלם לזה - - -

עפר שלח: יהיו לנו נציגים שיתייחסו לנושא הספציפי הזה בהמשך.

עפר שלח: אני רוצה לדבר איתכם על המסה הגדולה.

עפר שלח: אמרת שיש לכם מחלוקת לגבי בתי הספר היסודיים.

עפר שלח: מה המחלוקת?

מרום שיף: המודל של משרד החינוך מ-א' עד ד' מדבר על קפסולות.

מרום שיף: כשאתה מפצל את שכבות א' עד ד' לחצאי כיתות, קודם כול יש בעיה של כיתות ומרחבים, אבל בוא נגיד שאת זה יפתרו.

מרום שיף: הבעיה השנייה היא מי מלמד את הילדים שלנו.

מרום שיף: הפתרון של להביא אנשים מחוץ למערכת החינוך, בטח לשכבות א' ו-ב', שבהן ניתנות הקניות יסוד לכל אורך שנות הלמידה הבאות – בעינינו זה דבר לא ראוי.

מרום שיף: זה אומר שאנחנו מקצצים בפועל את הלמידה המשמעותית הפיזית של הילדים בשכבות הנמוכות ב-50%.

מרום שיף: ויותר גרוע מזה, אם לא נביא אנשים מבחוץ, את מי כן נביא?

מרום שיף: נביא את מורי כיתות ה' ו-ו'.

מרום שיף: ואז זה אומר שלילדי כיתות ה'-ו' במשך שנה לא יהיו מורים אמיתיים שילמדו אותם, מרחוק ומקרוב – וזה דבר שאסור שיקרה, אנחנו לא יכולים להפקיר שתי שכבות במשך שנה שלמה.

עפר שלח: אבל אם אני משרד החינוך אני אומר לך שאני לא יכול להביא מורים יש מאין, והצרכים הבריאותיים הם כאלה שצריך לפזר את הלמידה ולהקטין את כמות החשיפה, ולכן אני עושה את זה בקפסולות ובלמידה חלקית מרחוק.

עפר שלח: ולכן אני מותח פה ושם את השמיכה, הרי אי אפשר להגדיל אותה.

עפר שלח: מה הפתרון שלכם?

זאב גולדבלט: עד שמרום יעלה מחדש, תרשה לי להציג איזושהי סוגיה קטנה.

זאב גולדבלט: כשעופר הציג את ההיסטוריה של הקמת המערכת הוא ציין שהוא משקיע בזה כבר עשר שנים ובמהלך עשר השנים האלו הושקעו מאות מיליונים בהקמת המערכת, ובאותה נשימה גם הוא וגם אורלי פרומן אמרו שהם נותנים צל"ש למורים ולמנהלים – ובצדק – על זה שבתוך אפס זמן הם נאלצו להתמודד עם מערכת שהם לא הכירו ולא ידעו איך להפעיל אותה.

זאב גולדבלט: יש כאן דבר והיפוכו.

זאב גולדבלט: לא יכול להיות מצב שמשקיעים מיליונים בעשר שנים אבל בסוף הצוות שצריך להפעיל את זה והילדים שצריכים ללמוד באמצעות זה כלל לא הוכשרו להשתמש במערכת.

זאב גולדבלט: אז על מה השקענו את המערכת?

זאב גולדבלט: לכן לא פלא שמה שהציג קודם מרום זו אכן החוויה שלנו כהורים והחוויה של התלמידים.

זאב גולדבלט: אין פלא שהתוצאה היא שאנחנו חווינו חוויה של כישלון של המערכת.

זאב גולדבלט: על זה לא ניתנה כאן תשובה.

זאב גולדבלט: היה כאן איזשהו דיסוננס שעופר נגע בו, אבל הוא לא הסביר איך מגשרים על הדיסוננס הזה.

אורלי פרומן: זאב, זו בדיוק הנקודה שניסינו גם עפר ואנוכי להקשות על עופר רימון.

אורלי פרומן: עופר אמר שיש 1,900 בתי ספר מתוקשבים מתוך 3,600, קרי, 1,700 אינם מתוקשבים, חצי מהמערכת איננה מתוקשבת.

אורלי פרומן: זאת אומרת, כל ההנגשה הזאת לוקה בחסר.

אורלי פרומן: דבר שני, לגבי השאלה ששאלתי ולא נעניתי, ההבדל בין ההוראה המקוונת בין בתי ספר יסודיים לבין חטיבות ביניים ועל-יסודיים.

אורלי פרומן: בוודאי יש פה פערים מאוד גדולים.

זאב גולדבלט: אני אנסה לתת תשובה לגבי משהו שעפר שאל קודם את מרום לגבי בתי הספר היסודיים.

זאב גולדבלט: בתי הספר היסודיים, הכיתות הנמוכות, מחייבים תיווך של ההורים, וזה אומר שלפחות אחד מההורים צריך להיות צמוד לילד שמנסה ללמוד באמצעות הזום.

זאב גולדבלט: זאת אומרת, ההורה הופך למורה.

זאב גולדבלט: עצם העובדה שההורה הופך למורה זה דבר שמגדיל את הפערים בין הורים שהשכלתם כזאת לבין הורים שהשכלתם אחרת.

זאב גולדבלט: זאת אומרת, זאת מערכת שמרחיבה פערים ולא מצמצמת אותם.

זאב גולדבלט: דבר שני – זה דבר שמרתק את ההורים לבית, מונע מהם לעבוד, מה שהופך את הכשל הזה גם לכשל כלכלי.

זאב גולדבלט: אני רואה שמרום חזר.

עפר שלח: אז אני אפנה את השאלה למרום.

עפר שלח: מהו הפתרון שלכם?

מרום שיף: אנחנו חושבים שבתי הספר היסודיים צריכים ללמוד בכיתות רגילות ולא בכיתות מפוצלות, כי אין מספיק מורים ללמד את כיתות א' עד ד'.

מרום שיף: עם זאת, צריך להכניס לתוך הכיתות מחיצות.

מרום שיף: זאת השקעה חד-פעמית וזה יותר זול מאשר להוסיף מורים ולשלם להם משכורות נוספות, במיוחד כשלא מדובר במורים אלא בתומכי הוראה.

מרום שיף: בנוסף, צריך לייצר הפסקות מדורגות בתוך בית הספר היסודי כך ששכבות א'-ב', ג'-ד', ה'-ו' יהיו שכבות נפרדות ולא ייפגשו אחד עם השני בתקופת ההפסקה.

מרום שיף: בנוסף, צריך להתמקד בלימודי הליבה ובפן הרגשי והחברתי.

מרום שיף: אני חושב שזה ייצר מערכת חינוך הרבה יותר פשוטה וימנע את התחלואה.

מרום שיף: כמובן שצריך להגן על צוותי החינוך ולתת גם להם מחיצות מתאימות.

מרום שיף: אלה דברים שרואים בעולם, זה לא משהו שאנחנו המצאנו.

מרום שיף: כמובן שצריך לתת פתרון גם לילדים בסיכון: לשים בכל כיתה מצלמה ורמקול והם יוכלו לראות את המורה והלוח, וכך יוכלו ללמוד מהבית.

עפר שלח: אני רוצה לעבור למרכז השלטון המקומי.

עפר שלח: מיכל מנקס, סמנכ"לית חינוך, רווחה וחברה.

עפר שלח: בסופו של דבר כל הדברים הגדולים האלה נפרטים אחר כך ליכולותיה ותוכניותיה של כל רשות מקומית.

עפר שלח: איפה אתם בתוך הדיון הזה?

עפר שלח: איפה אתם בתוך הבעיה הגדולה של שנת חינוך שהולכת להיפתח בתנאים האלה?

מיכל מנקס: ראשית אבקש להשאיר זמן לעורכת דין נועה בן אריה, שמלווה אותי ואת התהליך בנושא הזה.

מיכל מנקס: אני אפתח ואומר שאנחנו בשיח שוטף גם עם ההורים ובעיקר עם משרד החינוך.

מיכל מנקס: אנחנו למדנו שחסרות תשתיות, בין אם בתוך הרשויות, בין אם בתוך בתי הספר, בוודאי שבנקודות הקצה.

מיכל מנקס: אנחנו נערכים לשלושה תרחישים.

