הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 20, 2020-07-05 13:00

יפעת שאשא ביטון: צהריים טובים לכולם.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני פותחת את דיון הוועדה בנושא צו לתיקון ולקיום תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – הגבלת פעילות) (שינוי התוספת לחוק), התש"ף-2020.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר בפתח דבריי מספר דברים.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שהשעה קשה.

יפעת שאשא ביטון: אני מכירה ושומעת גם את הלך הרוח בציבור.

יפעת שאשא ביטון: אבל חשוב שנזכור כולנו שיש לנו שתי משימות כבדות משקל שנמצאות על שולחננו: מחד, לשמור על בריאות הציבור ולהגן עליו, ומאידך, גם לשמור על כל הנושא הכלכלי ועל הפרנסה של האנשים במדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: במהלך סוף השבוע דיברתי עם רבים מחבריי כאן שהתקשרו, חברי הוועדה, וגם עם הרבה מאוד אנשי מקצוע ומשרדי ממשלה.

יפעת שאשא ביטון: ניסינו לבחון ביחד את האפשרות לדחות את תוקף הצו לסוף השבוע, בדומה להחלטה שקיבלנו לפני כשבוע וחצי, אבל לצערי הרב המספרים לא היו לטובתנו.

יפעת שאשא ביטון: ככל שהתקדמנו אנחנו רואים עלייה בהיקף התחלואה, לא רק במספר החולים המאומתים אלא בעיקר בנתון שמאוד עזר לנו לתפוס בו, וזה הנושא של חולים קשים ומונשמים, שגם כאן אנחנו רואים עלייה.

יפעת שאשא ביטון: אין ספק, ואתם יודעים את זה טוב כמוני, חבריי, שחלק מלהיות מנהיג זה לקבל הכרעות קשות והחלטות קשות.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני אומרת גם לנציגי משרדי הממשלה וגם לסגן השר שנמצא איתנו כאן כדי להציג את הדברים, אנחנו חייבים להיות ברורים ומדויקים עם הציבור בעניין ההנחיות.

יפעת שאשא ביטון: אם הציבור בחוץ מבולבל ושואל אותנו מה כן ומה לא, זה אומר שאנחנו נכשלים בהסברה שלנו.

יפעת שאשא ביטון: חשוב שבנקודת הזמן הזו – מה לעשות, הקורונה כנראה לא הקשיבה והחליטה שנובמבר זה רחוק מדי, היא החליטה לתקוף בגל שני כבר עכשיו, אין לנו זמן היערכות – אנחנו חייבים לטפל בצורה מידית בכל נושא האכיפה, של חקירות אפידמיולוגיות, של בדיקות, כל ההיערכות של כל המערכות כדי שאנחנו נוכל להחזיק את הראש מעל המים ולטפל גם בקטיעת שרשראות ההדבקה, ומנגד לנסות לאפשר למשק להישאר סדיר עד כמה שניתן.

יפעת שאשא ביטון: ביקשתי מנציגי משרד האוצר שיהיו כאן בדיון.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו הולכים להטיל גזרות קשות מאוד.

יפעת שאשא ביטון: זה לא רק בעלי האולמות, זה גם בעלי השמחות ששילמו מקדמות, בין אם לאולם ובין אם לצלם ולדי-ג'י.

יפעת שאשא ביטון: אתם מכירים כולכם את הקואופרציה.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו חובה מוסרית אמיתית, מעבר להיבטים הרגשיים שנפגעים שם, שהם לא פחות חשובים, יש לנו חובה אמיתית לפצות אותם ולראות איך אנחנו נותנים את הפיצוי באופן מידי.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני מבקשת ממשרד האוצר לתת לנו כאן היום בדיון פתרונות אמיתיים מידיים עבור כל האנשים האלה שאנחנו כרגע כופים עליהם את צמצום הפעילות ואת הסגירה.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אעביר את רשות הדיבור לסגן השר.

יפעת שאשא ביטון: אתה תאמר דברי פתיחה, עוד לפני שאנחנו צוללים פנימה.

יפעת שאשא ביטון: חבריי לוועדה, אתם רוצים לדבר לפני שנכנסים לעומק הצו?

מיקי לוי: יש לי הצעה לסדר.

מיקי לוי: את יכולה לתת לסגן השר לומר דברי פתיחה ואז נפרט את ההצעות לסדר.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, בבקשה, סגן השר יאמר דברי פתיחה ואחר כך נתקדם.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אנחנו לא בהצעות לסדר, אנחנו באישור הצו, אבל נאפשר לכולם לדבר ואחר כך נגיע להקראה של התיקון.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה סגן השר.

יואב קיש: תודה רבה ליושבת-ראש הוועדה.

יואב קיש: אני מאחל לך הצלחה בתפקידך.

יואב קיש: חשוב מאוד שהגעתי לוועדה.

יואב קיש: אני גם מברך על כל חברי הכנסת שהגיעו ומבינים את חשיבות הנושא.

יואב קיש: יש טענות, אומרים למשרד הבריאות: למה אתם לא מספרים?

יואב קיש: זה לא שקוף, חסר מידע.

יואב קיש: אני החלטתי, יש לי כחמישה שקפים, שכפי שאתם רואים נלקחו מהערכת המצב היומית שלנו מהבוקר, שפשוט חשוב לי לשקף לכם, שתבינו מה תמונת המצב שאנחנו רואים.

יואב קיש: אני מבקש לעבור לשקף הראשון.

יפעת שאשא ביטון: זה לפני שאנחנו נכנסים לדיון בצו, בסדר.

יואב קיש: חשוב לי שאנשים יבינו ויידעו, ואולי זה גם יענה על השאלות שלהם.

יואב קיש: אני חושב שזה חשוב.

יואב קיש: אתם רואים פה את מספר החולים הפעילים לפי תאריך, נדמה לי שזה היה על יומיים.

יואב קיש: זה מראה לכם שבגל הראשון השיא שלנו היה קצת פחות מ-10,000 חולים.

יואב קיש: אני מזכיר שאנחנו חתכנו את זה והלכנו לסגר וזה מה שהוביל לירידה.

יואב קיש: דרך אגב, ביום שהחלטנו על סגר הגל עוד המשיך לעלות ורק לאחר מכן ירד.

יואב קיש: תראו איפה אנחנו היום, עם יותר מ-11,000 חולים פעילים.

יואב קיש: למה חשוב לי להראות לכם את זה?

יואב קיש: כי בסוף החולים הקשים והנפטרים הם נגזרת של החולים הפעילים.

יואב קיש: זאת אומרת, זה סטטיסטיקה, אפילו ברמה הזאת.

יואב קיש: לכן מה שאנחנו רואים עכשיו, אם אני יכול להגיד במילה אחת, אנחנו בגל שני קשה יותר מהגל הראשון.

יוליה מלינובסקי: איך הגעתם לזה?

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת בלי הערות.

יפעת שאשא ביטון: אתן לכולם לדבר.

אחמד טיבי: זה משפט שלראשונה נאמר על ידי גורם מוסמך.

יואב קיש: אני גם אחזור עליו.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת טיבי, אני אתן לכם את כל הזמן שתרצו לשאול שאלות ולקבל התייחסויות.

יואב קיש: אני לא הולך לשום מקום, טיבי, לפחות שעה אהיה פה.

אחמד טיבי: זה משפט חשוב.

יואב קיש: עוד דבר שחשוב לי שתראו הוא אחוז החולים המאומתים.

יואב קיש: ללא ספק עשינו יותר בדיקות, בצורה משמעותית ודרמטית.

יואב קיש: הרבה אנשים חושבים שזה הגורם שמבלבל את כולם, אם סימפטומטיים ואם לא סימפטומטיים.

יואב קיש: אני מתייחס פה עכשיו לאחוז המאומתים.

יואב קיש: אתם רואים את העלייה המשמעותית מאוד, מסדר גודל של 0.5% באמצע מאי ל-5% בנקודה שבה אנו נמצאים היום.

יואב קיש: אם יש בשורה שאני יכול להגיד שהיא קצת טובה זה שבגל הקודם השיא שלנו היה סביב 7%–8% ופה אנחנו עדיין ב-5%.

יואב קיש: זאת אומרת, יש עלייה מובהקת באחוזי המאומתים בחודש וחצי האחרונים.

יואב קיש: זה מנטרל את הגידול בבדיקות, שם אותו בצד.

יואב קיש: זה עדיין לא הגיע לשיא של הגל הראשון אבל ללא ספק הוא בדרך לשם.

יואב קיש: זה תמונת מצב שמדברת על מה שקורה בשבוע האחרון במערכת הבריאות.

יואב קיש: רואים לפי התאריך – דרך אגב המספר 380 שרואים מעל 100 מקרים זה שבת כנראה, תמיד יש ירידה, אני פחות מתרגש ממנו.

יואב קיש: מ-700 כבר חצינו את ה-1,000 בשבוע האחרון, ראיתם את זה, אתם מכירים.

יואב קיש: באחוזי הגידול אנחנו סביב 7%–10%.

יואב קיש: זה סדר גודל של הכפלה בעשרה הימים.

יואב קיש: ונתון נוסף סופר-חשוב זה החולים הקשים, שלפני שבוע היינו בערך עם חצי ממספר החולים הקשים שיש לנו היום.

יואב קיש: גם בשקף הזה יש התייחסות לחולים הקשים.

יואב קיש: אתעכב על זה קצת יותר.

יואב קיש: העמודה הסגולה משמעותה החולים החדשים הקשים שהתקבלו למערכת.

יואב קיש: חולה קשה שמגיע יש לו התפתחות.

יואב קיש: לפעמים הוא יכול לבוא כחולה בינוני והופך לחולה קשה, וחס וחלילה לעתים הוא נפטר.

יואב קיש: הלוואי ובעזרת השם כולם מבריאים ואז חלקם בסופו של דבר יוצאים מן הסטטיסטיקה הזו, אבל מגיעים חדשים.

יואב קיש: המספרים שחשוב לי שתכירו: אם בחודש מאי במערכת הבריאות התקבלו 38 חולים קשים חדשים, ביוני – 103, ובארבעה ימים ביולי – אם זה היה חודשי הייתי אומר שמצבנו טוב – בארבעה הימים האחרונים הגענו ל-40% פלוס מכל חודש יוני.

יואב קיש: החשש הוא שאת חודש יולי אנחנו יכולים לגמור עם 300 או 400 חולים קשים, רק בחודש הזה.

יואב קיש: דבר אחד נוסף ששווה להגיד הוא הפריסה הגיאוגרפית – 132 ישובים.

יואב קיש: כל מי שיושב פה בחדר יודע שזה מסביבו.

יואב קיש: חצי מן האנשים פה לפחות בגל הראשון לא שמעו על מקרים מסביבם.

יואב קיש: אנחנו היום בתחלואה מתפשטת קהילתית.

יואב קיש: זה שונה לחלוטין ממה שהיה בגל הראשון.

יואב קיש: זה השקף האחרון: שמנו לנו מדדים, אני מזכיר לכם, לאחר הסגר, רצינו לראות איפה אנחנו נהיה ומה נהיה.

יואב קיש: בנדבקים – אני מעדיף לקרוא לזה נדבקים ולא חולים חדשים, כי אנשים לפעמים אומרים שלא כולם חולים – אנחנו במספרים בוודאות, ודיברנו על 100, אני מזכיר לכולם, זה היה המספר שממנו אמרנו שנתחיל לדאוג, חצינו אותו מזמן.

יואב קיש: אנחנו מדברים על הכפלה בעשרה ימים.

יואב קיש: אנחנו מדברים על אחוזי גידול במקום רע מאוד.

יואב קיש: איפשהו אולי עוד היום אנחנו תכלס עדיין כאילו במקום הירוק בעניין החולים הקשים החדשים.

יואב קיש: לצערי – וזה הדגל שאנחנו מניפים פה, ואני חושב שהממשלה שמעה את זה וחשוב לי שכל מי שנמצא פה יבין – זה משקר.

יואב קיש: הדבר הזה הולך לעלות למאות, ואנחנו כבר שם.

יואב קיש: אנחנו צריכים להבין את זה.

יואב קיש: כל מי שנסמך על הדבר הזה, שאין חולים קשים – זה לא תירוץ ולא לפי זה יש לקבל החלטות.

יואב קיש: תודה שאפשרת לי להציג את המצגת הקצרה, היה לי חשוב שתבינו מה אנחנו רואים ומול מה אנחנו מתמודדים.

יואב קיש: כפי שאמרתי, חבר הכנסת טיבי, אני חוזר על זה ואומר: הגל השני כפי שאני רואה אותו היום קשה יותר ומסוכן יותר מהגל הראשון.

יואב קיש: אנחנו רואים עלייה בכל הפרמטרים, כולל בחולים הקשים.

יואב קיש: ההערכה שלנו היא שאם אנחנו היום לא נפעל משמעותית להקטנת האירועים החברתיים, להקטנת ההתקהלויות במקומות שבהם יש הרבה אנשים – את הדבר הזה צריך לעצור.

יואב קיש: צריך לצאת לעבודה, צריך לעשות את הקניות לבית.

יואב קיש: לא צריך ללכת לחתונות המוניות, לא, זה טעות, זה פיקוח נפש היום.

יואב קיש: אני יכול להגיד גם לגבי בתי כנסת – להתפלל בחוץ ובקבוצות קטנות.

יואב קיש: ובכל מקום אחר להיזהר.

יואב קיש: אין לי יותר מה להגיד חוץ מ"והישמרו לנפשותיכם".

ג'אבר עסאקלה: למה אירועי תרבות כן?

יואב קיש: תיכף אדבר על הכול, תן לי לסיים.

יואב קיש: אני רוצה לומר מסר ברור מאוד שחשוב שיפנימו אותו, ודרככם לציבור.

יואב קיש: אנשים חשבו שהיינו בתסריט של מלחמת ששת הימים – היה ניצחון במירכאות.

יוליה מלינובסקי: את זה אתם חשבתם, אנחנו לא חשבנו, רק הממשלה חשבה.

יואב קיש: אז אף אחד לא חשב, בסדר.

יוליה מלינובסקי: הממשלה חשבה שהאירוע נגמר.

יוליה מלינובסקי: גם משרד האוצר חשב בדיוק כך.

יואב קיש: אני מבקש לסיים את דבריי.

יואב קיש: אנחנו במלחמת התשה ארוכה, זה סוג המלחמה שאנחנו מתמודדים מולו, ואנחנו על גלים שאנחנו רואים אותם, הראיתי אותם.

יואב קיש: אנחנו במשרד הבריאות מרגישים את זה.

יואב קיש: אל תבואו ותאשימו אותנו שאנחנו באים להרוס את הכלכלה, ההיפך הוא הנכון.

יואב קיש: ברור לכולנו שמצב הכלכלה היום הוא לא מה שהיה בסבב הקודם ואנחנו באים מהסתכלות הוליסטית.

יואב קיש: אבל מה שאנחנו אומרים: בשביל לשמור על הכלכלה, בשביל שלא נגיע למצב שאנחנו לא נהיה בשליטה וניאלץ לסגור את המשק, שאף אחד לא רוצה להיות בו, היום חייבים לעשות צעדים שהם יותר משמעותיים ממה שחשבנו.

יואב קיש: אם אנחנו היום לא נעשה אותם, המחיר שנשלם בעוד שבועיים יכול להיות סופר-דרמטי.

יואב קיש: אני חושב שזו הנקודה שצריך שתהיה ברורה.

יואב קיש: כל המגבלות וכל ההגבלות שאנחנו עושים עכשיו מטרתן למנוע סגר.

יואב קיש: כן יש להן מחיר כואב, אני שומע את בעלי האולמות ובעלי האירועים, אני כואב את כאבם בדיוק כמו כל אחד אחר, אבל אם אנחנו לא נעשה את המהלכים המשמעותיים האלה היום אנחנו נשלם מחיר בריאותי ומחיר כלכלי לאין ערוך הרבה יותר יקר ממה שאפשר למנוע עכשיו.

יואב קיש: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך סגן השר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעבור לחברי הכנסת.

יפעת שאשא ביטון: נעשה את זה לפי סדר.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: צוהריים טובים לכולם.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שמה שעכשיו נגזר זה גזרה שקשה לציבור לעמוד בה.

ג'אבר עסאקלה: זוגות שתכננו להערב את החתונה שלהם יכולים לקיים את החתונה, אבל מי שתכנן למחר, מוחרתיים או בעוד שלושה ימים – לפי ההכרזה של הממשלה מן השבוע שעבר או מלפני שבועיים תכננו לקיים חתונות לאורך כל השבוע.

ג'אבר עסאקלה: תשכחו עכשיו מבעלי האולמות – אנחנו יודעים שכבר הקרבתם את בעלי האולמות ואני בספק אם מישהו מהם יכול לעמוד על הרגליים, אולי רק החזקים ביותר.

ג'אבר עסאקלה: אבל אני מדבר על הציבור, על האנשים שלנו, שמתכננים חתונה למחר.

ג'אבר עסאקלה: מי שחילק כבר את ההזמנות, מי שכבר שילם מקדמות לאירוע שיתקיים מחר בערב, אנחנו לא יכולים להגיד לו עכשיו: cut, מרגע זה אתה לא מקיים חתונה מחר.

ג'אבר עסאקלה: לכן צריך לחשוב בהיגיון, לחשוב על דרך שהציבור באמת יוכל לעמוד בה.

ג'אבר עסאקלה: אחרת, יהיה לנו שוק אפור של חתונות.

ג'אבר עסאקלה: הרי אנחנו יודעים שהאכיפה היא מאוד מאוד חלשה.

ג'אבר עסאקלה: אני אומר לך: אפשר לקיים חתונה עכשיו אצלי במע'אר ללא אולם, באחת החצרות, של 300 אנשים, ואין אכיפה.

ג'אבר עסאקלה: אתם מאלצים את האנשים לעבור על החוק.

ג'אבר עסאקלה: תנו לאנשים לקיים את הדברים לפי החוק.

ג'אבר עסאקלה: אנשים לא רוצים לעבור על החוק.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר בהקשר הזה, אני יודעת שזה אולי ירגיז כמה אנשים אבל זאת האמת, בלבכם אתם תדעו שאתם מכירים גם כן את האמת הזו.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של שוק אפור בחתונות, גם כשהייתה הנחיה של 250, שכולם אגב מבקשים עכשיו להשאיר אותה, בהרבה מאוד מקומות, אני לא אומרת שבכולם, התקיימו חתונות עם הרבה יותר מ-250 אנשים, כולל מקרים שבעלי האולמות אמרו שב-250 הם לא מקיימים אירוע והם מוכנים גם לספוג את הדוחות.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר, אדוני סגן השר, שעניין הקנס לא מספיק.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו רוצים ללכת לאכיפה משמעותית אנחנו צריכים שיהיו סנקציות אמיתיות כדי שאפשר יהיה לאכוף את ההנחיות שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת על כך שזה היה בלי מסכות.

יפעת שאשא ביטון: הייתי במספר אירועים שכפי שנכנסתי כך יצאתי.

יפעת שאשא ביטון: הבנתי טוב מאוד שאנחנו נמצאים במקום של התרופפות גדולה מאוד, והנתונים מדברים בעד עצמם מבחינת המציאות שאנחנו נמצאים בה.

יפעת שאשא ביטון: יחד עם זאת, אני מסכימה שאנחנו חייבים לראות איך אנחנו נותנים סביב השולחן הזה פתרון לכל אותם זוגות צעירים שנמצאים עכשיו במשבר, ולצדם גם בעלי האולמות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח את זה בהמשך הדיון.

יפעת שאשא ביטון: יושב-ראש ועדת הכנסת, איתן גינזבורג, בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה רבה גברתי היושבת-ראש, אעשה את זה קצר.

איתן גינזבורג: אני רוצה להצטרף לדברים החשובים שאמר סגן השר.

איתן גינזבורג: אנחנו באמת צריכים לדאוג שהמשק יישאר פתוח כמה שניתן, ומצד שני לראות איך אנחנו דואגים שהבריאות תישמר.

איתן גינזבורג: הבעיה היא לא כמות האנשים, הבעיה היא ההתנהגות.

איתן גינזבורג: כשפותחים חתונה ל-50 איש ובסוף כולם מתגודדים ביחד בריקוד ברחבה, לא משנה אם זה 50, 20 או 100.

איתן גינזבורג: כשפותחים מועדונים לא משנה כמה אנשים תגבילו, כי ברגע שכולם רוקדים ביחד - - -

יואב קיש: לא פתחו את המועדונים.

איתן גינזבורג: ברגע שכולם רוקדים ביחד באירוע כזה או באירוע אחר הכמות פה לא חשובה.

איתן גינזבורג: לכן ההתנהגות לא פחות חשובה מהכמות.

איתן גינזבורג: כמובן יש הבדל בין מקום שבו יש לנו בקרה ברורה, כמו במקומות של תרבות כשרוכשים כרטיס מראש.

איתן גינזבורג: אני יודע שלא הולכים לדון בזה כרגע אבל גם לגבי מסעדות.

איתן גינזבורג: לא צריך להגביל את הכמות בצורה נחרצת שתהרוג את המסעדות.

איתן גינזבורג: אפשר להגביל לכמות מסוימת, נניח 75% מתפוסת המסעדה, בתנאי שהזמינו מראש, או שיש רישום של אורחים מבעוד מועד לפני שהם נכנסים אל תוך המקום, כשיש לנו שליטה על העסק הזה.

איתן גינזבורג: לעשות את זה בצורה נכונה ויעילה, באופן כזה שאנחנו שומרים על ריחוק מסודר.

איתן גינזבורג: תראו, פה אנחנו עם מחיצות.

איתן גינזבורג: אני חושב שצריך למצוא פתרונות בכל מיני מקומות באופן כזה שיאפשר קיומם של חיים, ומצד שני לדאוג לעניין הריחוק החברתי.

איתן גינזבורג: אנחנו צריכים להוות דוגמה, אנחנו צריכים לדרוש את זה מן הציבור, גם לאכוף וגם לאפשר למשק לחיות.

איתן גינזבורג: לכן האבחנה של 250 או 50, זה צריך לבוא לצד הבנה של אופי העסק ואיך הדברים יכולים להתנהל.

איתן גינזבורג: אפשר להוסיף עוד אנשים אם יש מספיק ריחוק, וזה חשוב לא פחות.

איתן גינזבורג: אני רוצה לברך אותך, יושבת-ראש הוועדה.

איתן גינזבורג: אני יודע כמה הדבר נוגע לליבך וחשוב לך.

איתן גינזבורג: אנחנו נהיה פה כדי לסייע להעביר את הדבר הזה.

איתן גינזבורג: יחד עם זאת, אנחנו כן נעמוד כאן בוועדה הזאת על כך שהמשק לא ייסגר.