מיכל מנקס: אחד, תרחיש שגרה רגילה.

מיכל מנקס: השני, תרחיש של סגר, שמבחינתנו, מבחינת משרד החינוך, אין זה אומר שלא תהיה פעולה כלשהי שנוגעת לתלמידים.

מיכל מנקס: והשלישי הוא התרחיש המשולב, שהוא המודל האופטימלי הזהיר והנכון.

מיכל מנקס: אחת הפעולות המהותיות – שהיא אחת מני רבות – היא פעולת המעטפת וההיערכות של למידה מרחוק, וזה בלי קשר למודלים ולמתווים, שאנחנו בדיונים ובשיח עליהם עם המשרד ועם ההורים.

מיכל מנקס: לא פשוט להחליט בנוגע לזה, אבל אני שוב אומרת, התשתית ללמידה מרחוק חייבת להיות שם מלכתחילה.

מיכל מנקס: אהבתי את המושגים שעופר דיבר עליהם.

מיכל מנקס: לעיתים אני מתבלבלת אם הוא מהפדגוגיה או מהטכנולוגיה, נראה שהוא גם וגם.

מיכל מנקס: באמת תענוג לעבוד ויש עם מי לדבר.

מיכל מנקס: אני מעבירה את הדיבור לנועה, שתדבר על החוסרים ועל הפערים.

נועה בן אריה: בוקר טוב ותודה רבה.

נועה בן אריה: אני רוצה לדבר בעיקר על החוסרים שהתבררו תוך כדי התקופה האחרונה.

נועה בן אריה: למעשה כל הנושא של התוכניות המתוקשבות פוגש ברשויות המקומיות את הפער בתשתית האינטרנטית, את היכולת להתחבר, בין אם זה בבית התלמידים ובין אם זה בבית הספר, ואת הפער בנושא ציוד הקצה.

נועה בן אריה: אלה שני פרמטרים שיצא לנו להתוודע אליהם בתקופה שהתלמידים נאלצו ללמוד מהבית.

נועה בן אריה: בשני הדברים הללו מצאנו שיש חוסרים בחלק מהרשויות המקומיות, גם בהיבט התשתיתי וגם בהיבט של ציוד הקצה.

נועה בן אריה: אלה דברים שבאופן עקרוני לא חונים במגרש של הרשות המקומית כמי שאמונה על העמדת התשתית הזאת.

נועה בן אריה: יחד עם זאת, במסגרת הכניסה של השלטון המקומי מתחת לאלונקה ושיתוף הפעולה הפורה שלנו עם משרד החינוך, ניסינו לגשר על אותם פערים, בעיקר על ידי היכולת שלנו לגייס אמצעי קצה במהירות האפשרית ולחלק לתלמידים ועל ידי הוצאה של חלק מהתלמידים ממקומות שהיה בהם רק מחשב אחד בזמן שהיה צורך לאפשר למידה לשלושה או ארבעה תלמידים בו-זמנית.

נועה בן אריה: אלה הדברים שבהם שהשלטון המקומי ניסה לעזור.

נועה בן אריה: לגייס עוד ועוד ציוד ולמצוא פתרונות לאותן משפחות.

נועה בן אריה: באשר להנחת תשתית, אכן יש לנו פערים, אנחנו מוצאים אותם בעיקר במגזר הערבי, הנחת תשתיות ברשויות פריפריאליות מרוחקות, בפזורה.

נועה בן אריה: גם שם יש קושי אמיתי, ואגב, לא כל כך ברור איך ניתן יהיה לפתור אותו.

נועה בן אריה: לתלמידים מהפזורה שהולכים ללמוד מחוץ לתחום היישוב שלהם בשגרה אין מענה במצב הנוכחי, וזאת בעיה שלא ברור כיצד והאם ניתן יהיה לפתור אותה בטווח הזמנים הקרוב.

נועה בן אריה: אני חושבת שבסופו של דבר כאשר אנחנו נערכים לתרחיש השלישי במספר, התרחיש המשולב, משימת העל של כולנו היא לצמצם את הפערים קודם כול של אמצעי הקצה ושל התשתית.

נועה בן אריה: בעניין הזה אני חושבת שהנוכחות של משרד התקשורת בדיון כזה היא חשובה בצורה בלתי רגילה.

נועה בן אריה: נדרשת העמדת תקציב תוספתי מיידי להנחת תשתיות נדרשות במקומות שבהם יש פערים.

נועה בן אריה: זה עניין שמחויב בטיפול מיידי במסגרת התקציב, אפילו תקציב חירום שיאושר לצורך העניין, כדי לבצע פריצה מהירה בכמה שיותר מקומות.

נועה בן אריה: או לכל הפחות לעשות את זה בנקודות שבהן הפערים הללו תופסים אוכלוסיות רבות, למשל, יישובים בצפון שבהם מצאנו שיש פער של 250 תלמידים שלא יכולים להתחבר בגלל פערי תשתית מתוך 1,000 תלמידים במועצה אחת.

נועה בן אריה: אלה המקומות שצריכים לקבל תשומת לב בתעדוף גבוה יותר, כדי לכסות כמה שיותר מספרים בתחילת השנה.

נועה בן אריה: באשר להצטיידות, ראשית אנחנו הצענו הרבה מאוד פתרונות והם כולם נופלים על אוזניים מאוד קשובות במשרד.

נועה בן אריה: זה כולל הוצאת מחשבים מתוך בתי הספר ולו לתקופה מצומצמת, תוך מתן כל רשתות הביטחון לאבטחת הציוד ושמירה עליו.

נועה בן אריה: זה כולל הוספת תקציב – שגם זה נעשה בתוכנית "מחשב לכל ילד" – על מנת לרכוש עוד מחשבים כדי לספק אמצעי קצה לתלמידים שידם אינה משגת, אם באמצעות מחלקות השירותים החברתיים ברשויות המקומיות שממפות את הצרכים ברשויות, ואם זה באמצעות הכנסת קטגוריה נוספת, מספר המחשבים בבית אב ביחס למספר התלמידים הלומדים בו.

נועה בן אריה: זה משהו שאנחנו צריכים לתת לו ביטוי כדי לספק פתרון למספר התלמידים באותם בתי אב שייאלצו בחלק מימות השבוע ללמוד מרחוק.

עפר שלח: את יודעת לשים תג מחיר על סך כל הפעולות האלה שאת אמרת?

עפר שלח: כמה זה יעלה לנו?

נועה בן אריה: תשתיות האינטרנט שצריך להניח הן נתון שלא נמצא בידי הרשויות.

עפר שלח: אין לנו פה נציג של משרד התקשורת אבל בואי נניח שתשתיות אינטרנט - - -

נועה בן אריה: אני יכולה לומר שכן הוגשה בקשה להגדלת תקציב להנחת תשתית כזאת.

עפר שלח: אבל אני פחות חושב שזה רלוונטי ל-1 בספטמבר.

עפר שלח: אני שואל על הדברים האחרים שאמרתם, למשל יותר מחשבים לילדים ודברים כאלה.

עפר שלח: יש לכם איזשהו נייר שהנחתם שאומר שעם כמות כסף מסוימת תגבירו יכולות ותקטינו את הפגיעה מבחינת שוויון ההזדמנויות עד 1 בספטמבר?

נועה בן אריה: הנתון המספרי היחיד שאנחנו מכירים הוא שבמסגרת פרויקט מחשב לכל ילד הגדלת התקציב ב-30 מיליון שקלים נועדה לכסות את הפערים ולהגדיל משמעותית את מספר המחשבים שניתן יהיה לחלק לתלמידים שעומדים בקריטריונים.

נועה בן אריה: אלה היו סדרי הגודל שבהם דנה הוועדה בדיון האחרון שלה במסגרת הגדלת מסגרת התקציב לחלוקת מחשבים לכל ילד.

נועה בן אריה: אני גם אומר לסיום שהדבר עלה גם במסגרת עתירה שהוגשה לבג"ץ על ידי הקליניקה לחינוך וארגוני זכויות אזרח כמו עדאלה, ששם הומחש הפער בהיבט של התשתית ובהיבט של אמצעי הקצה.