איתן גינזבורג: עם כל המגבלות, צריך לראות איך אפשר לאפשר שהמשק ימשיך ויתקיים, כי זה נוגע לכולם.

איתן גינזבורג: בענפים שבהם אין אפשרות לקיים את זה המדינה צריכה לראות איך היא מסייעת לאותם ענפים, אבל אי אפשר לסגור את כל המשק כי זו תהיה קטסטרופה כלכלית.

איתן גינזבורג: תודה .

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת איתן גינזבורג.

יפעת שאשא ביטון: אני רק מבקשת מן היועצים שיושבים מאחור, תרווחו קצת.

יפעת שאשא ביטון: יש פה כיסאות ריקים.

יפעת שאשא ביטון: תנסו לרווח.

יפעת שאשא ביטון: אתם יושבים מאוד צפופים, וכמובן להקפיד על עטיית המסכות כי אתם בלי מחיצות ביניכם.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה חברת הכנסת הילה וזאן.

הילה שי וזאן: תודה רבה גברתי היושבת-ראש.

הילה שי וזאן: לא אחזור על דברים שנאמרו, רק אעלה עוד כמה נקודות לקראת הדיון שלנו.

הילה שי וזאן: המצב אכן קשה, כפי שהציג סגן שר הבריאות, ובכל זאת אנחנו לא יכולים להעניש את הכלל בגלל שיש מי שלא עומדים בהנחיות.

הילה שי וזאן: חברי לסיעה, יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת איתן גינזבורג דיבר פה קודם.

הילה שי וזאן: אנחנו נדרשים לפתרונות יצירתיים ואני רוצה להגיד כמה נקודות קצרות.

הילה שי וזאן: ראשית, אני חושבת שדין אולם של 1,000 איש לא יכול להיות כדין אולם של 500 איש.

הילה שי וזאן: צריכה להיות התאמה בין גודל האולם לבין כמות האנשים שאנחנו מאפשרים.

הילה שי וזאן: כפי שנאמר פה קודם, אם ניתן באולמות גדולים, בגנים – עכשיו אנחנו נמצאים בתקופת הקיץ – לשמור על ההנחיות אכן המספר צריך להיות בהתאמה.

הילה שי וזאן: שנית, שמעתי מלא מעט בעלי אולמות שאנחנו נכנסים לתקופת בין המצרים בין 9 ביולי ו-30 ביולי, זה תקופה שממעטים בה מאוד בחתונות.

ג'אבר עסאקלה: זה לא נכון לכל האוכלוסיות.

הילה שי וזאן: בין המצרים היא תקופה בדת היהודית ובה ממעטים בחתונות בתאריכים האלה.

הילה שי וזאן: ולכן הימים האלה מאוד קריטיים.

אחמד טיבי: אשכנזים בלבד.

יפעת שאשא ביטון: רציתי לומר לחבר הכנסת ג'אבר עסאקלה שתנוח דעתו, המזרחים מקיימים אירועים, פרט לתשעה ימים.

יפעת שאשא ביטון: אבל זה בסדר, אנחנו לא מתאימים את ההנחיות לחגים, אנחנו עושים את זה מטעמים בריאותיים.

קריאה: יש גם הרבה חילוניים.

הילה שי וזאן: ניסיתי להסביר למה המספרים פה כל כך גדולים.

הילה שי וזאן: כל חברי הוועדה קיבלו הרבה פניות של זוגות בעניין הזה, דווקא לימים הקרובים.

הילה שי וזאן: כמו כן צריך לזכור שאם אנחנו מדברים על השבוע הקרוב, על היום, על מחר, יש בעלי אולמות שפנו אלינו, שאכן קנו כבר את הציוד ואת האוכל לימים הקרובים.

הילה שי וזאן: אם התקנות ייכנסו לתוקף כבר היום אנחנו נגרום להפסד רב.

הילה שי וזאן: לכן אני חושבת שאנחנו צריכים להתאים את ההנחיות ולנהוג ביד קשה, כפי שציינה היושבת-ראש, לגבי מי שאינו אוכף את הדברים.

הילה שי וזאן: דבר אחרון לגבי מסעדות – לא אחזור על דברים שאמר פה חברי.

יפעת שאשא ביטון: זה גם לא חלק מן הצו.

הילה שי וזאן: בסדר, אבל בכל זאת אני חושבת שחשוב להוסיף עוד מילה אחת לגבי המסעדות.

הילה שי וזאן: כפי שנאמר, אנחנו נמצאים בימי קיץ, יש אפשרות להוציא את התפוסה לרחוב.

הילה שי וזאן: ראש עיריית תל אביב גילה יצירתיות וסגר רחובות ואיפשר הוצאת שולחנות לרחובות.

הילה שי וזאן: אנחנו נדרשים לפתרונות יצירתיים, לא משנה אם זה באולמות או במסעדות.

הילה שי וזאן: אני חושבת שכולנו צריכים להיות חלק ולאפשר את המשך קיום המשק בצורה שוטפת.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חברת הכנסת הילה וזאן.

יפעת שאשא ביטון: אומר רק, כי פשוט ניהלנו את הדיונים וחשוב שזה ייאמר: עניין המספרים בחתונות אל מול מקומות אחרים – צריך לזכור שבחתונות ובאירועים מעין אלה האינטראקציה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: זו אינטראקציה שכולם עם כולם.

יפעת שאשא ביטון: זה לא כמו במסעדה, שאת נכנסת עם מי שהגעת, מסיימת לאכול ויוצאת, וזה לא כמו באולם תרבות, שאת מגיעה עם מי שהגעת, מסיימת ויוצאת, אלא יש פה אינטראקציה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר לכם, רק מן הפניות שהגיעו אליי בשבוע אחרון – אגב בלי קשר לצו, עוד לפני שבכלל הונח הצו על השולחן – על פגיעה במשק בעקבות זה שחולה מאומת אחד באירוע כמו חתונה שולח את כולם לבידוד.

יפעת שאשא ביטון: זה 250 אנשים, למי ששמר על ההנחיות.

יפעת שאשא ביטון: 250 במכפלות של מספר האירועים שבהם נמצא חולה מאומת – נמצא פגיעה עקיפה, לא ישירה, במשק.

יפעת שאשא ביטון: זו הסיבה שיש התנגדות גדולה מאוד לשמר את המספר הזה בשבוע הקרוב.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו עדיין לא מרימים ידיים, נשים את הכול על השולחן.

יפעת שאשא ביטון: אגב יש לי גם כמה הצעות יצירתיות.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שאולי נצליח לטפל בזה.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: כל מה שאני שומעת הוא כמנגינה חוזרת, שהאזרחים לא בסדר ואנחנו הממשלה מצוינים.

יוליה מלינובסקי: אז לא.

יוליה מלינובסקי: אתם הממשלה, אתם מנהלים את המשבר הזה וימים יגידו, וכנראה גם ועדות חקירה יגידו איך אתם מנהלים אותו ומה עשיתם בחודשים האחרונים כאשר היה כן ניתן לעשות שינויים והתאמות ולבלום את המגפה, גם בנושא בדיקות, גם במהלך אפידמיולוגי ובהמון דברים אחרים.

יוליה מלינובסקי: אבל אני לא קונה ולא מקבלת את האמרה שאזרחים לא עושים.

יוליה מלינובסקי: למה הם לא עושים?

יוליה מלינובסקי: אולי הם פשוט כבר לא מאמינים, אולי הצעקות של ראשי המערכת זה עם זה כבר נמאסו ואנשים פשוט לא קונים את זה?

יוליה מלינובסקי: אולי ההסברה שלכם הייתה לקויה ולא נתנה מענה לאנשים?

יוליה מלינובסקי: תחשבו גם על זה.

יוליה מלינובסקי: אל תחפשו שעיר לעזאזל, ובמיוחד לא האזרחים.

יוליה מלינובסקי: עכשיו שאלה נוספת שאשמח לקבל עליה תשובה, חיפשתי ולא מצאתי.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לראות את פריסת ההדבקות.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לראות בצורה מסודרת עד היום מה הייתה פריסת ההדבקות במספרים: באולמות האירועים, בפארקים, בחתונות, בחוף הים, במסעדות, באוטובוסים, כי אלה הנתונים שיכולים לספר לנו ולהסביר לנו מה כן צריך לעשות ולא לבוא לפה בצורה שרירותית ולהגיד: זהו, החלטנו.

יוליה מלינובסקי: זה לא ילך כך.

יוליה מלינובסקי: שמעתי את ראש הממשלה, שהיה מתוסכל מאוד מזה שהנושא הזה צריך לבוא לכנסת.

יוליה מלינובסקי: אני מבינה למה הוא מתוסכל, כי אף אחד לא רוצה לתת דין וחשבון, אבל אתם תצטרכו לעשות את זה.

יוליה מלינובסקי: אם אנחנו כבר מדברים על הצו הזה ועל ההגבלות: קודם כול, דבר כזה לא יכול לבוא בבום וגמרנו.

יוליה מלינובסקי: זה צריך לבוא בהדרגה.

יוליה מלינובסקי: אתה לא יכול מ-250 להגיע ביום אחד ל-50.

יוליה מלינובסקי: זה לא יפה, זה לא נכון, זה פשוט חוסר ניהול .

יוליה מלינובסקי: פרט לכך, יש הבדל בין אולם סגור ובין גן אירועים פתוח, יש הבדל מהותי.

יוליה מלינובסקי: בגלל זה דרשתי, ואני רוצה לקבל את זה, לדעת את מספר ההדבקות, כדי להשוות ולהבין מה קרה ואיפה.

יוליה מלינובסקי: יכול להיות שזה בכלל באוטובוסים, שגם כן כפי שזה מתנהל סביר להניח שזה משם.

יוליה מלינובסקי: הנושא הבא: פיצויים לבעלי עסקים.

יוליה מלינובסקי: שמעתי את ראש הממשלה שדיבר ביום חמישי.

יוליה מלינובסקי: הוא אמר שהנה עכשיו הוא החליט שתהיה תוכנית כלכלית, נתן הוראה.

יוליה מלינובסקי: שמעתי את זה כבר כמה פעמים קודם, שהוא החליט על הבדיקות ועל מערך אפידמיולוגי, ואגב על חיסון הוא גם החליט.

יוליה מלינובסקי: אתם מביאים כזה דבר – זה צריך לבוא בד בבד עם תוכנית כלכלית לסיוע.

יוליה מלינובסקי: לא מתישהו, לא בעוד מעט, ולא אולי, אלא ביחד.

יוליה מלינובסקי: האזרחים הם לא כדור שאפשר לכדרר אותו כל הזמן.

יוליה מלינובסקי: גם פיצויים לבעלי השמחות – אי אפשר, זה לא הולך כך.

יוליה מלינובסקי: אנשים היו בסדר גמור, דחו אירועים פעם, פעמיים, שלוש.

יוליה מלינובסקי: הממשלה אישרה ואפשרה, אנשים תכננו שוב את האירועים, שילמו הרבה מאוד כסף.

יוליה מלינובסקי: אתם רוצים לבטל – תבואו עם פיצוי.

יוליה מלינובסקי: האזרח לא צריך לסחוב את הרשלנות שלכם.

יוליה מלינובסקי: מצטערת, התרשלתם.

יוליה מלינובסקי: הגענו למצב הזה, ואתה אמרת שאנחנו צריכים לבלוע את איבוד השליטה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו כבר שם.

יוליה מלינובסקי: במצב הזה כפי שאנחנו כבר נמצאים, במספרים ובהתנהגות ובהתנהלות של הממשלה, אנחנו כבר שם.

יוליה מלינובסקי: אתם איבדתם את השליטה הזו.

יוליה מלינובסקי: אז עכשיו אל תחפשו אשמים.

יוליה מלינובסקי: קחו אחריות.

יואב קיש: את זה את אמרת, לא אני אמרתי.

יוליה מלינובסקי: קחו אחריות.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה נתונים על הדבקות כי בלי זה לא מוסרי ולא מקצועי לקבל כאלו החלטות בלי שיש לנו מספרים מול העיניים.

יפעת שאשא ביטון: ראשית, רשמנו ואת תקבלי מספרים.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לומר, אמרת דברים כאילו הם באמת נאמרו.

יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא מטיל פה אחריות על הציבור.

יפעת שאשא ביטון: אבל את יודעת טוב כמוני שאנחנו צריכים שהציבור יעזור לנו לעזור לו.

יוליה מלינובסקי: הציבור כבר עזר.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, כשאנחנו רואים מספרים כאלה שהולכים וגדלים - - -

יוליה מלינובסקי: אפשר לפרגן.

יפעת שאשא ביטון: אל תדברי ביחד איתי.

יפעת שאשא ביטון: אני לא נכנסתי בדבריך.

יפעת שאשא ביטון: כפי ששמרתי את ההערות מהמשפט הראשון שלך, שמרתי בסבלנות גם את ההערות האלה.

יפעת שאשא ביטון: אף אחד פה לא אמר שהציבור אשם, אבל אנחנו צריכים אותו מגויס איתנו.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה שאנחנו צריכים הסברה טובה יותר כדי שהציבור באמת יהיה מגויס, שהציבור יבין את ההנחיות, אבל בסוף את המחיר של ההתרופפות כולנו רואים כאן.

יוליה מלינובסקי: תשאלי למה, למה זה קרה.

יפעת שאשא ביטון: גם מי שלא האמין שזה כאן, הנה הוא רואה עכשיו שזה כאן, הוא רואה שעכשיו יש לנו מספרים גדולים יותר של חולים מאומתים.

יוליה מלינובסקי: אנשים ישבו בבית.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, את לא מדברת איתי.

יוליה מלינובסקי: גברתי, את מנסה עכשיו לייצג את הממשלה, אבל זה לא נכון כך.

קטי קטרין שטרית: יוליה, אולי תקשיבי למה שהיא אומרת.

קטי קטרין שטרית: אם זה עניין של פופוליזם - - -

יפעת שאשא ביטון: אני לא מגנה על אף אחד פה, חברת הכנסת מלינובסקי.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שהציבור ששומע אותנו יידע שלנו יש אחריות, לממשלה יש אחריות, ולנו כחברי כנסת יש את התפקיד שלנו כדי לראות שהממשלה עושה את מה שצריך.

יפעת שאשא ביטון: אבל גם הציבור חייב להיות מגויס איתנו, כי בלעדיו לא נוכל לעשות את הדברים בצורה מלאה.

יפעת שאשא ביטון: ומה לעשות, נושא הריחוק החברתי הוא דרמטי, ומי שלא האמין שזה נכון ואמיתי אז הנה הוא רואה את המספרים שעולים, לא רק בחולים מאומתים אלא גם בחולים קשים, גם בתמותה, גם במונשמים.

יפעת שאשא ביטון: זה פה, אף אחד לא המציא את המספרים האלה.

יפעת שאשא ביטון: לגבי ההדרגתיות – אני רק אשאל פה שאלה ואתן לחבר הכנסת מיקי לוי לדבר, אבל שהיא תשב פה על השולחן, כי אני גם קיבלתי את השאלה הזו: למה במכה אחת ולא בהדרגה?

יפעת שאשא ביטון: אגב, אני רוצה לומר לכם שקיבלתי לא מעט פניות מאנשים שאמרו: למה אתם לא סוגרים מיד?

יפעת שאשא ביטון: אנשים מבטלים לי.

יפעת שאשא ביטון: אתם מרשים לנו לעשות חתונות אבל אנשים מבטלים לי ואני אצטרך לשאת בכל העול הזה.

יפעת שאשא ביטון: חולה מאומת שנמצא, תיתני לו כמה ימים להתארגן?

יפעת שאשא ביטון: אדם שצריך להיכנס לבידוד, תגידי לו: קח לך כמה ימים להתארגן?

יפעת שאשא ביטון: או שאנחנו נדרוש מהם את הבידוד ואת השמירה באופן מידי?

יפעת שאשא ביטון: זאת השאלה שאני שואלת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים היום במציאות שאנחנו צריכים להגיב לה.

יפעת שאשא ביטון: איך יהיה נכון לפעול – אנחנו צריכים לדון.

יוליה מלינובסקי: אגב זו שאלה נוספת שלא שמעתי עליה תשובות מן הממשלה, מי יישא בהוצאות של הבידודים האלה, שאנחנו שולחים את האנשים לשם.

יפעת שאשא ביטון: זו שאלה מצוינת.

יוליה מלינובסקי: וגם של בעלי עסקים שצריכים לסגור ולשלם אחר כך דמי מחלה לעובדים שלהם, והממשלה פה לא נותנת שום דבר.

יוליה מלינובסקי: חיפשתי תשובות אך לא מצאתי.

יפעת שאשא ביטון: שאלה מצוינת.

יפעת שאשא ביטון: אני מבטיחה לך שכבר בדיונים הקרובים נדון בה.

יפעת שאשא ביטון: היא לא קשור לצו שלפנינו אבל אני מבטיחה לך שאנחנו נקיים דיון בדיוק על הנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי.

מיקי לוי: תראו, זה הכול ב"שלוף", ואין לי דבר נגד אדוני סגן השר, שנשלחת הנה לגוב האריות בוועדת הקורונה, וגם לא אליך, אבל זו ממשלה שעובדת ב"שלוף", מעכשיו לעכשיו.

מיקי לוי: תראו, לא יכול להיות דבר כזה.

מיקי לוי: שום דבר לא מתוכנן, שום דבר לא נעשה עם חשיבה.

יפעת שאשא ביטון: הנגיף לא מתוכנן, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: ביקשתי ממך וגם אמרתי את זה לפרוטוקול בדיונים הקודמים, שיהיה מפתח לפי מטרים, לא לפי מספר המשתתפים.

מיקי לוי: לא יכול להיות ש"אבניו" שפותח את שעריו לחתונה ויכול להכיל 2,500 איש יפתח ל-250, ולא יכול להיות שאולם שמכיל מקום ל-150 איש ביום-יום יפתח ל-200 או ל-250 איש.

מיקי לוי: המפתח לא נכון, החשיבה לא נכונה.

מיקי לוי: צריך להגיד כמה מטרים לאדם.

מיקי לוי: אנחנו יודעים שהמרחק בין אחד לאחר הוא שני מטרים באופן רגיל, בחיי היום-יום.

מיקי לוי: תגידו בחתונה שלושה מטרים, אבל תגידו.

מיקי לוי: מספרית לקבוע זה לא נכון, זה לא המפתח.

מיקי לוי: עכשיו יבואו ויגידו: רגע, גם אם יש 250 הם באים ומדברים ביניהם.

מיקי לוי: אפשר לשים מחיצות, כפי ששמו פה, אפשר למתוח סרטים, אפשר להגביל את רחבת הריקודים לכלה וחתן עם ארבעה שירקדו.

מיקי לוי: אפשר.

מיקי לוי: אבל לבטל עכשיו?

יואב קיש: באמת אתה מאמין לזה?

מיקי לוי: כן, חד-משמעית.

מיקי לוי: אני מאמין בציבור.

יואב קיש: כלה, חתן וארבעה אנשים?

מיקי לוי: אנחנו גם לא הסכמנו ל-500 שקלים.

מיקי לוי: אמרנו שצריך לחנך את הציבור.

מיקי לוי: יש ציבור שמבין את הצורך, יש ציבור שמבין את המצב.

מיקי לוי: אבל לבוא ולתת טראח באבחת גרזן – זה לא לעניין, זה לא תכנון, כך לא עושים.

מיקי לוי: אני חושב שאנחנו צריכים לחזור לאולמות על פי השטח ולא על פי המספר.

מיקי לוי: אתם אומרים: 50 משתתפים לפאב.

מיקי לוי: ואם הפאב הוא רק של 20 מטרים?

מיקי לוי: יש הרבה כאלה.

מיקי לוי: אז מה, יידחפו לשם 50 אנשים?

מיקי לוי: הרי זה יותר מסוכן.

מיקי לוי: לכן אני אומר לכם, השטח הוא המפתח ולא המספר.

מיקי לוי: גם עכשיו, מה יעשו אלה שהשבוע צריכים להינשא?

מיקי לוי: איזה הקלות אנחנו בכל זאת יכולים לתת להם כדי לקיים את החתונה של 250 איש?

מיקי לוי: הם הסכימו, אבל עכשיו לרדת ל-50 איש?

מיקי לוי: בעלי האולם רוצה תשלום עבור 250, הזמינו את כל הצוות – את הצלמים, את הפרחים.

מיקי לוי: תגידו, מה אנחנו אומרים להם כשליחי ציבור?

מיקי לוי: נכון, אפשר, אבל אפשר גם לבודד אותם, אפשר לעשות את זה לא מהשבוע.

מיקי לוי: אני אומר לכם, אלה שמתחתנים ומקיימים השבוע חתונה הם המסכנים הכי גדולים.

מיקי לוי: אני לא רואה פה את אנשי משרד האוצר.

מיקי לוי: מה יעשו בעלי האולמות שהזמינו אוכל, שהזמינו פרחים, שהזמינו את כל הצוות, שהזמינו צלמים, שהזמינו סידורי שולחן ואני לא יודע מה עוד כי זה לא המקצוע שלי?

מיקי לוי: מי יפצה אותם על כל מה שהם זורקים מחר בבוקר לזבל?

מיקי לוי: תגידו לי מי.

מיקי לוי: אני כבר לא מדבר על הצער של הזוגות המתחתנים.

מיקי לוי: אפשר להגיד: בואו נבדוק באילו אולמות אתם, ניתן את זה למפקחים, לשלטון המקומי, למישהו כדי שיוודא.

מיקי לוי: אבל אי אפשר לקבוע בגרזן 50 איש, לכל אלה שאמורים להתחתן השבוע להגיד: זו בעיה שלכם, אנחנו כממשלה לא לוקחים אחריות, וזהו.

מיקי לוי: שמשרד האוצר ייקח אחריות, שאנחנו ניקח אחריות, שהממשלה תיקח אחריות.

מיקי לוי: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך חבר הכנסת מיקי לוי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעבור לחבר הכנסת אליהו ברוכי, חבר כנסת חדש, בבקשה.

אליהו ברוכי: אני שומע את הדברים ואני רוצה לעמוד על שלוש נקודות.

אליהו ברוכי: נקודה ראשונה היא הפקת לקחים בתפקידים של הוועדה.

אליהו ברוכי: מהבוקר אני מקבל עשרות פניות על נושא האיכון, עשרות אזרחים שמקבלים הודעות.

אליהו ברוכי: הם פונים למוקד הערעורים ואין שם מענה, פשוט אין מענה.

אליהו ברוכי: דבר ראשון, אני חושב שצריך להקים איזשהו מוקד שיהיה רק לדבר הזה, לערעורים.

אליהו ברוכי: זה פשוט קטסטרופה.

אליהו ברוכי: יש עשרות פניות על הדבר הזה.

אליהו ברוכי: נקודה שנייה, שמעתי את ההסבר של סגן השר יואב קיש ואני חושב שזה לא ידוע לציבור.

אליהו ברוכי: הציבור לא רואה את השקפים האלה.

אליהו ברוכי: אפילו את השקפים שהבאת לכאן אולי אפשר להעביר לחברי הוועדה.

אליהו ברוכי: אנחנו לא רואים את זה.

אליהו ברוכי: אנשים שואלים אותנו, וגם בהנחיות לבידוד – אנשים שואלים אין-ספור שאלות, וזה בכל האתרים, בכל התקשורת של החרדים, הדתיים וכולי, יש פשוט חוסר בהירות, אנשים לא יודעים מה קורה בדברים האלה.

אליהו ברוכי: ונקודה אחרונה, אני רוצה להצטרף לקריאה של היושבת-ראש: הפיצוי גם לאזרחים, כפי שמיקי לוי אמר פה, שנגרם להם כרגע ביטול בעל כורחם וגם לבעלי האולמות.

אליהו ברוכי: פשוט לא נורמלי הסבל שהם עוברים, מעבר להפסד הכספי.

אליהו ברוכי: אז לפחות מה שאנחנו יכולים להקל עליהם בהפסד הכספי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת אליהו ברוכי.

יפעת שאשא ביטון: סגן השר, אתה רוצה להשיב?

יפעת שאשא ביטון: רצית להשיב גם לחבר הכנסת מיקי לוי.

קטי קטרין שטרית: אולי נחכה עד שנגמור את הסבב.

קטי קטרין שטרית: נשארו עוד מעט.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שכדאי לשמוע.

יואב קיש: פשוט בשעה 14:00 אני צריך לעזוב.

יואב קיש: אם זה לא יהיה ארוך אוכל להשיב לכולם.

יואב קיש: אני אחכה, בסדר, אבל רק לא להאריך.

יפעת שאשא ביטון: תהיו ממוקדים.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מיכל קוטלר וונש, בבקשה.

מיכל וונש: תודה על ההזדמנות להיות פה בדיון כל כך חשוב.

מיכל וונש: אני לא רוצה להאריך.

מיכל וונש: סגן השר, אני חושבת שאמרת את הדבר אולי הכי חשוב, והוא שאנחנו צריכים לרתום את הציבור ושהוא ייקח אחריות אישית.

מיכל וונש: לצורך זה בעצם יש פה משהו שמאתגר את מדינת ישראל, מכיוון שאנחנו תמיד טובים בשעות חירום, ופה אנחנו בשעת חירום מאוד מאוד מתמשכת.

מיכל וונש: היא לא תהיה זבנג וגמרנו.

מיכל וונש: ולכן אמון הציבור הוא אולי הנושא החשוב ביותר שאנחנו צריכים לתת עליו את הדעת.

מיכל וונש: אני חושבת שזה השתקף גם במה שאמר פה חברי חבר הכנסת ברוכי.

מיכל וונש: הנושא של הנגשת המידע והשקיפות – הנגשת המידע גם בשפות שונות וגם לקהלים השונים.

מיכל וונש: מבעוד מועד, עוד לפני שאנחנו מטילים את הקנסות ולפני שמגיעים כבר עם היבטי האכיפה, חייבים לוודא שאנחנו מנגישים את המידע.

מיכל וונש: אני כל הזמן חושבת על נחמן שי ועל התפקיד שהוא מילא במלחמת המפרץ, למי שקצת יותר מבוגר בחדר הזה וזוכר.

מיכל וונש: חסר לנו המסביר הלאומי הזה כרגע, שבאמת מאפשר לנו להגיע לכלל הציבור, כל אחד בשפתו, כל אחד בדרכו.

מיכל וונש: ללא אמון הציבור אנחנו לא נצליח מכיוון שחייבים להנגיש את ההיגיון המסדר, גם אם ההיגיון המסדר משתנה כי המציאות משתנה.

מיכל וונש: כמובן שהוא משתנה ואני לא משייכת פה זדון או כוונות רעות לאף אחד מן היושבים מסביב לשולחן.

מיכל וונש: רק אני בטוחה שחייבים לשמר את אמון הציבור בדבר הזה כדי שנוכל לדרוש ממנו לקחת אחריות אישית.

מיכל וונש: אולי להתחבר לדבר הזה בצורה הכי משמעותית, אפילו עם למשל ההיבטים הכלכליים, שעוד נדון בהם, אם כן יהיה פיצוי או לא יהיה פיצוי – זה צריך לבוא ביחד.

מיכל וונש: זאת אומרת, התוכנית צריכה לבוא עם המקל והגזר ביחד, כדי שנוכל לזכות באמון הציבור, לבוא כחבילה ולומר: חבילה אחת – כן חברים, זאת המציאות, זה ההיגיון המסדר מאחוריה וכבר יש לנו את התוכנית שנותנת את דעתה על ההשלכות מבחינה כלכלית לאנשים שמחר בבוקר מאבדים את כל מה שיש להם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חברת הכנסת מיכל קוטלר וונש.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: התכוונתי להגיד משהו אחר, אבל היות וחבריי לפני כן דיברו על הסברה ותקשורת וכולי, ראו את האבסורד: כשנתניהו וצוות משרדי הממשלה למיניהם עלו ערב-ערב כדי להנחות אמרו שזה פופוליסטי, למה הוא עושה את זה, מה פתאום, וזה מכניס חרדות והכול.

קטי קטרין שטרית: עכשיו כשמביאים בתקשורת את פרופ' יורם לס, שכל ערב חוזר על עצמו ואומר שאין מגיפה, אין כלום, הכול בסדר – זה בסדר שמביאים אותו.

קטי קטרין שטרית: חלק נכבד מאוד מכל הכאוס שנוצר הוא כתוצאה מכך שהתקשורת בחרה לקחת צד מסוים.

קטי קטרין שטרית: אני באה בטענה קשה מאוד כלפי התקשורת מפני שהם בחרו לגמד את הנגיף בגל הראשון ועכשיו הם בוחרים להטיל את האחריות בגל השני על ראש הממשלה ועל משרד הבריאות וכולי.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שמשרד הבריאות וגם ראש הממשלה פעלו לאורך כל הדרך באחריות מלאה, לא כמו ראשי סיעות אחרות שקמו ואמרו לציבור ללא הרף: זה בסדר, הכול בסדר, אתם יכולים לצאת.

קטי קטרין שטרית: פשוט אנשים קצת שכחו את הגל הראשון.

קטי קטרין שטרית: אני זוכרת את אותה בחורה שאמרה: אבל שמעתי את יאיר לפיד אומר שאפשר ויצאתי, ועכשיו אני חולה, והכול בסדר.

קטי קטרין שטרית: אחר כך מתברר שלא כצעקתה.

קטי קטרין שטרית: יש כמה דברים שאני חושבת שכדאי לתת עליהם את הדעת.

קטי קטרין שטרית: כפי שטענתי בעבר גם בוועדת החינוך, ברגע שיפתחו את מערכת החינוך שם תתחיל ההדבקה, וזה בדיוק מה שקרה.

קטי קטרין שטרית: ברגע שפתחו את מערכת החינוך, אחרי הלחץ האדיר שהיה, הנה ההדבקות התחילו דרך הגימנסיה העברית וכולי והנגיף התפשט.

קטי קטרין שטרית: המל"ג ברוב טובו, אחרי דיונים רבים, הסכים לעשות את המבחנים באופן מקוון, אבל שכחו את 32,000 הסטודנטים שלומדים באמצעות משרד העבודה והרווחה במכללות, שם הם באים למבחנים כרגיל.

קטי קטרין שטרית: צריך לתת את הדעת עכשיו כי יש כיתות עם 240 סטודנטים שבאים למבחן, וזה הדבר החמור ביותר, הרבה יותר גרוע מחתונה, כי שם יושבים בצפיפות.

קטי קטרין שטרית: הייתי מרצה, אני יודע באיזו צפיפות יושבים במבחנים.

יואב קיש: זה לא חלק מהמל"ג?

קטי קטרין שטרית: לא.

יואב קיש: חייבים לטפל בזה.

קטי קטרין שטרית: זה 32,000 סטודנטים שלומדים במכללות, שעכשיו יש להם מבחנים, הבוקר, והם זועקים לעזרה אך אף אחד לא מקשיב להם.

קטי קטרין שטרית: כולנו צפינו בסוף השבוע בכתבה המדהימה לגבי האחיות – אני קוראת להן המלאכיות – במערך הבדיקות, שיושבות מול הטלפונים 24/7.

קטי קטרין שטרית: ממה שראיתי בכמה שניות של השידור, מנסים ללכת אחרי מסלול של חולה קורונה, ומזהירים.

קטי קטרין שטרית: שם צריך לתגבר, שם צריך לתת את הדעת.

קטי קטרין שטרית: יש היום סטודנטים בחופשה, יש אנשים שנמצאים באבטלה, בחל"ת, אנשים ברמה סוציו-אקונומית שהיו במצב טוב והיום נמצאים במצב גרוע.

קטי קטרין שטרית: קחו אותם, שיתגברו.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת ששם צריך להשקיע את הכסף.

קטי קטרין שטרית: צריך להשקיע את הכסף בהגברת מערך הבדיקות, כמובן לא בצד המקצועי, אבל לפחות בטלפונים, לדלות את המידע ומזה לדלות את המסלולים של החולים כי שם נעשתה ההדבקה.

קטי קטרין שטרית: אני מסתובבת מירושלים לבית שלי ואני רואה בפארקים המוני צעירים.

קטי קטרין שטרית: שיהיו שם פקחים של הרשויות המקומיות.

קטי קטרין שטרית: אני פונה לחיים ביבס, יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, ואני יודעת עד כמה הוא יודע לעשות את הדברים האלה בצורה הטובה ביותר עם ראשי העיריות.

קטי קטרין שטרית: שימו פקחים בשעות הערב, מדריכי נוער, תחזירו את מדריכי הנוער שיצאו לחל"ת ושיעברו בפארקים, כי הצעירים נמצאים שם.

קטי קטרין שטרית: אני עצרתי את רכבי, עצרתי ליד קבוצה שישבה והסתודדה ודיברה וצחקה והכול, והם פשוט צחקו כשביקשתי.

קטי קטרין שטרית: אמרתי להם: איפה המסכות?

קטי קטרין שטרית: אין מסכות, אין מרחק, אין שום דבר.

קטי קטרין שטרית: אני טוענת שהציבור נכנס לאדישות שאנחנו משלמים עליה ביוקר.

קטי קטרין שטרית: אי אפשר להגיד: מה אתם מטילים אשמה על הציבור.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: הציבור בגל הראשון ראה שלא כצעקתה – זה מגיל 70, 80, 90, שם ההדבקה הקריטית.

קטי קטרין שטרית: והיום אנחנו רואים, לפחות לפי הנתון שהביא יואב קיש, שיש גם חולים קשים שהם צעירים, וזה לא טוב.

קטי קטרין שטרית: זה אומר שהגל השני הוא גל הרבה יותר חמור והרבה יותר מסוכן וכן צריך לחזור לכל ההגבלות שהיו.

קטי קטרין שטרית: אבל מה, ליבי ליבי עם כל מי שמתחתן.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שגם זו בעיה שצריך לתת עליה את הדעת לפחות בשלושה הימים הקרובים.

קטי קטרין שטרית: אי אפשר לבטל בשלושה הימים הקרובים את האירועים.

קטי קטרין שטרית: אני מודעת לבעיה.

קטי קטרין שטרית: הייתי בשתי חתונות השבוע, ראיתי שאין מרחק בין האנשים, אבל גם ראיתי את בעל האולם מתזז משולחן לשולחן.

קטי קטרין שטרית: בדרך כלל בשולחנות יושבות משפחות וכן אפשר לדבר לליבן של המשפחות ולהגיד להן להתרחק האחד מן השני.

קטי קטרין שטרית: גם שמתי לב שבשולחנות אם ישבו עשרה אז היום יושבים שמונה.

קטי קטרין שטרית: עשו איזה פיזור.

קטי קטרין שטרית: בעלי האולמות – אני יודעת שהם נמצאים במצב קשה, וליבי איתם.

קטי קטרין שטרית: אבל לפחות יש לנו את שלושת השבועות, שזה תקופה מצוינת שאז אין חתונות.

קטי קטרין שטרית: בשלושת השבועות אולי באמת אפשר להחיל את זה.

קטי קטרין שטרית: אבל לפחות לתת זמן להתארגן.

קטי קטרין שטרית: אגיד לך עוד משהו, גברתי היושבת-ראש:

קטי קטרין שטרית: עם כל זה שאומרים שאנחנו מדינה דמוקרטית, שיפסיקו את ההפגנות.

קטי קטרין שטרית: ההפגנות האלה הן גורם הדבקה הרבה יותר מאשר כל אירוע אחר.

ג'אבר עסאקלה: עכשיו זה מה שמפריע לך? לא משהו אחר?

קטי קטרין שטרית: אז יופי, זכות הציבור להפגין, הכול טוב ויפה.

קטי קטרין שטרית: שיתפזרו.

קטי קטרין שטרית: שיעשו את זה בכל מיני צמתים, לא חייבים כל הזמן באותו מקום.

קטי קטרין שטרית: אנחנו הרי נוסעים בכל יום ורואים כמה זה קשה.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה ברורה, חברת הכנסת שטרית.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: עוד דקה.

קטי קטרין שטרית: חופי הים – מה קרה, תל אביב היא מדינה בפני עצמה?

קטי קטרין שטרית: אי אפשר לפזר את האנשים?

קטי קטרין שטרית: אי אפשר להגביל אנשים?

קטי קטרין שטרית: אני יודעת שיש ראשי ערים לאורך החוף שכן עשו את זה, גם בבת ים עשו את זה, יישר כוח לראש עיריית בת ים, אבל אפשר לפזר את האנשים.

קטי קטרין שטרית: הרי זה לא הגיוני, הם לא שומרים על עצמם.

ג'אבר עסאקלה: אם ההפגנות היו בעד נתניהו היית מבקשת לעצור אותן?

קטי קטרין שטרית: יש גם הפגנות של אנשי ימין, תירגע.

קטי קטרין שטרית: מספיק, אתם אומרים כל הזמן - - -.

קטי קטרין שטרית: תהיו קצת עם אחריות.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: קודם כול אני מציע שנקרא למפגינים להפגין בזום, גם מן הימין וגם מן השמאל.

משה אבוטבול: מסוף השבוע אני מותקף בשתי בעיות מרכזיות ועיקריות.

משה אבוטבול: קודם כול לגבי האיכונים, שהרבה אנשים מקבלים הודעה בטעות, שכביכול הם היו עם חולה מסוים, והכול שטויות.

יפעת שאשא ביטון: הנושא חשוב.

יפעת שאשא ביטון: סגן השר יגיב לזה.

יפעת שאשא ביטון: זה כבר עלה כאן, וזה גם לא נוגע לצו, אז בואו נתקדם.

משה אבוטבול: אני חוזר לנושא שגם התכתבנו עליו אתמול בלילה.

משה אבוטבול: שלחתי אליכם מקצת - -

יפעת שאשא ביטון: קיבלנו את כולם גם בעצמנו, הם שלחו את זה לכולם באופן גורף.

משה אבוטבול: - - מקצת מן הטענות שהגיעו אליי.

משה אבוטבול: אני חושב שגם אם אני רוצה להשלים עם העובדה ולשתף פעולה בנושא הזה, זה חייב לבוא בצורה מדורגת.

משה אבוטבול: אי אפשר מעכשיו לעכשיו להודיע לאנשים.

משה אבוטבול: אנשים קבעו – אני חושב שצריך לתת פרק זמן מסוים, נניח שלושה ימים, כפי שהציעה קטי שטרית, לתת איזה פרק זמן כדי שאנשים יוכלו לפחות להודיע למוזמנים: סטופ, אל תגיעו כי אין לנו את זה, או להקטין את מספר המוזמנים ל-150 איש.

משה אבוטבול: אי אפשר להגיד שהכול נעול.

משה אבוטבול: תזכרו שמשרד הבריאות, כאשר התווכחנו על המספר 250, אמרו: 250, ואם יעלו את זה אז יהיה יותר.

משה אבוטבול: הנה, ראינו שנשארנו עם ה-250 ולמרות שהצבעתי נגד, הייתי בדעת מיעוט ובכל אופן זה נשאר 250, ובכל אופן אי אפשר להאשים רק את האולמות.

משה אבוטבול: לכן אני אומר:

משה אבוטבול: אי אפשר בלי שתהיה הדרגתיות בנושא הזה.

משה אבוטבול: שלושה ימים, לתת זמן.

משה אבוטבול: לא רק לחשוב על הנישאים אלא גם על הנישואים, על אלה שרוצים להתחתן, שלחו הזמנות, פעם שנייה הם כבר דחו את זה, ביטלו דברים, קבעו עם אנשים.

משה אבוטבול: דבר אחרון, אפשר למצוא כל מיני דרכים איך לצמצם את זה וגם להגביל את הכמות, זה גם יכול להיות רעיון לכמה הימים האלה.

משה אבוטבול: אבל אם ההחלטה סגורה מראש, אני אומר לך גברת שאשא ביטון יושבת-ראש הוועדה היקרה שלנו, אם מראש הכול כבר סגור ונותר לנו רק לבוא עם מנופי אבי, להרים את היד ולהצביע וזהו זה, בזה זה נגמר, אז זה עצוב מאוד.

משה אבוטבול: עצוב לי גם בגין אותם אלה שרוצים להתחתן.

יפעת שאשא ביטון: גם עצוב לי על האמירה שלך, אבל מפאת כבודי אליך אני אסלח לך עליה מבלי שתבקש סליחה.

משה אבוטבול: בפעם שעברה ביקשתי, שכנעתי, דיברתי, בכיתי, מה לא עשיתי ביחד עם כל האנשים.

משה אבוטבול: כאשר זה הגיע להצבעה - - -

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת משה אבוטבול, אני רוצה לומר לך משהו, במיוחד אחרי האמירה הקשה שלך.

יפעת שאשא ביטון: בפעם הקודמת ישבתי כאן וניסיתי להילחם ביחד אתכם כדי להגדיל את מספר המשתתפים.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך אתם אמרתם: בואו נפצל את זה לאולמות.

יפעת שאשא ביטון: נכון?

יפעת שאשא ביטון: מסתבר, במקרה באותו יום יצאתי מכאן אל חתונה.

יפעת שאשא ביטון: שומו שמיים מה שראו עיניי, שומו שמיים: גם מבחינת מספר המשתתפים, גם מבחינת ההפקרות, שאף אחד שם לא היה עם מסכות, אני נראיתי כמו חיזר, אני היחידה שהייתי שם עם מסכה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת על זה שהיה שם בופה, אנשים היו מעל האוכל, בלי מסכות.

יואב קיש: הציעו פה שרק החתן והכלה וארבעה אורחים ירקדו ביחד.

מיקי לוי: זה שהיית בחתונה לא נורמלית זה לא אומר.

יפעת שאשא ביטון: לא, סליחה, אתה יודע כמה כאלה ראיתי?

יפעת שאשא ביטון: ואני עוד הייתי בחתונה סולידית מאוד ביחס לחתונות אחרות, חבר הכנסת מיקי לוי.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לומר לך על עוד הרבה מאוד דוגמאות כאלה.

יפעת שאשא ביטון: אני מנסה לומר, זה נחמד, אנחנו יושבים פה וליבנו, באמת – אתם יכולים לראות את זה גם על הפנים שלי – עם האנשים האלה.

יפעת שאשא ביטון: השעה קשה, גם מבחינתי.

יפעת שאשא ביטון: אבל בסוף אנחנו גם צריכים לראות איך אנחנו לוקחים אחריות כמנהיגים ורואים שאנחנו קוטעים את מה שקורה שם בחוץ מבחינת התפשטות הנגיף.

משה אבוטבול: כולנו אתכם, אבל - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מקיימים פה דיון ובסופו של הדיון אנחנו נחליט מה אנחנו עושים.

ג'אבר עסאקלה: זה לא עבד בסיבוב הקודם וגם עכשיו זה לא יכול לעבוד.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אליהו חסיד, ממש כמה מילים כדי שסגן השר גם יוכל להשיב לכם.

אליהו חסיד: כמה מילים בקצרה.

אליהו חסיד: קודם כול, אני מסכים שאנחנו צריכים לקחת אחריות מול הציבור ולדאוג שהתחלואה תרד.

אליהו חסיד: אנחנו נמצאים במצב מפתיע, שזה עולה ועולה כל הזמן, וזה לא דבר שאפשר לתכנן אותו.

אליהו חסיד: זו גם הסיבה שגוזרים את הגזירות באופן מידי.

אליהו חסיד: אני חושב שבכל זאת אנחנו יוצאים כאטומי לב כלפי הציבור.

אליהו חסיד: יש ציבור גדול, שחוצה את כל המגזרים, שבעוד שלושה ימים תהיה לו הפסקה של חתונות, שהוא לא עושה חתונות למשך שלושה שבועות.

אליהו חסיד: אני חושב שהיינו צריכים להתחשב בזה ובשלושה הימים האלה לא לעצור את החתונות אלא לתת לאנשים בשלושת הימים האלה עוד לעשות חתונות, בפרט שמדובר בציבור גדול.

אליהו חסיד: בנוסף לכך, אני חוזר על מה שאמרו קודם אבל אני רוצה להדגיש שני דברים.

אליהו חסיד: מדובר בבעלי אולמות כואבים שמפסידים את פרנסתם.

אליהו חסיד: מדובר באנשים שעושים חתונות, ששילמו כבר את הכסף.

אליהו חסיד: אנחנו יוצאים עם גזירות, עם הוראות מהיום להיום.

אליהו חסיד: חייבים להתחשב ולפצות גם את בעלי האולמות וגם את בעלי השמחות שמשלמים עבור זה.

אליהו חסיד: ועוד יותר הייתי אומר, החתן והכלה – דיברתי בטלפון עם חתן וכלה – הצער שלהם גדול, וכל אחד מאיתנו כנראה קיבל שיחות כאלה בטלפון.

אליהו חסיד: אנחנו צריכים להתחשב בהם, ויכול להיות שגם לתת להם פיצוי, לחתן ולכלה.

אליהו חסיד: זה נקודה אחת.

יוליה מלינובסקי: ברור.

אליהו חסיד: נקודה נוספת שאני רוצה לומר, 50 איש להמשך זה לא רלוונטי.

אליהו חסיד: כמובן לא רלוונטי לא לעשות חתונות, אבל גם לא רלוונטי חתונות של 50 איש.

אליהו חסיד: אנחנו צריכים לחשוב על מתווה איך עושים חתונות.

אליהו חסיד: משפחה גרעינית של 12 נפשות שמגיעה עם הילדים צריכה להיחשב כאחד.

אליהו חסיד: צריך לחשוב על חלוקה בתוך האולמות.