נועה בן אריה: בית המשפט העליון למעשה ביקש מהעותרים לשוב ולהציף מיפוי עדכני של הצרכים בשני ההיבטים הללו, כדי שניתן יהיה לדון באותם צרכים ולבדוק שאכן זהו המיפוי ולספק מענה כמה שיותר מהר לאותם פערים.

נועה בן אריה: מבחינת השלטון המקומי ההתנהלות שלנו בהיבט של אמצעי הקצה היא התנהלות שהיא בבחינת סיוע, היא איננה חלק מתקציב הקיום או מהפרמטרים שהרשות מתקצבת בשוטף לצורך הצטיידות של בית ספר או לצורך מתן מענה לתלמיד.

נועה בן אריה: עד כאן.

עפר שלח: תודה.

עפר שלח: יעל גבר, עמותת אלו"ט.

עפר שלח: יעל, אני מבקש שבדברים שלך תנסי לייצג לא רק את אלו"ט אלא את כל סוגיית החינוך המיוחד, גם בהקשר, אם זה בכלל רלוונטי, של עולם הלימודים הדיגיטליים, וגם איך אתם רואים את תחילת שנת הלימודים הקרובה.

יעל גבר: שמעתי אותך קצת קטוע, אז אני אדבר ואם יש שאלות הכוונה אתם מוזמנים.

יעל גבר: היה פה הרבה שיח על שוויון הזדמנויות בחינוך ועל תשתיות שצריכות להגיע.

יעל גבר: אני אגיד שמקריאה של דוח מבקר המדינה וגם מהדיון הזה, נושא החינוך המיוחד עלה באופן מאוד צנוע וקטן, וחשוב לי כן להנכיח אותו, בעיקר לאור הדבר שנקרא שוויון הזדמנויות בחינוך.

יעל גבר: עמדתנו היא קודם כול שאי אפשר להסתכל על מערכת החינוך כמקשה אחת.

יעל גבר: אנחנו מדברים על תלמידי החינוך המיוחד כתלמידים שזקוקים ביום-יום להנגשות ספציפיות ומסוימות כדי לאפשר להם לקבל את שירותי החינוך.

יעל גבר: אני לרגע מניחה בצד את ענייני התשתית, למרות שהיא השכבה הראשונה של הדבר הזה.

יעל גבר: השכבות הנוספות הן שצריכות להיות התאמות כדי שהילדים יוכלו לקבל את שירותי החינוך באופן שוטף ורציף.

יעל גבר: כשכיתה מתקדמת באיזשהו חומר ויש איזשהו ילד שמשולב בכיתה – ולא משנה מאיזה מגזר הוא מגיע – כאשר הוא לא מקבל את ההתאמות שהוא צריך, היכולת שלו להשתתף בתוך המערך החינוכי ובתוך השיעור הולכת ומצטמצמת.

יעל גבר: הרבה הנגשות שקיימות בשגרה וביום-יום לא קורות בלמידה מרחוק, וזה משהו שצריך לתת עליו את הדעת.

יעל גבר: במצב כזה אנחנו בעצם רואים את הפערים הולכים וגדלים, כי בלמידה מרחוק אנחנו רואים שכבות על שכבות שבהן הפער הולך וגדל, בטח ובטח אם אתה מגיע מאוכלוסייה שאין לה נגישות לתשתיות.

יעל גבר: חשוב להגיד שפרט ללמידה מרחוק, ילדים בחינוך הרגיל, גם אם הם לא סיימו את החומר הלימודי או שיש להם פערים, בעזרת המשאבים הזמינים להם הם ככל הנראה יוכלו לצמצם את הפער הזה בהמשך או כשנחזור לשגרה, ואילו תלמידי החינוך המיוחד יישארו מאחור, והמורכבות של לצמצם את הפערים האלה תלך ותגדל – וזה דבר שדורש מענה מיוחד.

יעל גבר: החינוך המיוחד הוא לא עוד תוספת לחינוך אלא הוא חלק ממערך החינוך, ואי אפשר להתייחס לכל החינוך כדבר אחיד.

עפר שלח: יעל, לפי הפרסומים בתקשורת אני הבנתי שגם אם יהיו צמצומים או הגבלות על מערכת החינוך הכללית ב-1 בספטמבר, ההחלטה היא שהחינוך המיוחד יישאר במתכונתו הרגילה.

עפר שלח: האם זה גם מה שאתם מבינים?

עפר שלח: וכמו שאמרת, יש חינוך מיוחד ויש חינוך משולב.

עפר שלח: איזה פתרונות את מבינה שהולכים להיות לתלמידי החינוך המשולב?

עפר שלח: אם את יכולה, תהיי כמה שיותר ספציפית לגבי החסרונות ולגבי הדרישות שלכם לפתרון של החסרונות האלה.

יעל גבר: קודם כול, גם בסגר האחרון העמדה שלנו הייתה שצריך להחריג את החינוך המיוחד, כי חלק גדול מהם, שלומדים בבתי הספר של החינוך המיוחד וכיתות התקשורת, צריכים בנוסף למערכת החינוך גם טיפולים פארא-רפואיים, כך שמדובר פה על איזשהו רצף שקטיעה שלו היא מאוד חמורה.

יעל גבר: ולכן הבקשה שלנו היא שהחינוך המיוחד יישאר פועל באופן חריג, כדי לא לקטוע את הרצף החינוכי והטיפולי.

יעל גבר: מורכבות גדולה נוספת היא תלמידי השילוב, כלומר תלמידים שנמצאים בבתי הספר הרגילים ומשתלבים בתוך בתי הספר.

יעל גבר: אני מייצגת את אוכלוסיית האוטיסטים, שבהרבה מקרים יש להם סייעות שילוב.

יעל גבר: בגל הקודם של הקורונה אנחנו נתקלנו בתופעה שבה הוציאו את אחיות השילוב לחל"ת, והכיתה התקדמה בלי שהילד קיבל את המענה.

יעל גבר: אז אם לדבר על בקשות ספציפיות שאנחנו רוצים, זה לאפשר לסייעות שמגיעות בשגרה לתלמידי החינוך המיוחד להיות גם בלמידה מרחוק.

יעל גבר: עבור חלק מהילדים זה יוכל להיות באופנים מקוונים ועבור חלק מהם יצטרכו סיוע פיזי בבית באופן ייחודי ומיוחד לצרכים הייחודיים שלהם.

יעל גבר: אלו"ט הוציאו דוח מסכם בעקבות הקורונה, שבו כתבנו המלצות לכל טווחי החינוך.

יעל גבר: את חלקן אנחנו כבר רואים בתוכנית העבודה לספטמבר, ובחלקן יש עוד פערים שצריך לצמצם.

עפר שלח: אורלי, רצית לומר משהו?

אורלי פרומן: אני רוצה שנתקדם ונצא מהנושא של התשתיות הטכנולוגיות בלבד, כי היערכות לפתיחת שנת הלימודים כוללת בתוכה סדרה של נושאים.

אורלי פרומן: הדבר הראשון, צריך לשמוע מאיש משרד החינוך מהן התוכניות השונות לפתיחת שנת הלימודים.

אורלי פרומן: מה יקרה ב-1 בספטמבר ואיך.

אורלי פרומן: דבר שני, שגם הוא אקוטי, זה הנושא של מצב כוח האדם בהוראה.

אורלי פרומן: אנחנו יודעים ששנת הלימודים הקודמת, הרגילה, נפתחה בחסר של אלפי מורים וחסר גדול במנהלים.

אורלי פרומן: אני רוצה לדעת מה קורה השנה מבחינת מורים, גננות ומנהלים.

אורלי פרומן: אני רוצה לשמוע על ההיערכות הטכנולוגית והתשתיתית.

אורלי פרומן: אני רוצה להגיד שלא שמענו עד עכשיו תשובה לגבי התקציב.

אורלי פרומן: אני רוצה לדעת שב-1 בספטמבר, אם תהיה למידה מרחוק, תהיה אפשרות לכל ילדי ישראל ללמוד כך.

אורלי פרומן: דבר נוסף שהוא קריטי מאוד זה הרשאות לבנייה פיזית של כיתות.

אורלי פרומן: יש היום חסר בכ-4,000 כיתות.

אורלי פרומן: יש כבר הכרה בצורך הזה, משרד החינוך והרשויות כבר עברו את כל התהליכים, אבל אין הרשאה להתחייבות.