אליהו חסיד: צריך לחשוב על חלוקה בין גברים ונשים במקומות שעושים את זה, שזה ייחשב כשתי קבוצות.

אליהו חסיד: צריך לחשוב על מתווה לכל המגזרים כדי שיוכלו לעשות חתונות.

אליהו חסיד: 50 זה לא רלוונטי, ולא לעשות חתונות זה גם לא רלוונטי.

אליהו חסיד: אנחנו צריכים לשבת ולחשוב.

אליהו חסיד: יש לנו עכשיו זמן של כמה שבועות כאשר חלק גדול לא עושים חתונות, לחשוב מה עושים הלאה, מה ההמשך, איך עושים חתונות.

אליהו חסיד: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך חבר הכנסת אליהו חסיד.

יפעת שאשא ביטון: קודם ידברו חברי הכנסת, אחר כך סגן השר ואז המוזמנים יוכלו לדבר.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה חבר הכנסת אחמד טיבי.

יפעת שאשא ביטון: רק תהיה ממוקד, אם אתה רוצה שסגן השר יוכל להשיב.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני שותף לדאגה שלך ולדאגה של רבים במערכת הבריאות מהגל השני.

אחמד טיבי: אין ספק שאנחנו נמצאים על סף מדרון מסוכן.

אחמד טיבי: המספרים בימים האחרונים הולכים וגדלים, והם ימשיכו לגדול כנראה.

אחמד טיבי: מצד שני, אנחנו צריכים ללמוד מן הטעויות שנעשו על ידי הממשלה בגל הראשון, אני מתכוון לטעויות שהביאו לריסוק הכלכלה, פגיעה כמעט בכל אזרח, בכל עסק קטן, ולמצוא את שביל הזהב:

אחמד טיבי: מצד אחד לשמור על בריאות הציבור, למנוע התפרצות רבתי ועלייה במספר החולים הקשים, זה המדד החשוב, ומצד שני לשמור על העסקים הקטנים.

אחמד טיבי: אולמות שמחה – לא במקרה רבים מחבריי הציגו את הנקודה הזאת כי למשל מחר-מוחרתיים, אני מכיר מישהו שיש לו חתונה, הוא כבר הזמין אנשים, אגב דחה בפעם השנייה, שילם ועכשיו הולכים להגיד לו, היום כנראה, זו החלטה של הממשלה, או אחרי שנקבל החלטה, שלמעשה הוא לא יכול לקיים את החתונה.

אחמד טיבי: אז צריך למצוא פתרון, צריך להקשיב.

אחמד טיבי: נקודה שנייה, מה ההערכה במשרד הבריאות, אדוני סגן השר, לגבי כמה נגועים אסימפטומטיים יש במדינת ישראל?

אחמד טיבי: האם המספר 200,000 הוא סביר?

אחמד טיבי: שעל כל חולה מאומת יש עשרה אסימפטומטיים?

אחמד טיבי: האם ידוע לך?

אחמד טיבי: האם זרקתם מספר בדיונים?

אחמד טיבי: יש מי שמדברים על אפשרות של קריסת מערכת הבריאות, בתי החולים, ככל שנוקף הזמן וככל שיהיו יותר חולים קשים.

אחמד טיבי: אני שייך לאלה שחושבים שמערכת הבריאות בישראל היא מערכת טובה, חזקה, יש בה אנשים מוכשרים, וגם אם יהיו מאות חולים קשים המערכת לא תקרוס.

אחמד טיבי: אנשים יעבדו יותר קשה, והם עבדו יותר קשה בגל הראשון, אבל אני לא חושב שהמערכת תקרוס.

אחמד טיבי: מקסימום ראש הממשלה לא יוכל לצייץ כשיתקשרו אליו מאיזה ארגון הזוי ויאמרו לו עד כמה הממשלה מטפלת טוב בקורונה.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו נרגעת אחרי המשפט הזה?

יפעת שאשא ביטון: יופי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת אחמד טיבי.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת ינון אזולאי.

יפעת שאשא ביטון: אבל תהיו ממוקדים כי סגן השר צריך לצאת וחשוב לי שהוא ישיב על הדברים.

ינון אזולאי: קודם כול, תודה רבה ליושבת-ראש ולסגן השר.

ינון אזולאי: למען האמת אמרו פה את הדברים.

ינון אזולאי: חברי משה אבוטבול, אני מסכים איתך שצריך איזשהו זמן, עד י"ז בתמוז, אבל דע לך שהיושבת-ראש אמרה דברים נכונים.

ינון אזולאי: אני בין אלה שנלחמו שייפתחו האולמות והייתי אצלם והם באו והכול טוב ויפה, אבל אני יודע על אולמות שלצערי הביאו את זה על עצמם.

ינון אזולאי: קשה להגיד את זה ברגע הזה אבל צריך גם לפעמים להסתכל בעיניים ולהגיד את זה.

ינון אזולאי: הגיעו ל-400, 500 ו-600 איש, ואני מכיר את האולמות האלה, אני לא אגיד פה את השמות שלהם.

ינון אזולאי: היינו יכולים להיות במקום אחר אם היו מקפידים על ההוראות והיו עומדים בפתח ושמים פקח משלהם שיעבור בשולחנות.

ינון אזולאי: אני נמנעתי מללכת לאירועים רק בגלל שראיתי את זה.

ינון אזולאי: אז בואו נגיד גם את האמת.

ינון אזולאי: נכון, יכול להיות שיגידו לנו: מה, אתה עכשיו נגדנו?

ינון אזולאי: אני לא נגדכם, אני בעד העם, שלא יהיו חולים.

ינון אזולאי: אותם בעלי אולמות שעשו את זה הם אלה שהביאו את זה עלינו.

ינון אזולאי: אם היו שומרים על הכללים האלה לא היינו מגיעים למצב הזה.

ינון אזולאי: יחד עם זאת, אדוני סגן השר, אני אומר דבר אחד: גם אז כשדיברנו על כל הפיצויים ועל כל האולמות, אמרנו שיש את י"ז בתמוז, שזה כלל עם ישראל, ולא משנה אם ספרדים או אשכנזים.

ינון אזולאי: בדרך כלל זה זמן שלא מתחתנים בו במשך שלושה שבועות ואז אין אירועים.

ינון אזולאי: אני לא יודע אבל אשמח לשמוע אם עשיתם חשיבה בעניין הזה.

ינון אזולאי: דבר נוסף שלדעתי הוא חשוב מהכול, אם יש לכם באמת אינדיקציה אמיתית אם ההדבקה קרתה מן האולמות, אם היא קרתה מן המקום הזה, ולכמה אחוזים זה הגיע.

ינון אזולאי: זה מה שחשוב יותר מהכול, עוד לפני שאנחנו מתחילים לדבר הלאה.

ינון אזולאי: זה נתון חשוב מאוד לעניין הזה.

ינון אזולאי: הדבר האחרון, יש פניות – אם אתה כבר פה אנצל את זה – של רבים מהתושבים, שהאיכונים מכניסים אותם לבידוד על סתם.

יפעת שאשא ביטון: אמרו את זה קודם.

ג'אבר עסאקלה: הסיפור הזה של שלושה שבועות – חבר'ה, זה חוזר.

ג'אבר עסאקלה: כל פעם אומרים שבמשך שלושה שבועות לא מתחתנים.

ג'אבר עסאקלה: חבר'ה, יש מי שמתחתנים.

יפעת שאשא ביטון: הערתי על זה, בואו לא נחזור אחורה בדיון.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה להוסיף נתון שאני יודעת שאתם לא תאהבו אותו אבל קיבלתי הרבה מאוד פניות מאנשים מתפללים בבית כנסת, שכתבו לי: "זה הדבר הלא פחות מסוכן, אם לא הכי מסוכן שקורה".

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שתפילות אפשר לעשות גם לא רק בבית כנסת.

יפעת שאשא ביטון: יש לי אח שמתפלל אז אף אחד לא יכול לחשוד בי שאני לא מן המקום הזה.

יפעת שאשא ביטון: הוא היה אצלי בשבת והוא התפלל בבית, הוא התפלל בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: כלומר יש פתרונות לדבר הזה.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני מעלה את זה, גם כדי שהציבור יבין.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו אומרים שצריך להחמיר ושאנחנו נמצאים במצוקה אז גם את זה צריך להביא להתקהלות של 20.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על מבנה סגור, אז זה צריך להיות כמו כולם, 21, ולא לעשות את זה כמו בחתונות.

יפעת שאשא ביטון: מה גם שאין מה להשוות - - -

אליהו חסיד: למה לא 50?

משה אבוטבול: למה לא 250 כמו באולם אירועים?

יפעת שאשא ביטון: ידעתי שאתה תקפוץ.

יפעת שאשא ביטון: אני עכשיו מעלה את זה וסגן השר יתייחס.

יפעת שאשא ביטון: אין מה להשוות בין בית כנסת קטן יחסית לבין אולם אירועים גדול.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו מחריגים שם אני מבקשת שגם הנושא של בתי הכנסת יעלה.

יפעת שאשא ביטון: אגב זה הגיע מן המתפללים עצמם.

אליהו חסיד: אני מתפלל בבית כנסת שיש בו מקום ל-400 איש.

אליהו חסיד: זה לא כמו בית כנסת של 20 איש.

אחמד טיבי: סגן השר, אולי תתייחס גם לאולם חתונות פתוח מול אולם חתונות סגור.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת חסיד, העליתי את הדברים וסגן השר ישיב.

אליהו חסיד: בבית הכנסת אחד בירושלים מתפללים בראש השנה 24,000 איש.

יפעת שאשא ביטון: נהדר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נמצאים במציאות הזאת עכשיו.

אליהו חסיד: זו המציאות.

יפעת שאשא ביטון: כבר היו ימים שהתפללנו עם פחות אנשים.

יפעת שאשא ביטון: הכול בסדר.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו בשעת חירום – זה חירום לכולם, עם כל זה שאלוהים איתם.

ינון אזולאי: אחמד טיבי, במגזר הערבי יש לכם יותר אפשרויות מבחינת שטח פתוח.

אחמד טיבי: אז שיאשרו את זה.

אליהו חסיד: נכון, זה חירום לכולם, גם למועדונים ולברים ולכל התכנסות שהיא.

קריאה: ברור.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה סגן שר הבריאות.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני רק מבקש מחברי הכנסת, שהקשבתי לדבריהם בקשב רב ולא הפרעתי, אני מבקש אם אפשר יהיה גם לא להפריע לי ולתת לי לסיים את דבריי.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני חייב לומר כתשובה עקרונית ובסיסית לכל השאלות ששאלו פה.

יואב קיש: צריך להבין שהאירועים שאנחנו מתמודדים מולם הם אירועים משתנים, והם משתנים בקצב מהיר מאוד.

יואב קיש: הראיתי לכם את המספרים ואת הגרפים.

יואב קיש: זאת אומרת, חלק מכל השאלות, הבלבול הטבעי – דרך אגב אני מבין בהחלט את השאלות שעולות גם מן הציבור – נובע מכך שישבנו בקבינט הקורונה ביום ראשון לפני שבוע והתמונה לא הייתה התמונה שהצגתי לכם הבוקר.

יואב קיש: בסך הכול עבר שבוע.

יואב קיש: אני אומר קודם כול כאמירה ראשונה: שימו לב שהדברים גמישים.

יואב קיש: חס וחלילה, אני מקווה מאוד שלא נהיה פה בעוד שבוע, לא עוד הרבה זמן, ונהיה בסרט אחר, אולי גרוע הרבה יותר.

יואב קיש: אז אני ממש לא מאחל את זה לנו.

יואב קיש: אני רק אומר שנבין שכל המהות פה היא דינמית בצורה משמעותית מאוד.

יואב קיש: אני מאוד לא מסכים, סליחה, נדמה לי שזה היה חבר הכנסת חסיד שאמר: אטומי לב לציבור.

יואב קיש: אנחנו לא אטומי לב לציבור.

יואב קיש: אנחנו שומרים על הציבור, אתה חייב להבין את זה.

יואב קיש: עכשיו אעמיק בכוונה בנושא האולמות והחתונות ואני רוצה שתבינו מדוע אנחנו מסמנים את זה כמקום מרכזי להדבקה.

אליהו חסיד: לא אמרתי שאתם אטומי לב.

אליהו חסיד: אמרתי: מצטיירים.

אליהו חסיד: חס ושלום אף אחד פה הוא לא אטום לב.

אליהו חסיד: אנחנו יושבים פה רק כדי לחשוב על הציבור.

אליהו חסיד: אנחנו מצטיירים כאטומי לב.

יואב קיש: אם כך, אני מקבל את ההערה.

יואב קיש: אני אומר לכם: אתם צריכים להסביר לאנשים שאנחנו שומרים על הציבור.

יואב קיש: אספר לכם על מקרים.

יואב קיש: גם במגזר הערבי – חתונה בכפר קאסם, אתם מכירים, זה לא מוסתר, שהדביקה עשרות, אם לא יותר, אנשים וגרמה לשיתוק מוחלט שם בכל האירועים.

יואב קיש: אותו דבר בדימונה – בדימונה הייתה לנו התפרצות בעקבות חתונה אחת שהייתה באופקים באולם גדול, שכמעט כל העיר שם עכשיו עם הרבה מאוד מבודדים.

יואב קיש: האירועים האלה – אני יכול לספר לכם סיפור שסיפר ביום חמישי בקבינט הקורונה השר אריה דרעי, שאמר: הייתי אמור בסוף הדיון לנסוע לחתונה בנהרייה ואני לא נוסע, החתונה בוטלה.

יואב קיש: למה בוטלה?

יואב קיש: כי שבועיים קודם הייתה חינה והכלה נדבקה.

יואב קיש: הייתה שם אחת חולה, שרקדה והכול, והכלה נדבקה, ההורים שלה נדבקו, עוד 11 אנשים מן המשפחה הקרובה נדבקו.

יואב קיש: אז הוא לא נסע, אז החתונה בוטלה.

יואב קיש: מה אני מנסה להגיד לכל האנשים שיושבים פה שמייצגים ציבור, קשובים ומדברים?

יואב קיש: זה לא הגישה של: אני מבין, קשה, תעשה חתונה, בוא עוד יום, עוד יומיים.

יואב קיש: בסופו של דבר אופי החתונה הוא לא כמו הצגה.

יואב קיש: ומי ששואל למה הצגה – הצגה כן, כי מקפידים, יושבים בנפרד עם מסכה, לא רוקדים, לא אוכלים.

יואב קיש: אין לי שום אינטרס עם זה שיושב שני כיסאות ממני, הוא לא מעניין אותי, ואני כמובן לא צריך להיות לא נחמד.

יואב קיש: לעומת חתונה, שבתוך עמי אני חי ובכל מגזר, גם בחרדי, גם בערבי, גם בכללי יודעים שמתחבקים ורוקדים והרצון הוא להיות ביחד.

יואב קיש: במפלס הזה עושים לנו: פה 250, פה 250 ופה 250 ואומרים: כן, זה חתונה של 250.

יואב קיש: נו, באמת.

יואב קיש: אתם יודעים את זה בדיוק כמוני.

יואב קיש: רצינו ללכת למתאר שנוכל לחיות איתו עם החתונות.

יואב קיש: ראינו שזה הפך להיות – זה בסך הכול שבועיים

יואב קיש: –שלושה פתוח – זה תופעה של הדבקה עצומה בהמון מקרים, ואנחנו נביא גם נתונים מסודרים.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה נתונים.

יואב קיש: בלי קשר, בסופו של דבר, כל אחד פה כמעט מכיר אירוע של חתונה שגרם למגה-הדבקה וחצי פיגוע בריאותי מבחינתנו.

יואב קיש: זה נושא אחד.

יואב קיש: לכן הייתי חייב להתייחס לעניין.

יואב קיש: מה אמרנו כשקבענו 50?

יואב קיש: למעשה אמרנו: אנחנו מבינים שזה אירוע שהיום הוא גזרה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

יואב קיש: אם רוצים לחתן – משפחה קרובה בלבד, מצומצמת.

יואב קיש: אין יותר.

יואב קיש: אני אומר לכם: מי שמזמין ומתעקש להזמין להיום בערב – אנחנו כבר מיום חמישי רצינו לבטל – או למחר בערב, חברים, תרדו מזה, אין לנו זמן.

יואב קיש: זה הדבקות.

יואב קיש: הסטטיסטיקה היום היא כזו שאם יש שם חולה אחד אתה גומר את האירוע הזה עם עשרות, אם לא יותר, נדבקים.

יואב קיש: המשמעות היא קטסטרופלית לאותם בעלי שמחה אפילו.

יואב קיש: איזו הרגשה יש להם אחר כך שמשם קורה מה שקורה?

יוליה מלינובסקי: אדוני השר, תגבה את זה בנתונים.

יוליה מלינובסקי: זה כרגע: פרולה, פרולה, דיבורי סרק.

יואב קיש: את יכולה לא להסכים איתי.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בואי ניתן לו להשלים את דבריו.

יפעת שאשא ביטון: הוא חיכה בסבלנות לשמוע את כולם.

יפעת שאשא ביטון: תני לו בבקשה להשיב.

יואב קיש: אני יכול לתת לכם לדוגמה את חברי ראש עיריית דימונה בני ביטון, שהיה אמור לחתן השבוע את הבת שלו, או את הבן שלו, אני כבר לא זוכר, וביטל, בדיוק מהסיבה הזו.

יואב קיש: אני חושב שזו התנהגות אחראית של נבחר ציבור.

יואב קיש: אני חושב שזה מסר שכל מי שנמצא פה צריך להעביר אותו לאנשים שלו ולהסביר להם שחס וחלילה אתה כבעל שמחה לא רוצה להיות בסוף זה שמקבל בשורות שכאלה.

יואב קיש: אני רוצה לומר עוד מספר דברים.

יואב קיש: אני מתייחס אל מה שאמרה חברת הכנסת קטי שטרית לגבי מערכת החינוך.

יואב קיש: ביום ראשון שקלנו האם נכון להתחיל את בית ספר קיץ, ואמרנו שמשרד הבריאות ממליץ ללכת לקפסולות של 15.

יואב קיש: למעשה בא שר החינוך ואמר: המשמעות היא שלא יהיה בית ספר קיץ, אנחנו לא יודעים בשלושה ימים להתארגן לזה, זה המשמעות.

יואב קיש: לאותה נקודת זמן של לפני שבוע, חברת הכנסת שטרית, אמרנו בממשלה: אוקיי, במחיר של – הרי יש משמעות עצומה לביטול בית ספר קיץ, אני לא מסתיר את זה פה מאנשים.

יואב קיש: הייתה החלטה שלאור המשמעויות האלה, או במתווה כפי שאושר, שזה 34 כמדומני כקבוצה או לבטל - - -

יוליה מלינובסקי: 28.

יואב קיש: לא, היה יותר, היה 30 ומשהו, אני זוכר בוודאות.

יואב קיש: אמרנו: בסדר, נלך על זה.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: בגלל השיקול הכלכלי.

יואב קיש: אני אומר לכם שהיום אני חושב שאת הדבר הזה צריך לבחון שוב.

יואב קיש: אנחנו בנקודת זמן אחרת וזה חלק מן השיקולים, ויכול להיות שזה יגיע לשולחן של הוועדה הזאת שוב, נושא שצריך לטפל בו.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו רוצים נתונים לפני שמתקבלת החלטה.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: אני רק מתחבר עוד פעם לנושא של הדינמיות ושל הדברים שמשתנים.

יואב קיש: חבר הכנסת מיקי לוי, יש מגבלה, שתכיר: 50 זה המקסימום.

יואב קיש: עסק שהוא קטן יותר יש לו מגבלה של 85% מן התפוסה וגם שמירת שני מטרים.

יואב קיש: הוא לא יכול להכניס יותר.

יואב קיש: אז 50 מתייחס לאולמות של "אבניו".

יואב קיש: עכשיו אתה שואל: רגע, זה אבסורד, ב"אבניו" הרי אתה יכול להכניס 500 איש.

מיקי לוי: לא 500 אלא 2,500.

יואב קיש: אז אני חוזר להערה הראשונה שלי.

יואב קיש: אותם 500 או 250 איש, בסופו של דבר באופי של דבר כמו חתונה לא מסוגלים להימנע ממגע, אני אומר לך, צר לי.

מיקי לוי: אדוני סגן השר, באמת אתה בחור הגיוני, אתה יודע שאני מעריך אותך אבל מדובר על אולם אירועים פתוח, גן אירועים.

יואב קיש: תן לי לסיים את דבריי.

יואב קיש: זו דעתי.

יואב קיש: הציבור בחתונת שמחה, שבה כולם זה משפחה ויש אינטרס להתחבר ואוכלים ומסירים מסכות ורוקדים - - -

יפעת שאשא ביטון: וכולם מנשקים את הכלה והחתן.

יואב קיש: וכולם באים לנשק את הכלה והחתן – לא יכול לעמוד בהגדרות של התו הסגול או מה שרצינו.

יואב קיש: זו האמת.

יואב קיש: אתם רוצים, תעצמו עין, אבל תלכו החוצה ותראו את זה.

יואב קיש: אז או שנותנים להם להידבק או שאומרים שזה לא יהיה.

יואב קיש: זה לגבי העניין הזה.

מיקי לוי: ניתן לפקד על חתונה לדוגמה – תראה איך אף אחד לא זז.

משה אבוטבול: אדוני השר מתכוון מידית?

משה אבוטבול: מחר בלילה אין אירועים?

משה אבוטבול: היום בלילה?

יפעת שאשא ביטון: אתם תמשיכו להתפרץ ומי שמקשיב לנו עכשיו יקבל דיסאינפורמציה.

יפעת שאשא ביטון: הצו יאושר היום ויתחיל ממחר בבוקר.

משה אבוטבול: אני מציע לכל אלה שעשו חתונות שיקדימו אותן ללילה הזה.

יואב קיש: וידביקו את כולם.

מיקי לוי: זה בלתי אפשרי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מנהיגים.

יפעת שאשא ביטון: בואו נשלוט בעצמנו, באמת אני אומרת, עם כל הקושי.

משה אבוטבול: אין רגשות.

יפעת שאשא ביטון: מנהיגות זה לא רק כשקל, זה גם כשקשה.

יפעת שאשא ביטון: וקשה, גם לי קשה עכשיו.

יואב קיש: חבר הכנסת אבוטבול, לגבי מה שאמרת, ראשית, אנחנו בממשלה רצינו את זה כבר מיום חמישי.

יואב קיש: הבאנו את זה, רצינו שזה יקרה היום, אך הוועדה אחרי ששמעה אתכם אמרה שהיא תעשה את זה ממחר.

יואב קיש: זה לא שאתם לא משפיעים.

יואב קיש: אבל אני אומר לך שכל יום פה הוא קריטי.