אורלי פרומן: ואם לא מתחילים לבנות עכשיו, בספטמבר 2021 יהיה חסר אדיר בכיתות.

אורלי פרומן: דבר נוסף, הנושא של רשויות מקומיות נקודתיות שיש בהן בעיות אקוטיות.

אורלי פרומן: נושא נוסף זה הנושא של נוער נעל"ה.

אורלי פרומן: מדי שנה יש כ-2,200 בני נוער שעולים, רובם נמצאים בכפרי הנוער והפנימיות.

אורלי פרומן: זה מפעל מדהים.

אורלי פרומן: מדהים לראות את בני הנוער האלה, ציונים אמיתיים, עם מוטיבציה בשמיים, עולים לבד, ללא משפחות.

אורלי פרומן: אגב, 50% מההורים מגיעים אחריהם.

אורלי פרומן: התקציב של נוער נעל"ה קוצץ ב-300.

אורלי פרומן: זאת אומרת יש - - -

עפר שלח: אנחנו תכף נשמע את הפורום הציבורי של כפרי הנוער.

אורלי פרומן: דבר אחרון, יעל נתנה את הפריזמה של החינוך המיוחד וילדי השילוב, ולזה חייבים להוסיף גם את גני הילדים.

אורלי פרומן: אם גני הילדים ישבו בבית, מה יהיה עליהם?

אורלי פרומן: ויש עוד נושאים.

עפר שלח: אנחנו נעלה עכשיו את עורכת הדין רוני מלכאי, מהפורום הציבורי של כפרי הנוער והפנימיות.

עפר שלח: אחר כך נשמע את נציג הסתדרות המורים, כי השאלות של כוח אדם הן קריטיות בעניין הזה.

עפר שלח: רוני מלכאי, בבקשה.

עפר שלח: חברת הכנסת אורלי פרומן הרימה לך להנחתה, היא דיברה על נוער נעל"ה.

עפר שלח: אני רוצה שתדברי על כפרי הנוער והפנימיות בכלל.

רוני מלכאי: חבר הכנסת עפר שלח, אני קודם כול מבקשת להודות לך על קיומו של דיון מאוד מאוד חשוב.

רוני מלכאי: אנחנו, פורום ציבורי כפרי הנוער והפנימיות, ארגון וולונטרי, מתנדב.

רוני מלכאי: אני מדגישה את המילה מתנדב כי אני רוצה לספר לכם על 30,000 ילדים ובני נוער שנמצאים בכפרי נוער ובפנימיות, ואני רוצה להאיר את הזרקור על הילדים האלה, שהרבה מאוד פעמים נשכחים.

רוני מלכאי: הארגון הזה הוקם בשנת 2012 על ידי אבי נאור, מי שייסד את עמותת אור ירוק, כדי להגיד למדינת ישראל: בואו תזכרו שיש ילדים בתוך כפרי הנוער והפנימיות.

רוני מלכאי: בתקופת משבר וירוס הקורונה אנחנו מצאנו את עצמנו במצב שבו היינו צריכים לגייס מחשבים מתורמים כדי להעביר לילדי הפנימיות.

רוני מלכאי: דיברו כאן הרבה, משרד החינוך וגורמים נוספים, על אינטרנט מהיר וכו', אבל אני מדברת על מחשב בסיסי.

רוני מלכאי: מבדיקה שעשינו גילינו של-2,000 ילדי פנימיות אין מחשבים.

רוני מלכאי: מדינת ישראל שלחה אותם הביתה בזמן הסגר, אבל לא בדקו אם יש לילדים האלה מחשב בבית כדי ללמוד בלמידה מרחוק, והילדים לא יכלו ללמוד.

רוני מלכאי: יש מחקר של מרכז המידע של הכנסת שמדבר על פערים לימודיים אדירים שייווצרו כתוצאה מהלמידה מרחוק.

רוני מלכאי: ושוב, אני רוצה להאיר את הזרקור על הילדים האלה, שהיו צריכים את הפורום הציבורי כארגון מתנדב שילך לתורמים ויבקש מהם לתרום מחשבים.

רוני מלכאי: למזלנו הרב מדינת ישראל התגלתה במלוא הדרה, ומתוך 2,000 מחשבים שחסרים, הצלחנו לגייס מתחילת המשבר עד היום 1,000 מחשבים.

רוני מלכאי: זאת הצלחה מדהימה.

רוני מלכאי: קראנו למיזם שלנו "מחשב אחד משנה עולם", ולא סתם קראנו לו כך – מבחינתנו מחשב, שהוא מצרך בסיסי, באמת משנה עולם של ילד, שיודע שיש מי שדואג לו ללמידה מרחוק.

רוני מלכאי: לכן אני מבקשת לדבר גם על הנושא של מחסור במחשבים.

רוני מלכאי: הקשבתי בקשב רב לחברת הכנסת אורלי פרומן, שהיא חברה ושותפה יקרה של הפורום הציבורי והיא מסייעת לנו לקדם נושאים.

רוני מלכאי: היא הגיעה איתנו לביקור במספר כפרי נוער, ובאמת מדובר במיקרוקוסמוס של החברה הישראלית.

רוני מלכאי: יש שם את כל החברה הישראלית.

רוני מלכאי: אנחנו מבקשים לשאול את משרד החינוך ואת שאר משרדי הממשלה איך מספקים מחשבים לילדים.

רוני מלכאי: איך יוצרים מצב שיהיו להם תשתיות אינטרנט בפנימיות ושיהיו להם מחשבים, כדי שהם יוכלו ללמוד וכדי שלא ייווצרו פערים לימודיים.

רוני מלכאי: מדובר בילדים שמגיעים מפערים לימודיים אדירים יחסית לבני נוער אחרים, וצריך לצמצם את הפערים הלימודיים האלה.

רוני מלכאי: אני באמת מאוד אשמח שמשרד החינוך יתייחס לנקודה הזאת.

אורלי פרומן: אם אנחנו כבר בכפרי הנוער, יש סיפור בכפרי הנוער על "סל האור", שזה הסל שמתקצבים פר ילד.

אורלי פרומן: הסל הזה לא עודכן כבר שנים, ואני ראיתי במו עיניי ירידה באיכות של מוצרי המזון שמכינים לילדים האלה.

אורלי פרומן: צריך לזכור שזה הבית שלהם, אין להם בית אחר.

אורלי פרומן: הכול התייקר מסביב אבל סל האור נשאר תקוע – רוני, מאיזה שנה?

רוני מלכאי: הסל הזה לא עודכן מ-1975.

רוני מלכאי: וחוץ מיוקר המחיה, הילדים של שנות ה-70 הם לא הילדים של 2020, הצרכים השתנו, בעוד שהסל נשאר אותו דבר.

רוני מלכאי: זה דבר שמשפיע על הלמידה מרחוק, כי ברגע שמקצצים למנהל כפר בתקציב, הוא לא יכול לשים תשתיות ראויות בכפר, כי זה יורד לו מהתקציב שממילא מקוצץ, והוא צריך לקצץ באיכות המזון של הילדים.

רוני מלכאי: אבל זה נושא לדיון אחר.

רוני מלכאי: נשמח אם יהיה אפשר לקיים דיון ספציפי על הנושא הזה.

רוני מלכאי: חבר הכנסת עפר שלח, אם יורשה לי, לסיום אני רוצה להזמין אותך ואת הוועדה לביקור באחד מכפרי הנוער, כדי שתראו בעיניים את היופי של ישראל.

עפר שלח: תודה רבה לך.

עפר שלח: אנחנו מבקשים להעלות את עדנה דוד, הסגנית של יפה בן-דוד, יו"ר הסתדרות המורים.

עפר שלח: העלתה חברת הכנסת אורלי פרומן את השאלה המתבקשת: אנחנו לא יודעים באיזו סיטואציה בריאותית אנחנו נימצא, אבל בואי נגיד שאנחנו מתכוננים לתרחיש משולב, שחלקו למידה בבתי הספר, אבל למידה מדוללת בדרך כלשהי.

עפר שלח: זה מעלה כמובן את הסוגיה של כוח האדם.

עפר שלח: כמו שאורלי ציינה המערכת רעבה ממילא, יש בה חוסרים ממילא.