משה אבוטבול: סליחה, זה חייב לעבור הצבעה בכנסת?

משה אבוטבול: זה חייב?

משה אבוטבול: לא חייב?

יואב קיש: ההמלצה שלי לאנשים, אני אומר בצורה הכי ברורה, להימנע מהתקהלויות, ללכת לעבוד, לעשות קניות.

יואב קיש: אני לא הולך לאף אירוע.

יואב קיש: אני עושה את כל הישיבות שאני יכול בזום ואני מבטל ישיבות אישיות ומעביר לזום.

יואב קיש: בוודאי ובוודאי לאוכלוסיות הסיכון, לגיל המבוגר.

יואב קיש: לא לצאת, להימנע מלהסתובב, ובטח ובטח גם כשבאה המשפחה לבקר, ואני לא פוסל את זה שהמשפחה תבוא לבקר, לשמור על ריחוק, להיות עם מסכות, לא מחבקים את הסבא והסבתא.

יואב קיש: שמעתי את השר אריה דרעי אומר לאוכלוסיות הסיכון גם לא לצאת להתפלל במניין ולשמור על עצמם בבית, אז אתם יכולים גם לשאול אותו.

יואב קיש: אנחנו במצב הזה, ולמי שזה לא ברור – זה מה שבאתי לומר.

מיכל וונש: רק אם תוכל להבהיר מה ההבדל בין התקהלויות חוץ ופנים, רק לחדד את זה.

יואב קיש: אין הפרדה.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס גם לנושא הים, ובכלל לתפיסה, למסעדות ולכול.

יואב קיש: הרי בכל דבר קיים סיכון מסוים.

יוליה מלינובסקי: אתה מדבר עכשיו על הים?

יוליה מלינובסקי: אני רוצה להעיר על זה הערה.

יואב קיש: בכל דבר קיים סיכון מסוים.

יואב קיש: למה למשל אמרנו שעם ההצגות אנחנו עדיין נשארים במתווה?

יואב קיש: כי סיכון ההדבקה – תיארתי קודם את ההבדלים מדוע אנחנו שם.

יואב קיש: למשל בנושא הים יש שני דברים שצריך להבין שהם מקלים.

יואב קיש: אנחנו גם מגבים את זה במספרים.

יואב קיש: למרות שיש בעיה עם הים, כי בסופו של דבר כאשר אתה מנתח הדבקות קשה מאוד לעלות על זה אם זה היה בים.

יואב קיש: אבל ים הוא מקום פתוח ויש לחות גבוהה, ואתה עדיין נמצא עם קבוצה מצומצמת של אנשים שאיתם באת ולא כל הקבוצות מתערבבות.

יואב קיש: זה לא חתונה.

יואב קיש: אז הסיכון הוא עדיין נמוך יותר.

יואב קיש: בוודאי ובוודאי שכאשר בים כולם האחד על השני זה אירוע רע שאסור שיקרה.

יואב קיש: אני שם את זה לרגע בצד, זה גם נושא שנבחן.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס לנושא האיכונים.

יואב קיש: האיכון, כפי שאתם יודעים, החוק עבר ביום רביעי בלילה והתחלנו להשתמש בו.

יואב קיש: זה גם כלי נוסף משמעותי מאוד.

יואב קיש: למי שלא מכיר, בסיבוב הקודם כשהגענו לקרוב ל-17,000 נדבקים חולים, 5,000 מהם איכון השב"כ עלה עליהם דרך הבידוד.

יואב קיש: זה מספר שכדאי שתכירו, הוא אפקטיבי מאוד.

יואב קיש: הוא גם משלים את החקירות האפידמיולוגיות.

יוליה מלינובסקי: שלא קיימות.

יוליה מלינובסקי: ראינו אתמול כתבה.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, את מבזבזת את ההערה שלך.

יוליה מלינובסקי: אלה העובדות.

יואב קיש: מה שקרה עכשיו, מכיוון שהוא חזר, במירכאות, לעבוד, הוא מסתכל שבועיים אחורה והוא הכניס הרבה מאוד אנשים למעגלי בידוד.

יואב קיש: אנחנו היום מתגברים את מוקד האיכון.

יואב קיש: אנחנו מבינים את הבעיה הזאת.

יואב קיש: זה כולל לקחת אנשים ממשרד הבריאות בתפקידים שונים שהולכים לענות על טלפונים.

ג'אבר עסאקלה: יש בעיה עם הערעור על איכונים מוטעים.

יואב קיש: האירוע זה, אנחנו מודעים אליו ואנחנו נערכים אליו.

יואב קיש: כפי שאמרתי קודם, בגלל ההשתנות והדינמיות, נכון, זה משהו שצריך היה אולי להיערך אליו מוקדם יותר, אני מקבל את ההערה.

יואב קיש: אנחנו מנסים לטפל בזה.

קטי קטרין שטרית: אפשר להכשיר סטודנטים.

יפעת שאשא ביטון: חברים, הנושאים האלה חשובים, גם נושא האיכון והמענים וההנחיות הברורות ומה קורה לאדם שצריך להיכנס לבידוד, למי הוא פונה, ממי הוא מקבל תשובות, ומי שצריך לקבל בדיקות.

יפעת שאשא ביטון: האמן לי, אספתי הרבה מאוד נושאים בימים האחרונים.

יפעת שאשא ביטון: אני מבטיחה לכם פה, כל חבריי, אנחנו נקיים על זה דיון חירום.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת, סגן השר, שאתה תעשה את כל המאמץ להגיע לדיון כזה כדי לשמוע מהשטח.

יפעת שאשא ביטון: אספתי פניות שהגיעו אליי מאנשים חסרי אונים.

יפעת שאשא ביטון: הם יודעים שהיו בקרבת חולה מאומת, הם צריכים להיכנס לבידוד, אבל מאותו רגע אין להם עם מי לדבר.

יפעת שאשא ביטון: עם מי הם מדברים?

יפעת שאשא ביטון: איתנו.

יפעת שאשא ביטון: תניחו לזה בצד, כי זה לא הצו.

יפעת שאשא ביטון: אני מבטיחה שנקיים דיון.

יפעת שאשא ביטון: בסדר?

מיקי לוי: בקצרה, אדוני סגן השר, אתה הממשלה פה.

מיקי לוי: אין סגר ללא מתווה.

מיקי לוי: מה מתווה הפיצויים שהאוצר מכין עבור הזוגות הצעירים, עבור בעלי האולמות, עבור הצלמים, עבור העובדים?

מיקי לוי: מה המתווה של הפיצויים?

מיקי לוי: אתה מבחינתי הממשלה.

יואב קיש: קודם כול, אתה צודק במאה אחוז.

יואב קיש: יש הרבה מאוד אנשים שנפגעו בצורה קשה מאוד.

יואב קיש: שמעתם גם את ראש הממשלה וגם את שר האוצר.

יואב קיש: אנחנו מדברים על תמיכה, לא כפי שהייתה עד עכשיו לחודש–חודשיים של דמי אבטלה אלא מהלך משמעותי מאוד וארוך-טווח שיאפשר קיום לאותם אנשים שעבודתם ופרנסתם נפגעה ואין להם אפשרות לחזור אליה.

יואב קיש: זה יקרה.

קריאה מהזום: לא שידוע לנו.

יואב קיש: מיקי לוי, אני לא מן המשרד הרלוונטי ולכן אני יכול לומר לך שהערתך נכונה, אני תומך בה ומחזק אותך.

יואב קיש: תמשיך להיות על זה בכל הכוח.

יפעת שאשא ביטון: נבקש פה התייחסות גם מנציגי האוצר, לא על התוכנית של השישה חודשים.

קריאות: - - -

יוליה מלינובסקי: אני רוצה שאתה תשמע משהו.

קטי קטרין שטרית: יפעת, לא הגיוני שבגלל שהם צועקים הם מדברים.

קטי קטרין שטרית: אני יד ביד ביחד עם מיקי לוי.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת שטרית, אני אתן לכל אחד לומר התייחסות קצרה.

יפעת שאשא ביטון: בסוף אני רוצה גם שסגן השר יענה, וזה גם מכובד מאוד שאת מדברת בטלפון באמצע הדיון.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה חברת הכנסת מלינובסקי.

יוליה מלינובסקי: אדוני סגן השר, העלית את נושא הים.

יוליה מלינובסקי: אתן לך דוגמה.

יוליה מלינובסקי: אני גם שאלתי את עצמי איך הולכים לים ומה מותר.

יפעת שאשא ביטון: אבל הוא ענה כבר.

יוליה מלינובסקי: רק דקה, אני רוצה לספר את הסיפור.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, אני לא פותחת עכשיו דיון על הים.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי שזה יהיה דיון בנפרד, ועכשיו במקום לנסות לדבר על הצו את לוקחת אותנו לים.

יפעת שאשא ביטון: אין לי זמן לים עכשיו.

יוליה מלינובסקי: זה רק ממחיש לנו את הסיפור.

יוליה מלינובסקי: שאלתי את עצמי איך הולכים לים.

יוליה מלינובסקי: במשרד הבריאות אמרו לי: תחפשו באתר האינטרנט של משרד הבריאות.

יוליה מלינובסקי: הלכנו וחיפשנו – אין זכר.

יוליה מלינובסקי: תשתפו אותנו.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

יוליה מלינובסקי: אתה יודע לאן שלחו אותי?

יוליה מלינובסקי: למשרד הפנים.

יפעת שאשא ביטון: אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

יפעת שאשא ביטון: פעם שלישית.

יפעת שאשא ביטון: תוציאו אותה בבקשה שתירגע בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: זה לא פייר.

יוליה מלינובסקי: הוא צריך לשמוע את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני צריכה את סגן השר שייתן לנו תשובות לגבי האירועים.

יוליה מלינובסקי: אתם לא מתפקדים פשוט, אתם שולחים אנשים למשרד הבריאות כשלא ברור לי איך אני הולכת לים.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, תצאי החוצה בבקשה.

יוליה מלינובסקי: עכשיו אתה בא עם ההגבלות האלה.

יוליה מלינובסקי: אתם לא יודעים מה קורה אצלכם בפנים.

יפעת שאשא ביטון: הסדרנית, תוציאי אותה בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תירגעי, ניפגש בהמשך.

יוליה מלינובסקי: אין מה להירגע פה כי הממשלה הזאת - - -

יפעת שאשא ביטון: את מפריעה לי, חברת הכנסת מלינובסקי.

יפעת שאשא ביטון: תצאי החוצה.

יוליה מלינובסקי: הממשלה הזאת לא מתפקדת, יד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל, ובסופו של דבר מביאים גזירות - - -

יפעת שאשא ביטון: אדוני סגן השר, אני רוצה לדבר על נושא האירועים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להציע לאפשר לפחות.

יפעת שאשא ביטון: שוב, אני יודעת שאתה לא יכול לתת לי תשובה עכשיו, אתה תצטרך להתייעץ.

יפעת שאשא ביטון: מה שקרה פה הוא שאנחנו נתנו הנחיה לפני שבוע וחצי שעד 9 ביולי אפשר לקיים אירועים, וקרה מה שקרה, אף אחד לא הזמין את הנגיף ואנחנו לא ידענו וגם לא רצינו להיות במציאות שבה אנחנו נמצאים.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנשים נערכו, ידעו שיש את הדלתא הזו של הזמן, כולם התארגנו, קנו מצרכים.

יפעת שאשא ביטון: השאלה אם אפשר לתת את הארכה הזאת, אבל להגדיר שהמסיבות האלה מתקיימות בלי ריקודים ובלי כל מה שאנחנו מכירים אלא כמו ארוחה אחת גדולה, שנגביל את מספר המשתתפים בה, כדי שלפחות מה שנקנה – אתה יודע, גם כואב הלב לחשוב שכמות האוכל הזאת תלך כולה לעזאזל כי גם אין לנו אופק, ובשלושה השבועות שלאחר מכן גם לא יהיו חתונות, בלי קשר לזה, אנחנו יודעים בוודאות שאוכל ייזרק.

יפעת שאשא ביטון: לאפשר את זה שיהיו אירועים נטולי ריקודים.

אחמד טיבי: יואב, אמרת משפט על איכוני שב"כ – תציג נתונים.

יפעת שאשא ביטון: לא, אמרתי שאנחנו נקיים על זה דיון.

יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, אתם מסיטים אותנו מן הנושא של הצו.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לפתור עבור בעלי האירועים ועבור בעלי השמחות את הנושא, ואתם מתפזרים פה.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר כך.

אחמד טיבי: הוא אמר נתון.

אחמד טיבי: אנשים מתקשרים ורוצים לדעת.

יפעת שאשא ביטון: אז אנשים יחכו לדיון שנקיים בוועדה ואשמח לתת את כל הנתונים.

אליהו ברוכי: גברתי היושבת-ראש, אולי רק נוסיף: במקומות פתוחים.

אליהו ברוכי: מה שאת אמרת עכשיו, אולי גם במקומות פתוחים, בגנים.

יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה.

יפעת שאשא ביטון: הרי הנושא הוא הדבקה טיפתית.

יפעת שאשא ביטון: לא משנה אם אתה יורק על האדם במקום סגור או במקום פתוח, ואנחנו כבר יודעים את זה.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של אירועים וחתונות, כשכולם מתערבבים עם כולם, והכלה והחתן מתנשקים עם כולם, זה חלק מן העניין.

יפעת שאשא ביטון: מה שאני מנסה לבקש פה הוא שלפחות יאפשרו את אותה ארוחה גדולה, את הכתובה ואת החופה, בלי ריקודים.

יואב קיש: אני כמובן אעביר את בקשתך ונבחן אותה.

יואב קיש: אני רק חייב לומר שהדיון הזה, בדיוק בסגנון הזה, היה בממשלה בקבינט הקורונה, והייתי שותף לדיון.

יואב קיש: המסקנה הברורה היא שבסופו של דבר הציבור לא מסוגל לעמוד בדברים האלה.

יואב קיש: כשאתה בחתונה אתה בסוג מסוים של התנהלות שלא יאפשר.

יואב קיש: ולכן אנחנו באירוע שאי אפשר לעצום לגביו עין, אי אפשר ללכת עם ולהרגיש בלי, זה לא עובד.

יואב קיש: זה המסר המרכזי שחשוב.

משה אבוטבול: תן ניסיון של שלושה ימים.

יואב קיש: ניסינו את זה שבועיים.

משה אבוטבול: לא.

משה אבוטבול: מעכשיו.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אבוטבול, אני מבינה את הצורך שלך ואני יודעת שמופעלים עליך הרבה מאוד לחצים, אבל זו השעה שבה אנחנו נבחנים.

יואב קיש: חבר הכנסת אבוטבול, אני חושב שאתה צריך להגיד לכל אלה שפונים אליך בעניין הזה, שמבקשים, להגיד להם: אני שומר עליכם, החתונות האלה הן אירוע של הדבקה המונית, אנשים שיגיעו יידבקו אצלכם וחס וחלילה גם יגיעו למצבים קשים, יש שם גם אנשים מבוגרים.

יואב קיש: אתה רואה אחריות בתפקידך כמוביל דעת ואתה אומר לכולם: זה לא הזמן, אנחנו עכשיו חייבים לשנות את דרכינו בעניין הזה.

יואב קיש: תודה רבה.

קריאה: אבל חייבים לחשוב על איזשהו מתווה.

יפעת שאשא ביטון: רק שתי שאלות, אבל אני מבקשת שלא יפריעו.

יפעת שאשא ביטון: לגבי מלונות – עולה פה שאלה, מבחינת התקהלויות.

יפעת שאשא ביטון: לגבי מלונות ותיירות הכול נשאר כמו שהוא, נכון?

יואב קיש: קניונים ומלונות – אין שום הנחיה.

יואב קיש: ברור שאסור לעשות בתוך מלון כנס.

יפעת שאשא ביטון: כנס של יותר מ-20 איש.

יואב קיש: אני אומר שוב, מה שאנחנו מנסים לעשות הוא לשמר את המשק ככל האפשר, עם העבודה, עם הקניות, עם המסחר, ולעצור את ההתקהלויות שבהן יש ריבוי משתתפים.

יואב קיש: אתם בוודאי מכירים את התופעה של הסופר-ספרדרים למיניהם, ויש אלף ואחד דברים, שבסופו של דבר גורמים להאצה משמעותית מאוד בהדבקה בקהילה.

ינון אזולאי: חשוב להגיד, שזה לא ייצא לנו ככה אולי: יש בעלי אולמות שבאמת הקפידו, אבל לצערנו, כפי שהיושבת-ראש אמרה, יש הרבה שלא הקפידו ולכן זה המצב שאליו הגענו.

ג'אבר עסאקלה: יש את המקל, אבל איפה הגזר?

יפעת שאשא ביטון: ברור, יש גם וגם.

יפעת שאשא ביטון: תוך כדי שאתה יוצא אני מבקשת ממך ומן הממשלה ובכלל, בנושא האכיפה סוכם שההגבלות יבואו יחד עם תגבור האכיפה.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לאכוף את הכול, כולל מסיבות שאנחנו רואים ברשת ואין בעיה להגיע למקור שלהן.

יפעת שאשא ביטון: תעצרו את זה.

יפעת שאשא ביטון: לא משנה אם זה של סלב, אם זה של מישהו לא מוכר.

יפעת שאשא ביטון: אני ממש מבקשת, כי בלי זה אנחנו לא ננצח את הסיפור הזה.

ג'אבר עסאקלה: ותציעו גזר, לא רק מקל.

ג'אבר עסאקלה: איפה הגזר?

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לעבור לרשות דיבור שמבקשים גם נציגים בזום.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו את ניר שפר, נציג התאחדות האולמות, בבקשה.

ניר שפר: שלום ליושבת-ראש, אני מודה לך על זכות הדיבור.

ניר שפר: האמת היא שזה יום מאוד מאוד עצוב, קודם כול עבור הזוגות, וגם עבורנו.

ניר שפר: אנחנו מבינים שסגרו או סוגרים היום את ענף האירועים.

ניר שפר: היינו מאוד מאוד רוצים לסיים את השבוע הקרוב, אבל לא ניתן לבצע חתונות בלי ריקודים, זה חלק אינטגרלי.

ניר שפר: אנחנו מוצאים את עצמנו במצב מאוד מאוד בעייתי מאחר שלהערכתנו ניסגר לתקופה ארוכה מאוד.

ניר שפר: נפגשנו הבוקר עם שר האוצר.

ניר שפר: הוא היה קשוב וגילה הבנה, והוא הנחה את הצוות המקצועי.

ניר שפר: אני רואה גם שיש פה נציגות של משרד האוצר בישיבה ואשמח להתייחסות כמובן.

יפעת שאשא ביטון: בוודאי.

ניר שפר: באופן מידי לבנות מתווה כדי שהענף הזה יישאר על הרגליים ולא יגיע לחדלות פירעון.

ניר שפר: צריך להבין שמצבנו כל כך קשה שיש כבר אולמות שקיבלו צווי פינוי, אנשים לא יכלו לעמוד בשכר דירה.

ניר שפר: אתם צריכים להבין שמדובר במתחמים גדולים מאוד, של מאות מטרים ודונמים רבים.

ניר שפר: יש פה ארנונות גבוהות מאוד, יש פה תקורות במצב הסגור שלנו שלא ניתן למנוע אותן.

ניר שפר: אנחנו חייבים סיוע מידי.

ניר שפר: אני מבקש גם ממך כיושבת-ראש הוועדה במסגרת הסיכום להוציא דרישה לממשלה, שתהיה פה התייחסות ספציפית לענף שלנו ונקבל ממש רשת ביטחון שתחזיק אותנו למשך החודשים הבאים, ואני מדבר על קיום בסיסי, אני לא מדבר פה על איזשהם רווחים או כספים מעבר להוצאות הבסיסיות להמשך קיום הענף.

ניר שפר: יש פה גם את סוגיית הזוגות, שהממשלה תצטרך לתת לה פתרון, משרד האוצר.

ניר שפר: זה גדול על האולמות, הם לא יכולים להתמודד עם הסכומים האלה.

ניר שפר: מדובר פה בסכומים גבוהים מאוד.

ניר שפר: אתם צריכים להבין שהיו-יו הזה של נפתחנו, נסגרנו – רק לשבוע הקרוב יש כמות עצומה של מזון שכבר נמצאת במקררים, נעשו הכנות מסיביות מאוד, החזירו עובדים.

ניר שפר: רק הימים האחרונים זה עוד בור של סכומי כסף אדירים.

ניר שפר: אנחנו חייבים שהמדינה תסייע, כי אחרת ענף השמחות של מדינת ישראל לא רק ייסגר אלא יקרוס ואני לא רוצה להעלות את המילה הזאת אבל חדלות פירעון תהיה מוצמדת לענף הזה.

ניר שפר: תבינו שכאשר נגיע לחדלות פירעון אז כמובן אולי הבנקים וכמה ספקים יקבלו כסף אבל כל היתר, וכמובן גם הזוגות, לא יגיעו לפיצוי כלשהו.

ניר שפר: לכן אנחנו מבקשים בכל לשון של בקשה שתדרשו את הסיוע עבורנו.

ניר שפר: אנחנו סומכים על שר האוצר שהנחה, והוא היה מאוד תקיף היום ואני מקווה שזה אכן ירד לשולחן העבודה.

ניר שפר: אנחנו אמורים ביום רביעי הקרוב להיפגש שוב עם מנכ"לית משרד האוצר.

ניר שפר: כן היינו מבקשים לנסות לקיים את האירועים שנותרו לנו לשבוע הקרוב.

ניר שפר: תנסו לחשוב על הזוגות, תנסו לחשוב על המשפחות, תנסו לחשוב על הכסף שיורד פה לטמיון.

ניר שפר: אנחנו מבינים שהיו אי-אלו מקומות שחרגו.

ניר שפר: אנחנו לאורך כל הימים האחרונים, או בעצם מהסיכום של המתווה, הוצאנו הנחיות שיעמדו בתו הסגול.

ניר שפר: חשוב לנו שאנשים יעבדו לפי ההנחיות, ואם יש כאלה שחרגו זה כבר ברמת הפיקוח שהמדינה הייתה צריכה להעמיד.

ניר שפר: יום מאוד מאוד עצוב עבורנו.

ניר שפר: אם יש שאלות, אשמח לענות.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ניר.

יפעת שאשא ביטון: זה יום עצוב גם עבורנו, גם בהתמודדות עם ההתפשטות של הנגיף וגם כמובן עם ההשלכות עליכם ועל בעלי השמחות.

יפעת שאשא ביטון: אני וגם החברים כאן קיבלנו הרבה מאוד פניות והרגשנו את המצוקה במהלך כל סוף השבוע, אבל כפי שאמרתי, המספרים היו נגדנו מבחינת נתוני התחלואה וחייבו אותנו גם להכרעות הקשות האלה.

יפעת שאשא ביטון: ממה ששמעתי בתחילת דבריך, אתה בעצם אומר: אין טעם בחתונה בלי ריקודים, זה לא עובד.

ניר שפר: נכון.

ניר שפר: חתונה בלי ריקודים לא יכולה להתקיים.

ניר שפר: זה בערך כמו לפתוח דוכן פלאפל בלי כדורים.

ניר שפר: אין זוג שיסכים היום לעשות חתונה בלי ריקודים.

ניר שפר: זה חלק אינטגרלי מן האירוע.

משה אבוטבול: האם זה ברירת המחדל?

ג'אבר עסאקלה: יש חתונות שהן מסורתיות, שזה ארוחה של שעה וזהו.

יפעת שאשא ביטון: שאלתי אותו מה הוא אמר, לא פתחתי את זה לדיון.

ג'אבר עסאקלה: אני מדבר מהשטח.

ג'אבר עסאקלה: יש חתונות ללא מסיבה בכלל אלא רק ארוחה וזהו.

משה אבוטבול: אני תומך בדעתה של היושבת-ראש, לגבי השלושה ימים.

יפעת שאשא ביטון: אבל אומר לנו מי שמכיר את כל העולם הזה: אתם מבקשים משהו שלא נעמוד בו.

משה אבוטבול: אבל אם יש ברירת מחדל לאותו זוג, ואומרים לו: זוג יקר, או שאתה עושה חתונה בלי ריקודים, תוך התחייבות בנושא, ואם לא אז דוחים לך את זה – אני מבטיח לך שכל הזוגות יסכימו לפחות שיהיה להם את האירוע הזה.

יפעת שאשא ביטון: יסכימו אבל לא בטוח שיעמדו בזה, לפי מה שאנחנו יודעים.

משה אבוטבול: אם לא יעמדו נאכוף את זה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת אבוטבול.

יפעת שאשא ביטון: מישהו רוצה לומר משהו לניר שפר, לשאול שאלה?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

משה אבוטבול: אני שואל אותך, ניר, אני שומע את הדברים שלך, אבל למה אתה לא רואה - - -

יפעת שאשא ביטון: אל תפתח את זה עוד פעם.

יפעת שאשא ביטון: אמרת את דעתך והוא אמר את דעתו.

משה אבוטבול: אני מדגיש שוב, כל הוויכוח שלי בנושא הזה הוא רק על שלושה ימים.

משה אבוטבול: אין לנו ויכוח אחר.

משה אבוטבול: כלומר אחרי שלושה ימים פתאום אני כמוך, שיהיה ברור, שלא תחשבי שאני נגד הצו.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אבוטבול, לבי איתך.

יפעת שאשא ביטון: התכתבנו רבות אתמול.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא בהתמסחרות פה על הימים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים באמת במצוקה אמיתית מבחינת מה שקורה.

משה אבוטבול: את באה מבחינה רפואית, אני בא מבחינה חברתית.

יפעת שאשא ביטון: גם אני רוצה חברתית שזה יהיה פתוח וגם אני הייתי רוצה שזה יישאר עד סוף השבוע.

יפעת שאשא ביטון: אבל אגיד לך את האמת, קשה לי לקחת את האחרית על הגב שלי כשאני רואה את ההכפלה.

משה אבוטבול: דווקא שם?

משה אבוטבול: רק באולמות?

יפעת שאשא ביטון: בארבעת הימים האחרונים הייתה הכפלה של מספר החולים הקשים.

יפעת שאשא ביטון: מה שאנחנו הצלחנו להחזיק פה כל הזמן בדיון, ואמרנו: חברים, שם אנחנו בסדר, אז בואו נשחרר קצת לחץ – המספר הוכפל.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שבעוד ארבעה ימים אנחנו נמצא את עצמנו כבר עם יותר מ-160 חולים קשים.

משה אבוטבול: אז תורידי.

משה אבוטבול: במקום 250 יהיה 150, תורידי רק בשלושת הימים האלה.

יפעת שאשא ביטון: הזוגות לא אוהבים את זה.

יפעת שאשא ביטון: הם אומרים שבעלי האירועים חייבים יותר כסף.

משה אבוטבול: הם יאהבו את זה.

משה אבוטבול: אבל להוציא אותם לגמרי – קשה.

משה אבוטבול: בואי תיתני ברירת מחדל.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת אבוטבול.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת הילה וזאן רוצה לשאול שאלה, בבקשה.

הילה שי וזאן: בעוד אנחנו מדברים אני מקבלת הודעות מזוגות, שאומרים שמבחינתם הם כן מוכנים, אם זה המוצא האחרון, לאירוע בלי ריקודים.

הילה שי וזאן: אולי אפשר לסייג את זה, בשלושה ימים, כמו שעושים בריתות ואירועי צוהריים עם מוזיקת רקע, אולי אפשר בשלושה הימים לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: הצענו את זה למשרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: בואו נראה שהם יחזירו לנו תשובה.

ניר שפר: אם יש זוג שרוצה להתחתן ללא ריקודים אנחנו כמובן לא נגד זה, אבל אם זה העיקר אז אנחנו מודעים לבעיה שריקודים הם דבר מרכזי בחתונה.

מיקי לוי: סתם שאלה מקצועית אליך: אפשר במקום 40 רוקדים שיהיו שמונה?

יפעת שאשא ביטון: די, נו, הם לא יוכלו.

מיקי לוי: אני מנסה להציל את השבוע, את אלה שקבעו אירועים.

משה אבוטבול: מיקי: בלי ריקודים.

משה אבוטבול: אנחנו איתך.

הילה שי וזאן: אפשר להציל את זה אם האירועים יהיו בלי ריקודים.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה , בני, רצית לשאול שאלה.

בני פרץ: אני רוצה לשאול את יושב-ראש ארגון האולמות.

בני פרץ: יש גם אירועים עתידיים, פרט לאלה שרבים פה על שלושה ימים.

בני פרץ: הלא החתונות אצל עדות המזרח הן עד 16 בחודש, ומ-16 בחודש מפסיקים עד ל-31.

בני פרץ: יש לנו שבועיים.

בני פרץ: אנשים שילמו מקדמות לאולמות.

בני פרץ: האם יוחזר להם כספם או שהם ייאלצו לצאת למלחמות על החזרת הכסף שהם שילמו כאשר עדיין אין שום ביצוע?

בני פרץ: אני מדבר על האירועים העתידיים, לא על אלה שמתחתנים בשבוע הקרוב.

ניר שפר: כל נושא המקדמות נדון היום.

ניר שפר: יש פה נציג של משרד האוצר, אשמח להתייחסות שלו.

ניר שפר: מדובר במקדמות בגין אירועים עתידיים, כפי שאתה אומר.

ניר שפר: מי שיצטרך לתת את הפתרון לזה הוא משרד האוצר.

ניר שפר: במסגרת מתווה הפיצוי של סגירת ענף האירועים יצטרכו לדון גם בנושא המקדמות.

ניר שפר: כרגע הם בודקים כיצד הם יוכלו לעשות את זה.

ניר שפר: אבל זה תחום שמשרד האוצר יצטרך לתת לו תשובה.

ניר שפר: אתם צריכים להבין את זה, ויותר מזה, אתם צריכים לגבות אותנו.

ניר שפר: אני מבקש מיושבת-ראש הוועדה לגבות אותנו בנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ניר, אנחנו לגמרי במקום הזה ולכן דרשנו שנציגי משרד האוצר יהיו כאן כדי לתת לנו תשובות בדיוק בעניין הזה.

מיקי לוי: גברתי, יש לנו סמכות להצביע על הפעלת האולמות ללא ריקודים במשך שבוע, רק כדי שהם יתחתנו?

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך שלאור הנתונים, ותיכף אסתכל גם על הנתונים החדשים, יש לי אחריות ציבורית.

יפעת שאשא ביטון: בסוף אנחנו צריכים להיות המבוגר האחראי.

מיקי לוי: בלי ריקודים.

יפעת שאשא ביטון: זה לא לאפשר, כי יש הרבה מאוד לחץ, כי זה מה שרוצים, אלא גם איפה האחריות שלנו כלפי הציבור?

יפעת שאשא ביטון: שלא נמצא את עצמנו באיזו קטסטרופה, ולא יגידו: כל הכבוד שנתנו את השבוע הזה, אלא יגידו: איפה הייתם?

יפעת שאשא ביטון: הייתם צריכים לשמור עלינו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים כל הזמן במקום הזה של האיזונים, שאנחנו צריכים לקחת בסוף את האחריות כמנהיגים גם בשעה הקשה הזו.

יפעת שאשא ביטון: תאמינו לי, באמת באמת קשה לי.

משה אבוטבול: לכן מדובר על שלושה ימים, לא יותר.

ג'אבר עסאקלה: ניר, כמה אולמות לפי הידיעה שלך מוכנים בכלל לפתוח אירוע עם 50 אנשים?

ג'אבר עסאקלה: האם יש כאלה בכלל?

ג'אבר עסאקלה: האם יש הרבה?

ג'אבר עסאקלה: האם יש מעט?

יוליה מלינובסקי: אפס, לא יהיו בכלל.

ניר שפר: אין אולמות שמסוגלים לעשות אירוע של 50 איש ולהרוויח.

ניר שפר: זה הפסד כלכלי מאוד מאוד גדול.

ניר שפר: אנחנו לא בנויים ל-50 איש, זה לא רלוונטי.

ניר שפר: זה בערך כמו לפתוח מסעדה לבן אדם אחד.

ניר שפר: זה לא רלוונטי.

ניר שפר: כולם יודעים מי שר האוצר שהדגיש היום בפני הצוות המקצועי שלו ש-50 איש זה בעצם סגירה של הענף.

ניר שפר: חברים, בואו, אם נאחזים פה במספרים שהם לא רלוונטיים לקיומנו אז בואו נשים את המילים האמיתיות והנכונות.

ניר שפר: ענף האירועים נסגר, נקודה, סוף, וזה לחודשים רבים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ניר.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת בכאב: אתה צודק, אתה בפירוש צודק.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו את חגי לוין, אבל אני רוצה דווקא להעלות קודם את נציגי משרד האוצר כדי להתייחס באופן ישיר לסיטואציה הזאת שאנחנו נמצאים בה.

יפעת שאשא ביטון: מי נמצא כאן ממשרד האוצר?

עידו סופר: אני רכז תעשייה ומסחר באגף התקציבים במשרד האוצר.

יפעת שאשא ביטון: עידו, מה שלומך?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים במצוקה אמיתית.

יפעת שאשא ביטון: ברור לי שאתם מכינים תוכנית וברור לי שהדברים לא יכולים להיות ב"שלוף", למרות שכל הזמן אומרים שאנחנו שולפים, אבל ברור לי שזה לא יהיה ב"שלוף".

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו חייבים לתת מענה, לפחות את ההרגעה הזו של השבוע הקרוב.

יפעת שאשא ביטון: יש אנשים שהכסף שלהם בשבוע הזה – עזוב את העניין הרגשי והמשפחתי והחברתי, שהוא חשוב ודרמטי ויש אנשים שנמצאים באמת בקריסה נפשית, אבל גם הכסף רובץ עליהם.

יפעת שאשא ביטון: אלה אנשים שאת מיטב כספם חסכו בשביל החתונה שלהם ועכשיו הכול יורד לטמיון.

יפעת שאשא ביטון: מה יש לכם לומר להם על השבוע הנוכחי?

עידו סופר: אתחיל בכמה מילים כלליות, ברשותך, ומשם נצלול.

עידו סופר: אני מלווה את איגוד בעלי אולמות האירועים תקופה לא קצרה.

עידו סופר: מעבר לסוגיות הכלכליות, גם מתווה הפתיחה נעשה ביחד איתנו, ביחד עם משרד הבריאות.

עידו סופר: באמת זה יום כואב, לראות שהייתה כאן איזו חזרה לשגרה וכניסה חזרה לפעילות של הענף, אך כרגע הדבר הזה נעצר.

עידו סופר: גם לנו הדבר הזה כואב, גם את זה צריך לומר.

עידו סופר: כפי שאמרתי, אנחנו בקשר שוטף עם נציגי הענף, ובכלל עם יתר הענפים שנמצאים עדיין במצוקה ולא חזרו לפעילות כמו מרבית ענפי המשק, כולל היום בבוקר, כפי שניר שפר ציין, הייתה ישיבה בראשות שר האוצר על הענף.

עידו סופר: בוצעו ומבוצעות מספר פעולות עבור אותם עסקים שנמצאים בענפים האלה.

עידו סופר: אציין את קרן האשראי הייעודית לעסקים בסיכון גבוה, כפי שאתם מכירים, מענק ההוצאות הקבועות עבור מאי–יוני, שהעלינו את מחזור המכירות לעסקים זכאים, ל-100 מיליון שקלים, בעיקר בגלל אולמות האירועים, שחלקם נמצא מעל רף מחזור של 20 מיליון שקלים ונמצאים במצוקה.

יפעת שאשא ביטון: עידו, מה זה אומר בפועל?

יפעת שאשא ביטון: בעלי האולמות האלה מקבלים מספיק כסף כדי שהם יוכלו להחזיר לזוגות הצעירים לפחות את המקדמות שלהם, כדי שהם יוכלו לשרוד את התקופה העוד יותר קשה שמחכה להם?

יפעת שאשא ביטון: עכשיו קשה, אבל שנינו יודעים שיהיה עוד יותר קשה.

עידו סופר: אגיע בעוד רגע, אני מבטיח, יו"ר הוועדה, אחרי זה אענה על שאלות בשמחה רבה.

עידו סופר: אגיד מעבר לזה: ביחד עם מתווה הפתיחה ומענק התעסוקה, התפיסה עד לא מזמן הייתה שצעדים אלה יתנו את החמצן הנדרש לאותם עסקים – אגב זה גם בענף התרבות, גם בענף אולמות האירועים וגם בענפים אחרים – את אותו חמצן נדרש כדי לחזור לפעילות.

עידו סופר: לצערנו המציאות הזאת השתנתה, באופן שדורש חשיבה מחודשת גם על המענה הכלכלי של ממשלת ישראל, ולכן שר האוצר באמת הנחה אותנו לגבש תוכנית בראייה ארוכת-טווח, כאשר הנחת המוצא היא שבאמת ככל שמחלת הקורונה והשפעתה יימצאו איתנו נדרש גם לתת מענה כלכלי, ואנחנו עמלים על כך ברגע זה.

עידו סופר: אני כן רוצה להגיד לפני שעוברים לאולמות האירועים שהתוכנית הזאת צריכה בוודאי לבוא לצד אכיפה מוגברת.

עידו סופר: שמעתי את כל התייחסויות חברי הכנסת ואנחנו כמובן סבורים שגם אכיפה מוגברת וגם צמצום פעילות מידתי וממוקד, ככל הניתן, הם הדרך, או בואו נגיד שזה נדבך לא פחות חשוב מאשר הסיוע הכלכלי, כי שום תוכנית כלכלית לא יכולה לגשר על מצב של סגירה או חוסר פעילות לאורך זמן, אני חושב שזה ברור לכולם.

עידו סופר: לגבי ענף האירועים באופן כללי, אחד, המענק עצמו, שהכריז עליו שר האוצר, מענק הוצאות קבועות למאי–יוני, נועד אמנם לתת חמצן לחזרה לפעילות אבל באותה מידה הוא ישמש כרגע כחמצן כדי לגשר על התקופה הקרובה ויוכל לתת להם בפרק זמן מהיר יחסית גם מזומנים נדרשים על מנת לשמר את העסק.

עידו סופר: הדבר הזה אפקטיבי מאוד, כמובן יחד עם הלוואות.

עידו סופר: כאשר בנקים רואים שיש הכנסה שאמורה להגיע אז הבנקים רואים גם את ההיתכנות להחזר ולכן גם נותנים הלוואות.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת לוי, תנו לו לדבר.

עידו סופר: אין לי איזו אמירה קונקרטית לגבי המקדמות.

עידו סופר: יש מספר מאפיינים ייחודיים לענף אולמות האירועים, כולל הדברים שאתם העליתם.

עידו סופר: לכן אנחנו נמצאים איתם בקשר וכבר ביום רביעי הקרוב, כפי שניר שפר אמר, מתוכננת ישיבה שבה נדון, בין היתר, גם על הנושאים האלה.

עידו סופר: אבל הרעיון המרכזי, מעבר לשלושה הימים הקרובים, הוא לתת איזשהו תכנון קדימה, לתת ודאות לבעלי העסקים איך ניתן לעבור את התקופה הקרובה.

עידו סופר: בעניין המאפיינים הייחודיים של ענף האירועים – אנחנו גם נידרש לכך בימים הקרובים.

יפעת שאשא ביטון: עידו, יש לי שתי בעיות.

יפעת שאשא ביטון: האחת, אתם מדברים על מענק הוצאות, או איך שקראתם לזה, על מאי–יוני.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר ביולי והמשבר האמיתי הוא עכשיו, בשבוע הזה שעליו אנחנו מדברים, שהכול התנקז אליו וכולם נערכו, וגם אחרי שאמרנו שאנחנו נאשר עד 9 ביולי אז בכלל, היה מרתון של התארגנות.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו נותנים להם פיצוי על עכשיו?

יפעת שאשא ביטון: איך הזוגות הצעירים, שהעיניים שלהם נשואות אלינו, יכולים להיות בטוחים שהם יקבלו לפחות את המקדמות שלהם עכשיו?

יפעת שאשא ביטון: תקשיב, זה סכומים גבוהים.

יפעת שאשא ביטון: קראתי את הסכומים שאנשים כתבו – זה 50,000 שקל, זה 20,000 שקל, זה 3,000 שקל לדי-ג'י, זה ערימות של כסף שהזוגות הצעירים האלה, מי כמוכם יודע, אספו שקל לשקל בשביל החתונה.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו עוזרים להם?

יפעת שאשא ביטון: לא בדיון ביום רביעי.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו מביאים משהו קונקרטי, לפחות לשבוע הקרוב?

עידו סופר: אני מפריד בין שתי שאלות.

עידו סופר: ראשית, מענק ההוצאות הקבועות מסתכל על ירידת המחזור בחודשים אחורה, על מאי ויוני, ולכן בהכרח הוא חייב להינתן בחודש העוקב, ולכן הכסף הזה הולך להגיע בעת הקרובה וזה כן משהו שיעזור לעסקים גם בהתנהלות השוטפת שלהם מול הזוגות ומול הספקים.

עידו סופר: מעבר לכך, יש כמובן חוזים פרטניים.

עידו סופר: אני לא יודע לומר לך עבור כל אולם אירועים ועבור כל הספקים איזה חוזה, מה הסעדים שנקבעו בכל סיטואציה.

בני פרץ: הוא לא עונה על מה ששאלת.

בני פרץ: הוא לא עונה על בעלי השמחות.

בני פרץ: הוא עונה על בעלי העסקים.

עידו סופר: אני לא יודע לומר מה החוזה שנחתם בין בעל אולם ספציפי לבין הספקים שלו, מה מידת האשראי שניתנה ומה התנאים בחוזה.

קריאה: השאלה איך אתה מתנה במתווה.

קריאות: - - -

יפעת שאשא ביטון: אם אתם רוצים לצעוק אז בואו תצעקו, נסיים ונלך.

יפעת שאשא ביטון: או שאנחנו מבררים או שאנחנו צועקים ושיראו שצעקנו.

עידו סופר: אני כן יכול לומר שכאשר אנחנו מסתכלים באופן כללי על סיוע לעסק לפעול, ולאולמות אירועים לפעול בצורה מצומצמת יותר – אני מזכיר גם שהוצאות העובדים נחסכו והוצאות אחרות – זה אמור - - - גם לאפשר את זה.

יפעת שאשא ביטון: עידו, זה לא רלוונטי.

עידו סופר: לעניין הפרטני של אולמות אירועים ומאפיינים ייחודיים, כמו עניין המקדמות, אנחנו נמצאים בשיח איתם.

עידו סופר: תתקיים ישיבת עבודה נוספת ביום רביעי ונראה האם באמת ניתן למצוא איזה פתרון לנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: לא, זהו, עידו, פה אנחנו מפספסים.

יפעת שאשא ביטון: עידו, תעצור שנייה.

עידו סופר: זה נושא מורכב מאוד, התערבות בחוזים בצורה מורכבת מאוד ולא תמיד נכונה מצד הממשלה.

יפעת שאשא ביטון: כל מה שאמרת נחמד.

יפעת שאשא ביטון: שני דברים, וכבר דיברנו על זה: דבר ראשון, מאי–יוני כבר היה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עכשיו ביולי.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, השיח הוא לא לראות האם אנחנו יכולים לעזור אלא איך אנחנו חייבים לעזור.

יפעת שאשא ביטון: לא יכולים אלא חייבים.

יפעת שאשא ביטון: כי מה שקורה כאן הוא שבימים האלה, במיוחד בשבוע שאנחנו פותחים היום, יש הרבה מאוד אירועים.

יפעת שאשא ביטון: מה לעשות, אתם תמצאו את הדרך שבעלי האולמות יביאו לכם את החוזים ואת ההתקשרויות עם הזוגות הצעירים, או שאנחנו נבקש מהזוגות הצעירים שיביאו לכם את אותן חשבוניות.

יפעת שאשא ביטון: הרי כתוב שהן יינתנו על מקדמה לאירוע בתאריך מסוים, במקום מסוים.

יפעת שאשא ביטון: תמצאו אתם את הדרך, אני לא מתעסקת במכניזם, תתעסקו אתם במכניזם.

יפעת שאשא ביטון: אבל אין מצב שאנחנו משאירים את הזוגות האלה בלי מענה, משאירים את בעלי האולמות בלי מענה על השבוע הזה, ודורשים מהם מהרגע להרגע לעשות את הצעד הזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להיות במקום הזה.

יפעת שאשא ביטון: לא יאמינו לנו, אנחנו נאבד את העם, הם יעשו אחר כך מה שהם רוצים כי הם ידעו שאנחנו ממילא לא מסוגלים לעמוד מאחורי המילים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שהדברים יהיו מוגדרים, ואני אעקוב גם בימים האלה, לא רק מיום רביעי.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה בימים האלה לדעת מה ניר שפר וכל האנשים שהוא מאגד תחתיו מקבלים במהלך השבוע.

יפעת שאשא ביטון: לא אם אלא איך.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שאתם לא ערוכים לזה כרגע.

עידו סופר: יושבת-ראש הוועדה, ברמת תיאום הציפיות, לומר שהחלטה שהתקבלה בשל שינוי מציאות בימים האחרונים תקבל מענה באותו שבוע, אני חושב שזה ציפייה לא נכונה.

מיקי לוי: עידו, אני לא מבין אותך.

מיקי לוי: הזוגות הצעירים נופלים.

מיקי לוי: אני לא מבין אותך.