עפר שלח: אני רוצה לשמוע לקחים שלכם ממה שקרה בשנת הלימודים הזו וגם איפה הדברים עומדים לקראת 1 בספטמבר.

עדנה דוד: אני רוצה להעלות שני דברים עיקריים בעניין.

עדנה דוד: עובדי ההוראה שיגיעו לעבוד במתווים השונים, כולל בלמידה ההיברידית על פי כל התרחישים המשולבים שהזכרת, צריכים לעבוד כשהם מוגנים, וגם צריך לקחת בחשבון את העניין של עובדי הוראה שנמצאים בסיכון, ראה המקרה של הגננת שנפטרה בשל סיבוכים.

עדנה דוד: אנשים לא מוגנים.

עדנה דוד: אנחנו כמדינה חייבים לתת את הדעת בקשר לעובדי הוראה שנמצאים בסיכון, שאסור להם להיות חשופים למחלה בבתי הספר פיזית.

עדנה דוד: כלומר, הם יכולים לתת מענים בלמידה היברידית, למידה מרחוק, למידה מהבית, וצריך לאפשר את הלימוד הזה מרחוק למי שזקוק לזה, כדי לא לסכן חיי אדם.

עדנה דוד: דבר שני, הנושא של מכסות פרישה.

עדנה דוד: כשאנחנו מתכוננים ללמידה במתווים השונים, קפסולות למשל, אנחנו צריכים הרבה יותר אנשים בשטח.

עדנה דוד: כרגע מכסות פרישה לעובדי הוראה לא ניתנות, ומנגד לא נותנים להכניס מורים חדשים, מורים צעירים, כוח אדם חדש, איכותי ונמרץ לתוך המערכת.

עדנה דוד: האוצר לא מאפשר כרגע לאנשים לפרוש.

עדנה דוד: מדובר באנשים מבוגרים, אנשים שעשו את שלהם - - -

עפר שלח: עדנה, תפרטו לנו את זה למספרים אם את יכולה.

עפר שלח: אני מניח שמתדפקים בשעריה של מערכת החינוך אנשים שהם בוגרי סמינרים והם מוכשרים להוראה.

עפר שלח: כשעסקנו במערכת הבריאות בוועדת הקורונה הם ידעו להגיד כמה רופאים אפשר להכניס, כמה אחיות, כמה אנשים שסיימו את הלימודים שלהם בחו"ל וכן הלאה.

עפר שלח: ובצד של הפרישה, האם למשל מתוכננת איזושהי דחייה של הפרישה או העסקה של מורים אחרי גיל הפרישה כדי למלא את החוסרים האלה?

עדנה דוד: קודם כול אני רוצה לומר שאני לא מאמינה בהעסקה של אנשים שבאים ואומרים שהם רוצים לשים את המפתחות.

עדנה דוד: אנשים שנתנו את המיטב למערכת, אחרי 30 או 40 שנות עבודה, הגיע זמנם לצאת, הם לא מסוגלים יותר.

עדנה דוד: אני לא מאמינה בהעסקה כפויה של מורים, מנהלים וגננות שלא יכולים יותר.

עדנה דוד: צריך לתת להם את מה שמגיע להם, לשחרר אותם, ולפנות את המקום לאותם אלפי עובדי הוראה צעירים ונמרצים, כולל אנשים שעשו הסבת מקצוע מתוך אמונה במקצוע ההוראה ובחינוך הדור הצעיר.

עפר שלח: עדנה, יש שני צדדים למטבע.

עפר שלח: אני מניח שיש אנשים שבין אם זה כתוצאה מהכרה בחומרת המצב הנוכחי ובין אם זה מהעדפותיהם האישיות דווקא מעדיפים לא לפרוש עכשיו וכן להישאר במערכת.

עפר שלח: האם יש הסכם שמאפשר את זה שהם יישארו בתוך המערכת?

עפר שלח: ודבר שני, אני חס וחלילה לא מזלזל, ואף להפך, אני מלא הערכה לאדם שעמד או עמדה במשך עשרות שנים בחזית הזאת של מערכת החינוך, אבל הימים האלה אינם ימים רגילים.

עפר שלח: כשאני הייתי נער והייתה מלחמת יום כיפור ורוב המורים גויסו למילואים, פרופסורים באוניברסיטה באו לבתי הספר.

עפר שלח: אני למדתי מתמטיקה אצל פרופ' מבר אילן.

עפר שלח: הימים אינם ימים רגילים.

עפר שלח: ואני לא אומר את זה חלילה כדי לזלזל במה שאת אומרת, אלא כדי לשאול האם יש שיח על הסדרה כזאת או אחרת, אולי בתנאים מיוחדים לאור הימים המיוחדים.

עפר שלח: ושאלה שנייה, לגבי הכנסה של אנשים שמתדפקים על שערי המערכת – איפה כל הדבר הזה עומד, חודש וחצי לפני תחילת שנת הלימודים?

אורלי פרומן: ואם אפשר, דברי במספרים.

אורלי פרומן: מה מכסת הפרישה שתוכננה לשנה הזו?

אורלי פרומן: כמה מורים היו אמורים לפרוש לו זאת הייתה שנה רגילה?

עדנה דוד: אני לא יודעת לומר בדיוק את המספר, אבל מדי שנה כמה אלפי מורים אמורים לצאת.

עדנה דוד: גם בכל שנה לא כולם מאושרים, כי יש מכסות.

עדנה דוד: אבל השנה אין ולו מכסה אחת, אין אישור פרישה לא למנהל, לא לגננת.

עדנה דוד: אני מדברת על פרישות מוקדמות, עד גיל 59.

עדנה דוד: ולכן נשארים בתוך המערכת מאות ואלפי אנשים עד גיל 59 שפשוט לא מסוגלים לעשות את זה יותר, אם זה בגלל קושי בריאותי, אם זה בגלל קושי מבחינת הגיל, אם זה קושי נפשי ורגשי.

עדנה דוד: כי כמו שאתם יודעים, זאת באמת עבודה מסוג אחר.

עדנה דוד: אני מאוד מתחברת למה שאמרת, שאלו אינם ימים רגילים.

עדנה דוד: גם הדברים שנדרשים מהמורה בימים הללו כדי להגיע לבית הספר וללמד במתווים שונים, כולל אגב למידה היברידית, שדווקא הדור הוותיק לא תמיד שולט בנבכי הטכנולוגיה – דווקא הדברים האלה צריכים לעודד ולכוון את האוצר לשחרר את האנשים הללו, על כל הזכויות שלהם, ולהכניס את כוח האדם הצעיר.

עפר שלח: אני אומר, בואו ננסה גם להשאיר כמה שיותר מהם וגם להכניס את כוח האדם הצעיר, כי אנחנו צריכים באופן מאוד ברור – כפי שגם עלה מהדברים של הנהלת ועדת ההורים הארצי – יותר אנשים, אין מה לעשות.

עפר שלח: אם נעבוד בקפסולות, אם נעבוד בכיתות יותר קטנות, אם נעשה את כל הדברים שמתחייבים מהמצב הבריאותי – וגם דיברת בצדק על הצורך לשמור על הבריאות של המורים בסיכון – אז בשביל זה צריך יותר אנשים.

עפר שלח: ולכן צריך ששני הצדדים יצאו מגדרם: גם להכניס אנשים חדשים וגם לנסות להשאיר כמה שיותר אנשים ותיקים, ואולי לפצות אותם בכסף או בתנאים אחרים על הדבר הזה.

עפר שלח: אין מה לעשות, אנחנו נצטרך יותר מורים.

עדנה דוד: לגמרי.

עדנה דוד: בהחלט נצטרך יותר גננות ויותר מורים, אין ספק, ובוודאי שצריך לפתוח קליטה לאנשים חדשים, וגם ניתן לשמר את מי שיכול, מסוגל ורוצה – וכמו שאמרת, תוך כדי פיצוי, תוך מחשבה על דרך להשאיר את האנשים המנוסים עוד שנה או עוד שנתיים – אבל עדיין, לא יעלה על הדעת מצב שבו המדינה, האוצר, באים ואומרים שלא נותנים ולו מכסת פרישה אחת.

עדנה דוד: זה לא יכול להיות.

עדנה דוד: אני נמצאת בשטח, בתוך בתי הספר, ומורים אומרים לי: אנחנו ב-1 בספטמבר לא נקום ולא נפתח את דלת הכיתה, אנחנו לא מסוגלים יותר.

עדנה דוד: אלה אנשים שלא יכולים להישאר בכפייה בתוך המערכת.

עדנה דוד: אגב, גם מנהלי בתי ספר, שהם מנהיגים של קהילות שלמות, שאומרים עד כאן – אני חושבת שגם עליהם לא יהיה נכון לכפות להישאר.

עדנה דוד: צריך לתת להם לפרוש על פי זכויותיהם את הפרישה המוקדמת, גם אם לא לכל אותם אלפים שרוצים.

עדנה דוד: אבל בוודאי שכן צריך להקצות מקומות.

אורלי פרומן: אני רוצה לסבר את האוזן, עפר.

אורלי פרומן: הנושא הזה של אישור פרישות המורים הוא בעייתי כל שנה, ובמיוחד כרגע.

אורלי פרומן: האוצר מושך את המורים עד לדקה ה-90.

אורלי פרומן: לפעמים אתה מקבל ב-31 באוגוסט בלילה הודעה שאושרה לך הפרישה.

אורלי פרומן: והרי בית ספר צריך להיערך, לדעת אם אתה ממשיך או לא ממשיך.

אורלי פרומן: זה להוציא את המיץ לאנשים שנתנו את מיטב שנותיהם למערכת החשובה הזאת.

אורלי פרומן: אני חושבת שצריך לדרוש מהאוצר תשובה מאוד ברורה על הנושא הזה.

אורלי פרומן: וכמובן שהייתי רוצה לדעת מה המספרים, על כמה מדובר.

עפר שלח: נמצא איתנו בזום חבר הכנסת אריאל קלנר.

עפר שלח: בבקשה.

אריאל קלנר: אנחנו בשגרת קורונה והנושא של מערכת החינוך הוא באמת קריטי.

אריאל קלנר: בנושא ההעסקה אני חושב שהנושא של חוזים אישיים יכול לפתור את הבעיה של מצבת ההוראה.

אריאל קלנר: כלומר, לא לקלוט את האנשים לגמרי – כי אנחנו גם לא יודעים מה יהיה מחר – אלא לפתוח את האפשרות לחוזים אישיים והעסקה ישירה של בתי הספר.

אריאל קלנר: בפעם הקודמת, בקורונה, הייתה איזושהי מסגרת בזק של הסבה תוך שלושה חודשים, והעניין הוכיח את עצמו.

אריאל קלנר: יש היום הרבה אקדמאים, סטודנטים, אנשים שרוצים ויכולים להשתלב, וזאת דרך לתגבר את מצבת ההוראה.

אריאל קלנר: למידה מרחוק לגני ילדים היא כמובן לא אפקטיבית.

אריאל קלנר: אם נידרש לזה אני חושב שכדאי לבחון לנצל בתי ספר ריקים, מבני ציבור, בשיתוף עם הרשויות כמובן, כדי לעשות את אותן קפסולות.

אריאל קלנר: וגם שם צריך לתגבר את כוח האדם, כי קפסולות ידרשו כוח אדם נוסף.

אריאל קלנר: בעניין הזה גם חשוב מאוד להיערך מבחינת ההיבט של המשק.

אריאל קלנר: אם יתבטלו ימים וילדים יהיו בבית, צריך להבין שיש לזה השלכות כבדות מאוד על המשק, על הורים צעירים שלא יוכלו לצאת לעבודה.

אריאל קלנר: צריך לראות איך ההורים יחזירו את ימי העבודה האלה.

אריאל קלנר: אני מאוד מעריך את הגננות, זה באמת חשוב, אבל את ימי העבודה שלהן הן יצטרכו לתת כדי שהמשק יוכל לחזור לפעילות.

אריאל קלנר: וכמובן צריך לבחון את לוח החופשות השנתי ולהכניס בו יותר גמישות.

אריאל קלנר: אני לא אומר חלילה להוריד מימי החופש של המורים ועובדי ההוראה, אלא פשוט לראות איך מתאימים את הלוח לשאר הדברים.

אריאל קלנר: תודה רבה.

עפר שלח: תודה.

עפר שלח: אנחנו חוזרים לעופר רימון.

עפר שלח: עופר, אני יודע שאנחנו מפילים עליך המון דברים, חלקם באחריותך הישירה וחלקם כמייצג של המשרד.

עפר שלח: אני מבקש שתייחס לדברים שעלו בסבב שעשינו.

עופר רימון: קודם כול אני רוצה להודות לך על הדיון הזה, שהיה דיון מקצועי.

עופר רימון: לצערי לא מגיעים בדרך כלל לדיונים כאלה מקצועיים בוועדות שאני נוכח בהן, ואני מודה לך על זה.

עופר רימון: בסך הכול, הבנת מהר מאוד את העניין ולא סתם הזכרת את מלחמת יום כיפור.

עופר רימון: אנחנו במלחמה.

עופר רימון: ובמלחמה הזאת יש שלושה תרחישים.

עופר רימון: תרחיש ראשון זה סגר מלא: כל המדינה בסגר, כולם בבית, קטסטרופה.

עופר רימון: התרחיש השני הוא שאנחנו נוכל לתת לילדי הגן עד ג' ללמוד, כי למידה מרחוק מגן עד ג'.

עופר רימון: ..

עופר רימון: ואני לא מסכים עם מה שאריאל אמר.

עופר רימון: זאת תהיה קטסטרופה אם הילדים יהיו בבית ולא יהיה קשר עם עובדי ההוראה.

עופר רימון: הוא כנראה לא מבין את המשמעות של מה המורה מול ילד, גם אם המורה לא נמצא לידו.

עופר רימון: בכל מקרה, אם נצליח להחזיק גן עד ג', לפחות המשק יוכל לעבוד ונוכל להחזיק את ד' עד י"ב מרחוק.

עופר רימון: התרחיש השלישי הוא מצב היברידי, שאומנם נסגרים מקומות, אבל כל הזמן עובדים עם הלמידה מרחוק כדי לאפשר למידה.

עופר רימון: כך או כך, למידה מרחוק תהיה.

עופר רימון: ובמצב כזה צריך לעשות דבר מאוד פשוט, צריך שכולם – הכנסת, כל ארגוני המורים, ארגוני ההורים, משרד החינוך, השלטון המקומי – יתאגדו ביחד כאשר המשימה שלנו היא לתת למורים הגיבורים והיקרים שלנו את כל הכלים כדי שהם יוכלו לעבוד.

עופר רימון: נרוויח מזה שלושה דברים: הילדים יתקדמו, המשק יוכל לתפקד, ומדינת ישראל תוכל לנצח את המלחמה.

עופר רימון: ובסוף הדרך גם נמצא את עצמנו עם מערכת חינוך יותר טובה ויותר חזקה.

עופר רימון: אז אני אומר לכם, זה כמו במלחמה – עזבו את הכול עכשיו ותנו למורים לעבוד.

עופר רימון: כולם ביחד, כולל הנהגת ההורים.

עופר רימון: ברור שהמצב הוא מורכב, אבל בואו כולם ביחד נרים את העגלה הזאת.

עופר רימון: אנחנו יכולים לעשות את זה.

עופר רימון: הוכחנו בתקופת הקורונה, בשבועיים, שהצלחנו להחזיק את המערכת.

עופר רימון: אם עכשיו נקבל את כל הדרישות שלנו וכולם יתגייסו ביחד, אתם תראו שאנחנו נצליח להבקיע בכל הרכיבים.

עפר שלח: עופר, תראה, חלק מהדרישות הן בפן התקציבי, והיינו שמחים לקבל נתונים לגבי זה.

עפר שלח: ככל שיהיו בפני ועדות הכנסת וחברי הכנסת שעוסקים בזה נתונים ברורים, היכולת שלנו לסייע ולהפעיל את הלחץ שצריך כדי שהכסף הזה יגיע תהיה יותר גדולה.

עפר שלח: אני רוצה לשאול על טיב השיח שמתקיים ביניכם לבין הנהגת ההורים וביניכם לבין הסתדרות המורים.