מיקי לוי: על מה אתה מדבר?

יפעת שאשא ביטון: מיקי, אנחנו לא מתנהגים כך, בוא.

יפעת שאשא ביטון: תזכרו שיש מקבלי החלטות מאחוריו והוא לא צריך לספוג את הכול.

הילה שי וזאן: אנחנו גם מקבלי החלטות ואולי אנחנו צריכים לשנות את המתווה לאור התשובות.

יפעת שאשא ביטון: אבל המתווה נקבע בריאותית, לא לפי - - -

הילה שי וזאן: אולי תחריג רק את ה- - -

עידו סופר: אמרתי שיש תוכנית ארוכת-טווח, וגם שר האוצר הנחה לשבת עם בעלי האולמות ולראות אם אפשר למצוא מתווה לאור המאפיינים הייחודיים שלהם.

עידו סופר: מעבר לכך, אשמח לענות על שאלות קונקרטיות.

יפעת שאשא ביטון: עידו, פספסנו את דבריך, לא שמענו את מה שאמרת כי היה פה רעש.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה תגיד שוב.

עידו סופר: בבקשה.

עידו סופר: אני אומר, ראשית, המענק שניתן על מאי–יוני, אני רוצה להסביר, חייב להינתן ביולי כי הבחינה של ירידת המחזור היא על בסיס מאי–יוני.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל המחזור יורד היום.

עידו סופר: שנית, שר האוצר הנחה לגבש תוכנית ארוכת-טווח ולראות איך נותנים מענה לאותם עסקים, ביניהם אולמות האירועים, שנמצאים פה באמת בקושי אמיתי.

עידו סופר: דבר שלישי, שר האוצר הנחה גם לבוא ספציפית בדברים עם אולמות האירועים, לראות איך אפשר לעשות התאמות לאור המאפיינים הייחודיים שלהם.

עידו סופר: כאן הדברים עומדים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים לקבל עדכון ביום רביעי על הפגישה שמתקיימת עם ניר שפר, עם התאחדות בעלי האולמות וגני האירועים, לגבי ההתקדמות שלכם והפתרון שניתן גם עבור הימים האלה שעליהם אנחנו מקבלים את הצו.

יפעת שאשא ביטון: בסוף אנחנו לא בהכרח נראה את ההתייחסות לירידה במחזור במאי–יוני, כי הירידה במחזור היא גם על הימים האלה.

יוליה מלינובסקי: מה עם הזוגות?

מיקי לוי: האוצר לא הגיש אפילו טיוטה לגבי מאי–יוני, שום טיוטה אין על מאי–יוני.

מיקי לוי: אני אומר את זה באחריות.

יפעת שאשא ביטון: הוא ענה לגבי הזוגות.

עידו סופר: אני לא מקבל את האמירה שסוגיית המקדמות היא בעיה של משרד האוצר.

עידו סופר: אני חושב שזו אמירה שאינה נכונה.

עידו סופר: זה קודם כול מחויבות שלהם.

עידו סופר: תפקידנו לסייע לעסקים, וכך נעשה.

יפעת שאשא ביטון: לבעלי האולמות, כדי שהם יחזירו את המקדמות לזוגות הצעירים.

קריאה: זה מותנה בכך שהם יחזירו את המקדמות, אז אין ויכוח.

יוליה מלינובסקי: ומה עם הצלם, ומה עם התופרת וכן הלאה?

יוליה מלינובסקי: לא, לא, לא, זה הרבה יותר עמוק, גברתי יושבת-הראש, כי חוץ מאולם את לוקחת, יש שם פמליה שלמה: הצלם לא שייך לאולם, לפעמים זה קייטרינג ששילמת לו מקדמה וזה לא שייך לאולם.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, אנחנו צריכים לחשוב על המתווה, שיבוא זוג עם כל המקדמות ששילם ומשרד האוצר חייב להחזיר לו את ההוצאות האלה.

ג'אבר עסאקלה: חתונה שמתוכננת למחר – זה מאות אלפי שקלים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה עידו.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ביום רביעי לקבל עדכון לוועדה לגבי המתווה, כולל הסוגיות שעלו כאן.

עידו סופר: אנחנו נעדכן לגבי זה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבקש גם מניר שפר באותה מידה שיאמר לנו מה ההתרשמות שלו ואם העזרה אמיתית או שאנחנו עוד פעם מושכים את זה .

מיכל וונש: גברתי היושבת-ראש, אם ההצעה שלך תתקבל וחלק מזה לפחות עדיין יוכל להתקיים, החלק של הארוחה, מה שדיברנו עליו, ללא ריקודים, זה גם חלק מן המענה להחזרים שיידרשו.

משה אבוטבול: אני בעד.

יפעת שאשא ביטון: גם אני בעד, אבל משרד הבריאות מכריע, הממשלה.

בני פרץ: האם לא יוכלו לדבר עכשיו, להעלות את הבעיה?

יפעת שאשא ביטון: ניתן את רשות הדיבור לבני, בקצרה.

אליהו חסיד: גברתי היושבת-ראש, הוא אומר לך במפורש שכל התשובה שהוא יביא לך ביום רביעי וכל מה שהוא יתעסק עם מאי–יולי זה רק לבעלי עסקים.

אליהו חסיד: מה עם החתן והכלה שהם לא בעלי עסקים?

אליהו חסיד: אין להם גופים שייצגו אותם.

אליהו חסיד: מי דואג להם?

אליהו חסיד: בשולחן שלנו אנחנו לא יכולים לתת הוראות.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת חסיד, המדינה לא יכולה להכניס כסף לאזרחים.

יוליה מלינובסקי: למה?

יפעת שאשא ביטון: רגע, רגע.

יוליה מלינובסקי: לראש הממשלה את יכולה ולאזרחים לא?

יפעת שאשא ביטון: אם תשתקו אז אתם תשמעו.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, אם את רוצה לצעוק אז אמרתי לכם, אין לי בעיה, אני בכיף אשב פה בשקט ותצעקו כמה שאתם רוצים, כשתסיימו אני אדבר ונתקדם.

יוליה מלינובסקי: גברתי, אבל לא נכון מה שאת אומרת.

יוליה מלינובסקי: כשהמדינה רוצה היא כן יודעת.

יפעת שאשא ביטון: מה שצריך לקרות כאן, בצורה הגיונית, הוא שהאוצר ייתן פיצוי ושיפוי לבעלי האולמות ולבעלי העסקים, כדי שאלה יוכלו להחזיר כל אחד את הכסף ללקוחות שלו.

יפעת שאשא ביטון: זה הסיפור.

אליהו חסיד: אבל שיַתנו את זה.

אליהו חסיד: אני מקבל את התשובה של היושבת-ראש.

יפעת שאשא ביטון: בשביל זה אנחנו כאן, כדי לפקח שזה קורה.

יפעת שאשא ביטון: לא ביקשתי לחכות לתוכנית של עוד חצי שנה אלא ביקשתי לחכות לדיון של יום רביעי ולשמוע, לא רק מהאוצר אלא גם מהתאחדות בעלי האולמות וגני האירועים את התשובה, כדי שנראה שבאמת כולם יוצאים מסופקים מן הדיון הזה ולא אחד אומר כך והאחר אומר אחרת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפקח.

יפעת שאשא ביטון: בשביל זה אנחנו פה.

אליהו חסיד: אני מקבל את התשובה של היושבת-ראש.

אליהו חסיד: אני רק אומר שהיושבת-ראש צריכה לפקח הלאה על המנגנון, איך זה מגיע ללקוח קצה.

יפעת שאשא ביטון: כולנו נהיה כאן לפקח על זה.

יוליה מלינובסקי: בסוף, חבר הכנסת חסיד, זה לא יגיע.

יפעת שאשא ביטון: ניר שפר ביקש להגיב לפני שבני מדבר.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: זה לא יגיע לזוגות.

יפעת שאשא ביטון: אז מה את אומרת?

יפעת שאשא ביטון: שבעלי האולמות הם רמאים?

יוליה מלינובסקי: אני אומרת שיש הרבה.

יפעת שאשא ביטון: שאלתי אם את אומרת שהם רמאים.

יוליה מלינובסקי: אני אומרת שבסופו של דבר הם לא יקבלו מספיק, ובסופו של דבר פרט לבעל האולם יש גם צלם והפקה וכן הלאה, זה עסק אחר.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על כל בעלי העסקים מן העולם הזה.

יוליה מלינובסקי: בסוף האזרח הוא תמיד השעיר לעזאזל.

אליהו חסיד: יש פה גם דבר רגיש - - - צריך לתת להם פתרון.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת חסיד, בלתי אפשרי כך.

יפעת שאשא ביטון: אני אוציא אתכם.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה ניר.

יוליה מלינובסקי: מה זה "אנחנו"?

יוליה מלינובסקי: אולי כדי להציל - - - מה, עשינו את זה בכוונה?

ניר שפר: רציתי להגיב לדברים של עידו ולהגיד לו שמי שעצר את העבודה שלנו זה מדינת ישראל.

ניר שפר: אנחנו רוצים לעבוד, רוצים לקיים את החוזים, רוצים לתת תמורה למה שאנשים אמורים לשלם לנו.

ניר שפר: המדינה עצרה אותנו ולכן משרד האוצר צריך לקחת את זה בחשבון.

יפעת שאשא ביטון: חד-משמעית.

יפעת שאשא ביטון: ניר, אני לא יודעת אם שמעת, אז אני אומרת גם לך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקבל עדכון מן האוצר, אבל חשוב לי לקבל עדכון אישי ממך.

יפעת שאשא ביטון: אני אביא אותו כמובן לחברי הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: לדעת מה היה בשיחה ולראות שאתם באמת מקבלים את המענה שצריך, במיוחד לנוכח הימים הקרובים.

יפעת שאשא ביטון: אשמח שמיד כאשר תסיימו את זה תיצור איתנו קשר.

יפעת שאשא ביטון: בסדר?

ניר שפר: אני אעדכן אותך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נהיה כאן כדי לעקוב ולפקח, ביחד עם כולם.

ניר שפר: תודה יושבת-הראש.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה בני.

בני פרץ: תודה רבה לך גברתי היושבת-ראש.

בני פרץ: אני רוצה כאן לדבר ולהגיד.

בני פרץ: אני בני פרץ, אבל אני מוכר פה כפעיל חברתי בכנסת עוד משנות השמונים.

יפעת שאשא ביטון: תסביר למה אתה נמצא כאן עכשיו.

בני פרץ: אני לא בא לכאן בכובע של הפעיל החברתי.

בני פרץ: אני בא לפה גם כאבא לילדה שאמורה להתחתן ואני בא גם בשם הזוגות שפנו אליי מאז פוסט שהעליתי בפייסבוק ביום שישי.

בני פרץ: אני יודע דבר אחד.

בני פרץ: אני רוצה פה לדבר אל כולכם, כולל האופוזיציה, כולל חברי הקואליציה ואל תנצלו את דבריי, אני מבקש מכם, גם אם יהיו כואבים לכולם.

יפעת שאשא ביטון: בני, אני רק מבקשת ממך, ברשותך, תהיה ממוקד.

יפעת שאשא ביטון: בוא תגיד מה כואב.

יפעת שאשא ביטון: אתה מייצג אנשים שנמצאים בשעה קשה מאוד.

בני פרץ: אהיה ממוקד.

בני פרץ: כל הזמן שמעתי את הטענות: ממשלה, ממשלה.

בני פרץ: הדבר הראשון שאני מתקומם עליו, היום הזה שהתערבו ומנעו מתחילת הקורונה את איכון הטלפונים של השב"כ.

בני פרץ: אלה שמנעו את זה – הם ייקחו את האשמה.

בני פרץ: אני כאזרח מהשבוע הראשון הלכתי עם המסכה.

בני פרץ: כל העיתונאים יודעים וכל חברי הכנסת, שאני מגיע להם עם כל המיגון.

בני פרץ: אני זה שעשיתי לכם את הקנסות, אני הכול.

בני פרץ: אני אומר לכם, לפני שאני מדבר על עצמי, אנחנו עם של מזוכיסטים לא ממושמעים.

בני פרץ: אתם תבינו את זה: לא ממושמעים.

בני פרץ: העם הוא שאשם, האזרחים האלה.

יפעת שאשא ביטון: בני, תשתדל לא לצעוק.

בני פרץ: אני מדבר אליכם כאזרח, שלא רק פגוע, נכה פעולות איבה, פגוע בלב ובריאות בדרגת סיכון א'.

בני פרץ: אני הלכתי בהתחלה עם הניילונים שתפרתי אותם פלוס המסכה.

בני פרץ: אני זה ששלחתי את התקשורת, על כך שכל אחד עושה כך וכך עם המסכות, מהאף ומהראש ולא יודע מה.

יפעת שאשא ביטון: בני, מה אתה מבקש?

בני פרץ: אני אומר לכם דבר אחד.

בני פרץ: אני מסתכל על ההתרסקות של הילדה שלי שראיתי לנגד עיניי ביום חמישי.

בני פרץ: אנחנו לא קבענו אולם היום, קבענו מאוקטובר, וכמוני יש עוד המון שקבעו במרחקי זמן לפני תחילת הקורונה.

בני פרץ: ראיתי את הרגע הזה, שאני מאבד את הילדה שלי, את השמחה שלה, ואחר כך כבר כל השבת קיבלתי שיחות טלפון על אותו סרטון שהעליתי בפייסבוק, של המשפחות שלא רק הזדהו איתי אלא מה שהן סיפרו לי הוא מזעזע.

בני פרץ: אתם מדברים על הימים הקרובים.

בני פרץ: אני אומר לכם: גם עד השבוע הבא, עד יום חמישי עדיין יש חתונות, ובתוכן גם של הבת שלי.

בני פרץ: אנחנו גם שילמנו מקדמות, שילמנו הכול לכל הגופים והגורמים.

בני פרץ: בגלל שפתחתם והחלטתם לתת את הפתיחה הזאת הלכו לשלם גם לצלם, בתקווה שיהיה אירוע, והתפשרנו על 200 מוזמנים.

בני פרץ: אני אחד שאחראי בנושא הזה ולכן אני גם מדבר עם הצעירים, יודע שהם לא זהירים.

בני פרץ: גם למשפחה שלי אמרתי: רק משפחות גרעיניות.

בני פרץ: תכננו הכול בצורה מסודרת, כולל הצעירים, וללא ריקודים.

יוליה מלינובסקי: בואו נשמע את משרד הבריאות.

בני פרץ: אני שואל אתכם עכשיו, רבותי: אתם שומעים פה את בעלי האולמות.

יפעת שאשא ביטון: יוליה מלינובסקי, חכי רגע.

יפעת שאשא ביטון: אלה בדיוק האנשים שכואבים עכשיו בשל הביטול.

יפעת שאשא ביטון: אז אי אפשר להיות צבועים, מצד אחד לייצג אותם, לצעוק בשבילם, ומצד שני לא להקשיב להם.

יוליה מלינובסקי: אז בואו נזמין לפה את כולם.

יפעת שאשא ביטון: לא הזמנתי אף אחד, חברת הכנסת מלינובסקי.

יפעת שאשא ביטון: כל מי שביקש להיכנס לדיון קיבל את ברכתי ועזרתי.

בני פרץ: לא באתי לכאן כפעיל חברתי ולא להגיד לאף אחד אלא באתי בגלל הבת שלי.

בני פרץ: יש לי האשמות מסוימות אבל אשאיר אותן בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: בני, תהיה ממוקד בבקשה.

בני פרץ: אני רוצה להתמקד בדבר אחד.

בני פרץ: לפי כל המערבולת הזאת, לא רק שהכנסתם את הזוגות ואנחנו דרדרנו אותם למטה ואת השמחה שלהם מנענו, אלא אתם הולכים להכניס אותם למהלכים שהם יתחילו בתביעות או ייתבעו או הם צריכים לתבוע את כספם, ושמעתם את נציג בעלי האולמות.

בני פרץ: אני שואל שאלה, האם הכול בחוק היום?

בני פרץ: כי אנחנו במצב חירום.

בני פרץ: החוק מקנה לו את החובה לוועדה ולסמכות, לכל חוק, לחייב כל אולם שעדיין לא הוציא הוצאות, לגבי הוצאות עתידיות, כולל הדי-ג'ייז, כולל הצלמים, להחזיר את הכסף, כי הם עצמאים.

בני פרץ: שהם יתבעו אותם ויגישו את הדוחות למדינה.

בני פרץ: לא הזוגות הצעירים צריכים לשאת בזה, אם כבר הכניסו אותם ל"ברוך" הזה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה בני.

יפעת שאשא ביטון: אשיב.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יכולים לכפות על בעלי העסקים להחזיר את הכספים.

יפעת שאשא ביטון: יש חוקים שקשורים להגנת הצרכן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה את הכול כדי שבעלי העסקים יקבלו את הפיצוי בגין הימים האלה ובגין הצמצום והסגירה והם יוכלו להחזיר לזוגות הצעירים את מה שמגיע להם.

בני פרץ: אם הם לא יחזירו זה אומר שהזוגות הצעירים נכנסים למערבולת של תביעות במקום לחיות את החיים, ואז לך תחפש אותנו.

יפעת שאשא ביטון: בני, אתה רוצה להישאר איתנו בדיון?

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי לומר, ואני אחזור ואומר: אף אחד פה לא בא לעשות את זה בכוונה, לא לזוגות לצעירים ולא לבעלי האולמות.

יפעת שאשא ביטון: אף אחד מאיתנו לא הזמין את הקורונה ואף אחד מאיתנו לא הסתובב ברחוב והדביק את האנשים.

יפעת שאשא ביטון: בסוף יש פה נתונים, שעם כל כמה שזה כואב אנחנו צריכים להתמודד איתם.

יפעת שאשא ביטון: אומרת לך את זה אחת שישבה לפני שבוע בדיונים ואמרה: חברים, בואו נשמור על פרופורציות, נכון שיש לנו עלייה בכמות הנדבקים אבל הנה אנחנו רואים שמספר החולים הקשים נשאר נמוך ומספר המונשמים נשאר נמוך ולגבי מספר המתים אנחנו ברוך השם במקום טוב.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי לך: המספרים היו נגדנו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לפעול בהתאם למה שקורה היום ואנחנו צריכים לבחון את זה בכל יום מחדש.

בני פרץ: גברתי, אני לא מאשים את הממשלה ולא מאשים אתכם בפגיעה בבריאות הציבור אבל כשרואים את מדינת תל אביב ומקומות כאלה זה בושה.

יפעת שאשא ביטון: בני, אתה תצא החוצה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים להגיב גם בשעות הקשות.

יפעת שאשא ביטון: מי נציג משרד הבריאות?

נינא כהן קרן: אני עורכת דין מן הלשכה המשפטית במשרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשמוע נציג מקצועי בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה נתונים לגבי ההדבקה באולמות.

נינא כהן קרן: נמצא איתנו בזום ד"ר אודי קלינר, סגן ראש שירותי בריאות הציבור, וגם אזכיר שבדיון הקודם שהתקיים בשבוע שעבר, גם על צמצום מספר המשתתפים באירועים, הצגנו בהרחבה.

יפעת שאשא ביטון: ראינו, אבל אני רוצה שהחברים יראו שוב.

יפעת שאשא ביטון: הם ביקשו.

יפעת שאשא ביטון: בסדר?

יפעת שאשא ביטון: גם פרופ' חגי לוין רצה לדבר אז ניתן לו.

יפעת שאשא ביטון: נעלה בזום את ד"ר אודי קלינר.

מיקי לוי: יש כמה זוגות צעירים, גברתי.

יפעת שאשא ביטון: ד"ר קלינר, בבקשה, אנחנו נשמח לקבל נתונים לגבי ההדבקה.

יפעת שאשא ביטון: איפה חברת הכנסת מלינובסקי שזעקה שהיא רוצה נתונים ויצאה מן הדיון?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

אודי קלינר: לפני שאתייחס לנתונים על אירועי חתונות, אני רוצה לדבר על המשמעות של שלושה ימים.

אודי קלינר: כשמישהו מדמם אז לא מאיצים את הדימום, עוצרים את הדימום.

אודי קלינר: רק אציג כמה מספרים כדי להבין: ב-28 ביוני היינו בקצב של 400 חולים ביום; שלושה ימים אחרי זה כבר היינו כמעט ב-1,000 חולים ביום.

אודי קלינר: הנגיף הזה לא מחכה לנו.

אודי קלינר: הוא עובד מהר, ואם אנחנו לא נפעל בקצב שלו אנחנו לא נצליח לעצור אותו, זו המציאות.

אודי קלינר: לגבי הנתונים שביקשתם על אירועים וחתונות – זה לא רק חתונות, זה כמובן גם אירועים דומים, זה לא רק זוג שמתחתן.

אודי קלינר: מסוף מאי ועד סוף חודש יוני – עוד אין לי את הנתונים של הימים האחרונים אז אני מתייחס לחודש יוני – היו לנו 185 חולים באירועים כאלה, כאשר מתוכם 94 היו בשבוע האחרון של החודש, כלומר הקצב גם פה הלך ועלה.

אודי קלינר: אני חושב שהנתונים האלה יכולים לדבר בעד עצמם.

אודי קלינר: הזכירו פה את האירועים של דימונה ושל כפר קאסם, אבל יש עוד הרבה אחרים.

אודי קלינר: זה חלק מן הנתונים שביססו את ההמלצה המקצועית שלנו לגבי אירועים והתקהלויות מן הסוג הזה.

אודי קלינר: עד כאן.

ג'אבר עסאקלה: לא הבנתי:

ג'אבר עסאקלה: 185 נדבקים באירועים בחודשיים?

אודי קלינר: לא.

אודי קלינר: בחודש אחד, כשחצי מתוכם בשבוע האחרון של יוני, כי מזמן שפתחנו יותר גם ראינו יותר חולים.

אודי קלינר: יש קשר הדוק בין הדברים.

ג'אבר עסאקלה: מתוך כמה נדבקים בכל הארץ?

אודי קלינר: בתקופה הזאת היו לנו בסך הכול 5,700 מקרים, אבל מקור הדבקה ידוע היה לנו בתקופה הזאת של 4,168, כאשר מתוכם, אם אני מוריד את ההדבקות בבית, כלומר אני רוצה להסתכל על קבוצת ההדבקות שלא בבית, היו לנו כ-1,400 אנשים שנדבקו לא בבית.

אודי קלינר: מתוכם 185 היו באירועים, שזה בערך 13%.

ג'אבר עסאקלה: המספרים לא מצדיקים את הצעד הזה.

אודי קלינר: 185 מתוך 1,400 אנשים שנדבקו שלא בבית ויש לנו את מקור ההדבקה שלהם.

אודי קלינר: אני מזכיר שזה תקופה שבה התחלואה נמוכה, כשהיו לנו 200 חולים ביום, 100 חולים ביום, 400 חולים ביום.