עפר שלח: האם יש במקום כלשהו שולחן שסביבו יושבים כל הגופים הגדולים שעוסקים בזה, כולל סוגיית החינוך המיוחד, ומייצרים את התרחיש המשולב?

עפר שלח: או שמא אנחנו נמשיך לשמוע אותם מציגים לכם דרישות כאילו הם סוג של איגוד מקצועי או מייצגים איזשהו אינטרס בתוך המערכת, בלי תכנון משולב של כל הסיפור?

עופר רימון: ממה שאני רואה עד עכשיו יש שיח מצוין בין משרד החינוך לבין שני ארגוני ההורים.

עופר רימון: עם השלטון המקומי אנחנו כל הזמן בשיח.

עופר רימון: חלק מהפעולות שלנו בתקשוב מתבצעות על ידי מי שבית הספר בבעלותו, קרי הרשויות המקומיות.

עופר רימון: כך שאני לא יכול לעבוד בלי שלטון המקומי, ולפעמים אפילו לא ברור איפה אנחנו מסתיימים ואיפה הם מתחילים, זאת ממש עבודה משולבת.

עופר רימון: בשעה הזאת בעיקר צריך להבין שמורה שצריך לתפקד מרחוק זאת עבודה קשה.

עופר רימון: עפר, אני לא יודע איך אתה מרגיש אחרי ישיבה כזאת של שעה וחצי, אבל אני אחרי ישיבה של שעה וחצי בזום מרגיש הרבה יותר מותש מאשר ישיבה רגילה בוועדה בכנסת.

עופר רימון: ומורה צריך לעשות את זה במשך שש שעות, כאשר חלק מהתלמידים נכנסים וחלק לא, ואז הוא מתקשר, בודק, זה לא נמצא וזה כן נמצא וכן הלאה.

עופר רימון: קשה לתפקד ככה, צריך להבין את זה.

עופר רימון: הבקשה היא לא לתת כסף למשרד החינוך, הבקשה היא לתת למורי מדינת ישראל כלים כדי שיוכלו לבצע את התפקיד שלהם.

עפר שלח: יש לנו את נציגת האוצר לכמה דקות.

עפר שלח: אורלי ליימן מהאוצר, האם את יכולה לתת לנו מספר שכרגע נמצא במסגרת הדרישות של משרד החינוך במסגרת עיצוב תקציב המדינה והתקציב למלחמה בקורונה, והאם תוכלי לומר לנו איפה הדברים עומדים ביניכם לבינם?

אורלי ליימן: המתווה להפעלת שנת הלימודים נמצא כרגע בדיונים בתוך משרד החינוך ובין משרד החינוך אלינו, ואנחנו ערוכים לשנות את חוק יסוד: משק המדינה בהתאם למה שיסוכם.

אורלי ליימן: אני לא יודעת כרגע לתת מתווה קונקרטי או מספר קונקרטי, זה נמצא עדיין בדיונים פנימיים בתוך המשרד ובינינו לבינם.

אורלי ליימן: כשיהיה מתווה אנחנו נוכל להתייחס.

עפר שלח: מה זה "כשיהיה"?

עפר שלח: מילא זה שתוך 35 יום צריך לעבור תקציב, אחרת אנחנו בבחירות, זה לא בעיה שלך.

עפר שלח: אבל אנחנו נמצאים 40 יום מפתיחת שנת הלימודים.

עפר שלח: כל הדברים שנאמרו במהלך הדיון הזה, בין אם זה פרישה של מורים, בין אם זה הכנסת מורים חדשים, בין אם זה תוספת מחשבים, בין אם זה בינוי – כל הדברים האלה הם בסוף כסף.

אורלי ליימן: אני מבינה.

אורלי ליימן: שוב אני אומרת, אנחנו ערוכים לתת תקציב ברגע שיסוכם המתווה.

אורלי ליימן: המתווה עדיין בדיונים גם בתוך המשרד וגם בינינו לבינם.

אורלי ליימן: אנחנו ערוכים לתת מענה ברגע שהמשמעיות יסוכמו.

עפר שלח: לא מספיק טוב לי, אורלי, אני חייב להגיד לך, גם כחבר כנסת וגם כנציג ציבור.

עפר שלח: איך בכלל אפשר לתכנן את שנת החינוך אם לא יודעים את המסגרת התקציבית ואם לא יודעים את הפרטים התקציביים, כמו למשל כמה כסף יש בשביל תעסוקת מורים וכמה יש בשביל מחשבים.

אורלי ליימן: אני מבינה ואני אבהיר שוב: אנחנו מבינים שלמידה מרחוק זה מרכיב מאוד חשוב בשנה הקרובה ואנחנו לא נהווה חסם מבחינת ההיערכות לשנת הלימודים הקרובה.

עפר שלח: זה כנראה הכי טוב שנקבל ממך.

עפר שלח: תודה רבה, בכל אופן.

עפר שלח: אנחנו חוזרים לעופר רימון.

עפר שלח: יש לי בשורה בשבליך, עופר: כסף לא יהיה הבעיה, כסף יש כמו מים, עכשיו זה רק עליך.

עופר רימון: עליי הביצוע.

עופר רימון: עליכם, חברי הכנסת, ארגוני המורים וההסתדרות והשלטון המקומי, לשלב ידיים ולעבוד ביחד.

עפר שלח: לשלב ידיים אנחנו יודעים כמה שאנחנו רוצים, רק תגיד לנו איפה לשים את הידיים האלה.

עפר שלח: רצון טוב לא חסר.

עופר רימון: אז אני רוצה להגיד לך שלמשרד יש את כל היכולות, וכל הגייסות מוכנות להסתער.

עופר רימון: ברגע שהעסק הזה יוכרע תקציבית אנחנו נצא לדרך, ואני חושב שאתם תהיו גאים באיך שמערכת החינוך הישראלית תתפקד במצב הזה.

אורלי פרומן: עופר, נניח שהתגברתם על בעיית התקציב, לפחות לפי מה שנציגת האוצר אמרה.

אורלי פרומן: אני רוצה לדעת האם ב-1 בספטמבר, עם ההכרזה על פתיחת שנת הלימודים כסדרה, לכל ילדי ישראל – לפחות בבתי הספר היסודיים ואילך – ולכל מורי ישראל תהיה אפשרות לתקשר בלמידה מקוונת?

עופר רימון: אני בהחלט חושב שכן.

עופר רימון: זה לא יהיה מושלם ב-100% ב-1 בספטמבר, אבל זה יהיה כבר ברמה טובה, ותוך כמה חודשים אנחנו נפתור את הכול.

עופר רימון: מה שמדהים במדינה הזאת זה היכולת שלה להתקדם תוך כדי תנועה, זה תמיד מפתיע אותי מחדש.

עופר רימון: כנראה שכל המלחמות שעברנו וכל המצבים שעברנו חישלו אותנו.

אורלי פרומן: זה לא התקדמות תוך כדי תנועה, אלא כשיש פתאום משבר גדול אז פתאום מגשרים על פערים שהיו צריכים להיסגר כבר לפני כמה שנים טובות.

עופר רימון: ממש, ממש, וזה מדהים אותי לראות את זה כל פעם מחדש.

עופר רימון: אנחנו לא מבינים שהמדינה הזאת היא נס, פשוט מדינה מדהימה.

עופר רימון: כולם-כולם, כל עובדי ההוראה.

עופר רימון: גננות בנות 60 ומעלה למדו איך לעבוד בזום, התקשרו עם הילדים שלהם.

עופר רימון: אריאל, אתה חייב לשמוע את זה, הגננת מתקשרת עם הילד.

עופר רימון: פתאום הילד רואה את הגננת שנעלמה לו לחודשיים.

אורלי פרומן: עופר, זה נכון שהם יצרו קשר עם הילדים, אבל למידה לא הייתה בגני הילדים.

אורלי פרומן: ועוד הערה אחת, ילדי כיתות א', במשך חצי שנה מאוד קריטית של הקניית הקריאה והכתיבה, לא היו במערכת מסודרת.

אורלי פרומן: אז אנחנו לא יכולים להגיד שאנחנו לא בפער.

אורלי פרומן: אנחנו בפער גדול.

אורלי פרומן: זה מחסור שצריך לקבל טיפול נקודתי כדי שלא ייווצרו פערים אחר כך, בשנים הגבוהות יותר.

עופר רימון: תראי, איך שלא נסובב את המשוואה, ילד בגן לא יכול לעשות למידה מרחוק לבד, וגם לא ילד בכיתה א', ב' ו-ג'.

עופר רימון: ד' זה הגבול.

עופר רימון: אבל אם מישהו כאן חושב שהורה לבד זה מספיק כדי להיות עם הילד בבית, ולגננת או למורה אין משמעות, אז הוא מפספס פה משהו.

אורלי פרומן: לא אמרתי שאין משמעות, אבל כן צריך תוכנית אחרת ממה שהייתה.

עופר רימון: לגננת יש השפעה אדירה על הילד והיא יכולה גם להנחות את ההורה, במיוחד כשיש הורים מאוכלוסיות מסוימות שאולי פחות יודעים לתת מעטפת חינוכית.

עופר רימון: כך שבמצב של סגר מלא עם ילדי הגן בבית, לגננת יש תפקיד חשוב מאי-פעם – לוודא שהילד ממשיך את התהליך החינוכי שלו.

עופר רימון: גם אל תשכחו שבנינו מערכת שידורים ויש לנו את כל השידורים מגן עד י"ב בעברית ובערבית.

עופר רימון: האם השידורים זה מספיק?

עופר רימון: לא.

עופר רימון: האם התכנים הדיגיטליים מספיקים?

עופר רימון: לא.

עופר רימון: האם הסביבות מספיקות?

עופר רימון: לא.

עופר רימון: האם האינטרנט מספיק?

עופר רימון: לא.

עופר רימון: מה צריך?

עופר רימון: מהו תנאי הסף?

עופר רימון: המורה.

עופר רימון: הגננת.

עופר רימון: שיהיו שם, שיכוונו את ההוראה.

עופר רימון: כי לטוב ולרע, אין מישהו אחר במדינת ישראל שיכול לעשות את זה.

אורלי פרומן: תודה, עופר.

עפר שלח: עופר רימון, אני מודה לך על התשובות הכנות שנתת.

עפר שלח: אורלי, דברי סיכום.

אורלי פרומן: ההיערכות לשנת לימודים היא באמת היערכות מאוד מורכבת.

אורלי פרומן: אנחנו חמישה שבועות לפני פתיחת שנת הלימודים, ואני מצפה מוועדת החינוך, שאני גם חברה בה, שפעם בשבוע באופן קבוע מעתה ועד פתיחת שנת הלימודים תהיה ישיבה ארוכה שתוקדש להיערכות לפתיחת שנת הלימודים.

אורלי פרומן: אני מצפה שיעלו בזום בכירים מכל המערכות הרלוונטיות ושיבואו עם תשובות, ולא רק דברים כמו ששמענו היום מהאוצר.

אורלי פרומן: אני רוצה נתונים, אני רוצה מספרים, אני רוצה לראות איך מתקדמים ואיך סוגרים את הפערים אט-אט עד ההגעה ל-1 בספטמבר בהצלחה.

אורלי פרומן: תודה.

עפר שלח: תודה.

עפר שלח: חבר הכנסת אריאל קלנר ביקש לעלות.

אריאל קלנר: עופר, אני חושב שלא הבנת אותי.

אריאל קלנר: יש לי ילד בגן ויש לי ילדים בבית ספר, כך שאני מכיר את הנושא הזה.

אריאל קלנר: ילדים בגילאים הקטנים האלה באמת לא יכולים ללמוד בלמידה מרחוק, ולכן אני הצעתי לבחון את הנושא של לנצל בתי ספר ריקים אם יש לנו, כי הרי הילדים הגדולים כן לומדים מרחוק, או מבני ציבור אחרים.

אריאל קלנר: כמובן שהכול צריך להיעשות יחד עם הרשויות המקומיות.

אריאל קלנר: למעשה אני הצעתי פה הצעות ייעול, אני ממש לא חולק עליך, עופר, יש לי ילדים ואני רואה שהם לא לומדים באפקטיביות בזום.

עפר שלח: תודה.

עפר שלח: אני רוצה לסכם.

עפר שלח: אני לא נותן הוראות לוועדות אחרות בכנסת, אבל מה שאורלי אומרת הוא בוודאי נכון.

עפר שלח: אנחנו רואים שמכל מיני סיבות יש גם התעוררות במעמדה של הכנסת בתוך כל הדיון הגדול בנושא הקורונה, ובוודאי שהדברים הלאה צריכים להיות בוועדת החינוך.

עפר שלח: בדיון הזה, בניגוד למשל לדיון שעשינו אתמול על התחבורה, התפזרנו קצת לרוחב, כי הנושא עצמו הוא רחב.

עפר שלח: הנושא הזה הוא קריטי, והוא בעצם אחד העמודים שעליהם בסופו של דבר תישען כל ההתמודדות של החברה הישראלית במסגרת החיים עם הקורונה; בצד העניין הבריאותי והעניין הכלכלי, מערכת החינוך היא עמוד התיכון השלישי.

עפר שלח: כמו שעופר אמר, צריך לשבח את האנשים ואת הירתמותם בתנאים לא קלים, וצריך להתייחס לזה כאל הזדמנות לתקן הרבה מאוד דברים שלא תוקנו לאורך השנים.

עפר שלח: אבל התחושה מהדיון הקצת מפוזר שאנחנו עשינו היא שהרבה דברים לא סגורים עדיין וגם לא ברור לנו איך הם ייסגרו בזמן הקצר שנותר, כולל תסבוכות פוליטיות כאלה ואחרות.

עפר שלח: ובלי זה, שום פתרון ושום דבר לא ינוע.

עפר שלח: אם מערכת החינוך תהיה משותקת או לא תיתן פתרון, יהיה בזה נזק ארוך טווח, נזק לשנים.

עפר שלח: למשל סוגיית העמקת הפערים.

עפר שלח: ומי כמוך, אורלי, יודע שפערים במערכת החינוך קיימים כתוצאה מזה שלמשפחות עם יכולות יש אפשרות לתת השלמה לחינוך הכללי במדינת ישראל.

עפר שלח: וברמה המיידית, אם מערכת החינוך תתקשה לתפקד ותתנהל בחיכוכים בין משרד החינוך לבין הסתדרות המורים או ארגון המורים, ואם תהיה חוסר יכולת פיזית לתפקד, אז כל פתרון בריאותי או כלכלי לא יתפקד גם הוא.

עפר שלח: בסופו של דבר מדובר על שני מיליון תלמידים, שהם חלק ממשפחות של תשעה מיליון ישראלים.

עפר שלח: לכן הדבר הזה צריך להיות בסדר עדיפות גבוה במיוחד, ולא רק המסירות של האנשים צריכה לבוא פה לידי ביטוי אלא גם הנכונות להשקיע משאבים, מתוך ראייה מתכללת ומתוך שיתוף של כל הגורמים שישנם, אחרת נמצא את עצמנו רצים מבעיה לבעיה ומפתרון לפתרון.

עפר שלח: וכאמור, הזמן קצר, רק עוד 40 יום.

אורלי פרומן: אני רק רוצה להוסיף משהו.

אורלי פרומן: לגבי הנושא של פתיחת תארים, שזה אחד הנושאים המאוד מרכזיים בחברה הישראלית ובוודאי במערכת החינוך, אני הצעתי שאל מול השישה מיליארד שרצו לפזר על כולנו, לקחת 2.25 מיליארד ולהשקיע בחוק חינוך חינם מגיל שנתיים עד שלוש, ששם ההורים צריכים לשלם לפחות 3,000 שקל כל חודש.

אורלי פרומן: ככה אתה עוזר לכל הזוגות הצעירים, אתה מצמצם פערים, גורם לכך שכל הילדים האלה יימצאו במסגרות מסודרות ומפוקחות.

עפר שלח: השאלה אם אפשר בזמן הזה להקים את המסגרות האלה.

אורלי פרומן: אני חייבת לזרוק את הרעיונות האלה ולטפטף אותם, כי הגיל הרך, גיל לידה עד שלוש, לא נמצא היום בכלל בזרקור של המדינה.

עפר שלח: תודה רבה, אני נועל את הדיון.