אודי קלינר: היום אנחנו בקצב אחר לחלוטין.

אודי קלינר: עוד אין לי את הנתונים של תחילת יולי אבל מבחינת מה שאני שומע, יש עוד אירועים בחתונות, זה לא נגמר.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להסביר את ההשלכות.

יפעת שאשא ביטון: חשבתי שאתה תסביר אותן.

יפעת שאשא ביטון: אם תרצה אחר כך, בשמחה.

יפעת שאשא ביטון: דיברתי עם הרבה מאוד אנשי מקצוע בסוף השבוע.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא שכל הדבקה, כל חולה מאומת בתוך אירוע כזה שולח את כל מי שהיה באירוע לבידוד.

יפעת שאשא ביטון: קחו בחשבון שאנשים שנדבקים שם הם אותם אנשים שמדביקים אחר כך בבית.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת המעגלים מתרחבים.

יפעת שאשא ביטון: זה לא אירוע נקודתי, שמה שהיה באירוע נשאר באירוע, זה לא עובד כך.

יפעת שאשא ביטון: זה משבית משק.

מיכל וונש: השאלה, גברתי היושבת-ראש, איך זה משתווה לקניון.

אודי קלינר: את חד-משמעית צודקת.

אודי קלינר: אם לא הייתי ברור: אלה החולים שנדבקו באירוע עצמו.

ג'אבר עסאקלה: אבל יצרתם תמונה - - -

אודי קלינר: אותו חולה אחר כך הולך למקום עבודה או לסופרמרקט או נשאר בבית וממשיך להדביק אנשים בגלים הבאים, בגל השני ובגל השלישי.

אודי קלינר: חד-משמעית את צודקת.

אודי קלינר: זה רק האנשים שנדבקו באירוע עצמו.

מיכל וונש: רציתי לשאול, אם תוכל לחדד לנו ולהשוות לנו איך זה משתווה לאירועים אחרים שמיקדתם, כלומר אם פילחתם משהו שבו אתם מזהים הדבקות.

מיכל וונש: אבל אולי לשם המספרים והנתונים יהיה טוב לדעת גם איך זה משתווה.

אודי קלינר: אין בעיה.

אודי קלינר: אציג עוד כמה דוגמאות.

אודי קלינר: בבתי כנסת היו לנו 116 חולים בתקופה הזאת.

אודי קלינר: במקומות עבודה 113.

אודי קלינר: במוסדות חינוך היו לנו הרבה יותר אבל ההיקפים הרבה יותר גדולים, היו לנו 657 חולים בתקופה הזאת, אבל אי אפשר להשוות את כמות בתי הספר וגני הילדים ואת מספר התלמידים לכמות אולמות החתונות.

אודי קלינר: במוסדות רפואיים שמטפלים בחולי קורונה היו לנו רק 128 חולים, שזה אנשים שמטפלים בחולים.

אודי קלינר: אני חושב שאפשר להבין ש-185 זה המון חולים, וזה רק הגל הראשון, לא מי שהדביקו בדור השני ובדור השלישי.

יפעת שאשא ביטון: זה בעיקרון בשבועיים האחרונים, כי הרי עד לפני שבועיים הכול היה סגור.

אודי קלינר: חצי מתוכם זה בשבוע האחרון של יוני, 94 מתוך 185.

ג'אבר עסאקלה: אם מלבישים הכול על אולמות שמחה ועל חתונות – נוצרה תמונה כאילו מקור כל ההדבקות הוא בעיקר בחתונות.

יפעת שאשא ביטון: לא זו התמונה.

ג'אבר עסאקלה: מדובר על אירועים.

ג'אבר עסאקלה: כמה מתוכם חתונות וכמה מתוכם אירועים אחרים?

אודי קלינר: אני לא יודע להפריד בין בר מצוות לחתונות.

אודי קלינר: אני יכול לבדוק אבל אין לי עכשיו את הנתון הזה.

מיקי לוי: גברתי, אני מבקש שיכניסו את נציג הזוגות הצעירים אדיר נגר, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: בשמחה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה אדיר נגר.

אדיר נגר: שלום לכולם.

אדיר נגר: תודה רבה, מיקי לוי, שהצלחת להעלות אותי בהתראה כזו קצרה.

אדיר נגר: תודה לכולם שאתם בכלל דנים בנושא הזה.

אדיר נגר: היה חשוב לי להראות שיש פנים מאחורי כל הזוגות הצעירים שאתם מדברים עליהם.

אדיר נגר: יש זוגות צעירים שחסכו שקל לשקל, וכרגע אף אחד לא מתייחס אליהם.

אדיר נגר: אני בתור זוג שדחה כבר שלוש פעמים את החתונה לא צריך ששום אגורה תהיה מוחזקת אצל אף אחד.

אדיר נגר: הכסף שלי הוא באחריותי וזכותי לקבל את הכסף ששילמתי עבור המקדמות האלה.

אדיר נגר: יש לי 60,000 שקל בחוץ.

אדיר נגר: איך אני בתור זוג צעיר שהוא נפגע קורונה אמור לקבל את הכספים שלי?

אדיר נגר: מי דואג לי?

אדיר נגר: תחת איזה מתווה?

אדיר נגר: איך אתם יכולים בכלל לסגור את האירועים בלי להגיד מתי, כמה, למה, איך, ואם איך אז מי מפצה, ואם כן אפשר אז איך אפשר?

אדיר נגר: זה נראה לכם הגיוני?

אדיר נגר: אנחנו נמצאים פה במלחמות על החיים שלנו.

אדיר נגר: הייתי אמור להתחתן בחודש מרץ.

אדיר נגר: הקמתי את הקבוצה "לא מתחתנים – לא משלמים".

אדיר נגר: 1,000 זוגות נמצאים איתנו שם.

אדיר נגר: מי דואג לנו?

אדיר נגר: נראה לכם הגיוני שאנחנו צריכים להילחם על הלחם שלנו, על הכסף שלנו?

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אדיר.

יפעת שאשא ביטון: התשובה היא לא.

יפעת שאשא ביטון: שלחתי עכשיו גם שיעשו בדיקה משפטית כדי שאנחנו נדע מה החובה של בעלי האולמות כלפיכם.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מוריד מן החובה שלנו כלפי בעלי האולמות לעזור להם.

אדיר נגר: אני מבין את זה אבל כל פעם בודקים משפטית, ובודקים, ובודקים, ובודקים ומדברים, ומתווה, ומתווה.

אדיר נגר: יש כאן זוגות, ואת הזוגות לא מעניין המתווה.

אדיר נגר: הזוגות האלה רוצים את הכסף שלהם.

אדיר נגר: הזוגות האלה רצו להתחתן ואחרי שהם כבר דאגו להרוס לנו את היום הכי חשוב בחיים שלנו וכבר לא התרגשנו וכבר לא נהנינו ואנחנו כבר לא שמחים, אנחנו רק רוצים שזה ייגמר.

אדיר נגר: אנחנו כבר לא רוצים להתחתן, אנחנו רוצים לעשות משהו מצומצם כדי לסיים עם הסאגה הזאת.

אדיר נגר: אנחנו לא נהנים מן היום הזה.

יפעת שאשא ביטון: אתם מתחתנים בכל מקרה, גם אם האירוע מצומצם, והחיים האמיתיים מתחילים אחר כך.

אדיר נגר: אז אם אנחנו כבר לא נהנים, תנו לנו ליהנות ולקבל בחזרה את הכסף שמגיע לנו.

אדיר נגר: זה פשוט לא פייר שהאולמות יקבלו את הכסף שלהם ואילו אנחנו לא נקבל.

אדיר נגר: לא פייר שהספקים יקבלו את הכסף שלהם ואנחנו לא נקבל.

אדיר נגר: הכול עוד ועדה ועוד ועדה ועוד ועדה.

אדיר נגר: אין ועדות.

אדיר נגר: אנחנו רוצים את הכסף שלנו.

אדיר נגר: זה מגיע.

אדיר נגר: אנחנו שילמנו על מוצר שלא קיבלנו.

אדיר נגר: אני מבין את בעלי האולמות, הלכנו איתם יד וביד, אבל לא ייתכן שיושבים עם משרד האוצר לדבר על האולמות ועל מתווה האולמות ועל הכספים שהם אמורים לקבל ואף אחד בשום משפט שלו לא דיבר על הזוגות הצעירים.

אדיר נגר: הוא רק אמר: ביום רביעי נדון על זה.

יפעת שאשא ביטון: הבנו את הנקודה, אדיר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אגב, לא היית, מסתבר שעלית רק עכשיו, אחרים טרחו לעלות בתחילת הדיון, אבל אני לא מאשימה אותך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו רבות על נושא הזוגות הצעירים, כל החברים כאן זעקו את זעקתכם.

יפעת שאשא ביטון: אז לומר שאף אחד לא דיבר – אתה במצב רגיש מאוד אז אני מקבלת את הדברים שלך כפי שהם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה הכול כדי לראות איך אנחנו עוזרים לכם, גם אם זה אומר שאנחנו נצטרך לעזור לבעלי האולמות כדי שהם יוכלו להחזיר לכם את הכספים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אדיר.

יפעת שאשא ביטון: מאחלת לך הכי טוב שאפשר.

יפעת שאשא ביטון: רק אתן לך טיפ קטן ממי שכבר 30 שנים בתוך המערכת הזאת: החיים האמיתיים מתחילים אחרי החתונה.

יפעת שאשא ביטון: שיהיה לכם בשעה טובה.

אדיר נגר: ברור לי, אבל בשביל להתחיל אותם אני צריך כסף, ואני לא יכול להתחיל את החיים שלי בבור של 70,000 שקלים, אני מתנצל.

יפעת שאשא ביטון: תודה אדיר.

יפעת שאשא ביטון: אתה צודק, אין לנו שום מילה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: פרופ' חגי לוין, בבקשה.

חגי לוין: שלום לך יושבת-ראש הוועדה.

חגי לוין: שמענו בקשב רב את הדברים.

חגי לוין: אנחנו קודם כול רוצים לחזק את משרד הבריאות ולהבהיר לכולם ולהזהיר: היום יום עצוב מאוד, כואב הלב על הזוגות ועל בעלי האולמות ועל כל העוסקים במלאכה.

חגי לוין: אסור לנו שמחר יהיה יום עצוב יותר, אסור לנו שהחתונות תהפוכנה ללוויות.

חגי לוין: שמענו כאן מד"ר קלינר שמתוך הנתונים הידועים יותר אנשים נדבקו באירועים מאשר במקומות העבודה.

מיקי לוי: זה לא נכון.

מיקי לוי: המספרים לא נכונים.

מיקי לוי: 160 איש.

מיקי לוי: זה לא נכון.

מיקי לוי: לפחות תאמרו מספרים אמיתיים.

יפעת שאשא ביטון: תנו לו בבקשה לדבר.

יפעת שאשא ביטון: בואו בבקשה ניתן לו לדבר.

בני פרץ: אולי המדביק היה בהפגנה.

יפעת שאשא ביטון: בני, אתה רוצה להישאר בדיון?

יפעת שאשא ביטון: אז בתנאים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה פרופ' חגי לוין.

חגי לוין: תנאי שקודם לכול הוא החיים עצמם.

חגי לוין: כסף – וצריך לעשות את זה, ולא פשוט לעשות את זה – אפשר להחזיר.

חגי לוין: חיים אי אפשר להחזיר.

חגי לוין: אנחנו צריכים לפעול לפי הנתונים.

חגי לוין: גם לפני שלושה שבועות וגם כאן בוועדה הזהרנו.

חגי לוין: כבר ידוע מן העולם: האירועים הללו – אי אפשר להגיד: אל תרקדו, אי אפשר להגיד: אל תאכלו ואל תשתו.

חגי לוין: אי אפשר להתייחס לחתונה כאילו היא לוויה.

חגי לוין: זה אירוע חברתי משמח שבו אנשים באינטראקציה הדוקה.

חגי לוין: היום במדינת ישראל לא ניתן לקיים את האירוע הזה בלי לקחת סיכון חמור לחיי אדם.

חגי לוין: מה לעשות, כך נגזר עלינו.

חגי לוין: אם היינו פועלים אחרת אולי זה היה נמנע, אבל זאת המציאות היום.

חגי לוין: אני מזכיר, על כל מקרה ידוע יש עד פי עשרה מקרים לא ידועים.

חגי לוין: כל אחד ואחד מאיתנו צריך לחשוב על עצמו כאילו הוא נשא קורונה וכל אדם שהוא נפגש איתו עכשיו עלול להידבק.

חגי לוין: זו התודעה שצריכה להיות לנו בראש.

חגי לוין: האם במצב כזה סביר ללכת לאירוע משפחתי?

חגי לוין: לא.

חגי לוין: אי אפשר לחכות.

חגי לוין: במגפה, וזאת הוראת המגפות, אתה פועל מהר וחזק ואתה משחרר לאט.

חגי לוין: אנחנו עושים הפוך.

חגי לוין: עכשיו אנחנו נותנים הנחיות לאט.

חגי לוין: זה לא עובד כך.

חגי לוין: אני קורא לכל עם ישראל, אם הוזמנתם לאירוע היום, אל תבואו.

חגי לוין: אל תסכנו את עצמכם, אל תסכנו אחרים.

חגי לוין: אנחנו צריכים להתמקד בבני האדם.

חגי לוין: נכון, זה לא פשוט משפטית, אבל צריך לראות איך דואגים לבני האדם.

חגי לוין: גם לעסקים, אבל קודם כול לבני האדם.

חגי לוין: להתקדם על בסיס מידע.

חגי לוין: הנה, שמענו פה נתונים.

חגי לוין: גם האיכונים של השב"כ – אני לא נכנס לזה, רק להגיד שאפשר לקחת עכשיו את הנתונים ולראות מי נכנס לבידוד בעקבות נתוני השב"כ, כמה זה קורה באולמות.

חגי לוין: אני מניח שזה קורה הרבה מאוד באולמות, כפי שאמרת יושבת-ראש הוועדה.

חגי לוין: אם יש אירוע של 250 איש אז כנראה שכולם שם יצטרכו להיכנס לבידוד.

חגי לוין: אנחנו חייבים לפעול היום.

חגי לוין: אי אפשר לחכות, אי אפשר לנסות פתרונות קסם.

חגי לוין: צריך היה להפסיק את האירועים האלה, לא לפתוח אותם מלכתחילה, אבל עכשיו חובה לעשות את זה.

חגי לוין: היה לי חשוב להגיד את הדברים האלה.

חגי לוין: אין פה ימין ושמאל, זה פשוט החיים עצמם.

חגי לוין: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה פרופ' חגי לוין.

יפעת שאשא ביטון: ייאמר לזכותך שהיו פה דיונים שהיית ולא הסכמת עם חלק מן ההגבלות.

יפעת שאשא ביטון: אתה תמיד מדבר בצורה עניינית.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שאנחנו נתקדם להקראת הצו.

נינא כהן קרן: אציג בקצרה את תוכן הצו בהשוואה למצב הקיים ולמה שהבאנו בשבוע שעבר.

נינא כהן קרן: בשבוע שעבר הבאנו לוועדה צו שביקש לצמצם את מספר השוהים באירועים.

נינא כהן קרן: הצו התייחס בעיקר לצמצום של שוהים באירועים שאינם חתונות.

נינא כהן קרן: לגבי חתונות ואירועי בר מצווה הוחלט על צמצום גם לתקופת זמן מוגבלת, של תקופת שלושת השבועות, וגם רק על אירועים שמתקיימים במבנה, שלגביהם מספר השוהים יצומצם.

נינא כהן קרן: כפי שסגן השר הציג בפתח הדיון, בימים האחרונים ראינו החמרה משמעותית מאוד בנתוני התחלואה וזה הביא את הממשלה להבנה שנדרשים צעדים יותר דרסטיים ביחס למוקדים שעל פי הנתונים שלנו מהווים את המוקדים המשמעותיים להדבקה.

נינא כהן קרן: לכן בצו שלפנינו אנחנו מבקשים לצמצם את מספר השוהים באירועים שמתקיימים באולמות ובגני אירועים, וגם בברים ובפאבים, ללא יותר מ-50 אנשים, ובהתאם לתפוסה המותרת כמובן.

מיקי לוי: האם בגני אירועים, כשזה פתוח, זה דומה לאולם סגור?

מיקי לוי: אותן מגבלות קיימות לגבי גני אירועים?

נינא כהן קרן: בנוסח המוצע – כן.

מיקי לוי: אבל אם שטח גן האירועים הוא פי ארבעה מאולם, אולי אפשר למצוא דרך?

מיקי לוי: אני אצביע נגד.

נינא כהן קרן: כפי שציינו כמה פעמים, ההגבלה נוגעת יותר למהות ולאופי של האירוע, במקרה הזה כשמדובר על חתונה, ופחות על השטח של המקום, ולכן משמעותי לקבוע כלל אחיד לגבי אירועים.

מיקי לוי: 10,000 מתים הבטיחו לנו לפני ארבעה חודשים.

יפעת שאשא ביטון: מה אתה רוצה?

יפעת שאשא ביטון: רצית שיקיימו את זה או רצית שיעצרו את זה?

יפעת שאשא ביטון: לא הבנתי.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: ממש הייתה אסטרטגיה.

יפעת שאשא ביטון: אני מנסה להבין את מה שאתה אומר.

מיקי לוי: הייתה תוכנית עבודה מוסדרת של הממשלה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה רוצה שנשחרר את הכול וימותו פה 10,000 אנשים?

יפעת שאשא ביטון: או שאתה רוצה שאנחנו נעשה הכול כדי לעצור את זה?

מיקי לוי: לא, אני לא רוצה שישחררו את הכול.

מיקי לוי: אני רק רוצה שתהיה תוכנית.

מיקי לוי: אני לא רוצה שיהיה פה בלוף.

יפעת שאשא ביטון: לנגיף אין תוכנית.

יפעת שאשא ביטון: הנגיף הגיע ואנחנו צריכים להגיב לו.

מיקי לוי: אין תוכנית.

קטי קטרין שטרית: זה שתגיד את זה כל הזמן – זה לא יעזור.

יפעת שאשא ביטון: נציגת משרד הבריאות, אני רוצה שיהיה פה חידוד.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שיש הבדל בין מקומות פתוחים לסגורים.

נינא כהן קרן: אין הבדל.

נינא כהן קרן: ציינתי שבצו הקודם שהבאנו, בהוראת השעה, היה הבדל.

נינא כהן קרן: במקרה הזה, לאור נתוני התחלואה, הוחלט לקבוע כלל אחיד, לקבוע שבחתונות ובאירועים מן הסוג הזה, וגם בברים ובפאבים, מספר המשתתפים לא יעלה על 50 איש.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שאירועים אחרים שהם לא חתונות, בר מצוות וכן הלאה צריכים להיות רק בחוץ?

נינא כהן קרן: אם הם מתקיימים במקום שמקיים אירועים – זה בשטח פתוח.

נינא כהן קרן: זה נשאר בגלל המצב המשפטי שהיה בתקופה שנאסר לחלוטין על אירועים.

יפעת שאשא ביטון: זה נשאר הגבלה של 50 איש?

נינא כהן קרן: נכון.

נינא כהן קרן: אם זה בשטח פרטי לחלוטין - - -

יפעת שאשא ביטון: ומה שיהיה במקום סגור – ההגבלה תהיה ל-20 איש.

נינא כהן קרן: אם זה במקום שמקיים אירועים אז בעצם ההוראה היא שזה יכול להתקיים רק בשטח פתוח.

נינא כהן קרן: אם את עושה אירוע בשטח פרטי לחלוטין אז זה לפי ההגבלות של ההתקהלות.

נינא כהן קרן: בבית את יכולה לעשות אירוע של עד 20 איש, ובחוץ עד 50 איש.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת כל החתונות, בר מצוות ובת מצוות בשטח פתוח יהיו בהגבלה של 50?

נינא כהן קרן: כן, אירועים לציון טקס דתי: בר מצווה, בריתות וחתונות, בשטח פתוח או סגור של אולם.

משה אבוטבול: אז אין הבדל.

משה אבוטבול: לא קיבלנו פה כלום.

מיכל וונש: אין הבדל מכיוון שההיגיון המסדר הוא אותו היגיון מסדר.

יפעת שאשא ביטון: היא אמרה שזה בדיוק אותו דבר.

יפעת שאשא ביטון: הדברים ברורים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול: חתונות – אני מבינה, הצלחתי להשתכנע כבר בדיונים קודמים, וגם בשיחות האינטנסיביות שהיו לי בסוף השבוע, וגם ראיתי בעיניים.

יפעת שאשא ביטון: מי שמנסה עכשיו לשחק אותה שאפשר לייצר פה איזשהו שדה סטרילי משקר לעצמו או שקשה לו להשלים עם רוע הגזרה.

יפעת שאשא ביטון: אבל אם אנחנו מדברים על מסעדות, על ברים לצורך העניין – אני שמה רגע בצד את המסעדות כי זה עוד לא בצו – ברים ומקומות כאלה שנמצאים במקום פתוח, אנשים שמגיעים בינם לבין עצמם.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת על מקומות שרוקדים בהם, למשל על מועדונים.

יפעת שאשא ביטון: אנשים באים ויושבים בקבוצות שלהם במקומות פתוחים, ויש מקומות פתוחים, אני יכולה להגיד לך, בצפון, מרחבים אדירים.

יפעת שאשא ביטון: למה שם להגביל ל-50 אם הם יכולים לשבת כקבוצות נפרדות?

הילה שי וזאן: ועוד משהו: 50 – למה להגביל את זה לבחוץ ובפנים?

הילה שי וזאן: מסעדות שיש להן מקום - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים על מסעדות אלא על ברים.

הילה שי וזאן: בברים כנ"ל.

הילה שי וזאן: אם יש להם מקום להוציא שולחנות החוצה, שיחריגו את זה בנוסף ל-50.

קריאה: צריך להבהיר אם זה כולל גם את אנשי הצוות.

נינא כהן קרן: ד"ר קלינר יוכל אחר כך להרחיב על הנתונים.

נינא כהן קרן: הוא ציין את זה לגבי האירועים.

נינא כהן קרן: אבל בניכוי של התחלואה, של הנדבקים בתוך הבית או נתונים שאנחנו לא יודעים, אחרי מוסדות חינוך, שני המקומות שבהם אחוזי ההדבקה הכי משמעותיים הם קודם כול אירועים ואחר כך מוקדי בילוי.

נינא כהן קרן: לכן ההמלצה הייתה לגבי שני אלה לצמצם את מספר השוהים.

נינא כהן קרן: נכון שאופי של אירוע בפאב שונה מאופי של חתונה, אבל עדיין גם אלה מקומות שבהם יש התקהלות ומפגשים חברתיים, מוזיקה חדשה.

נינא כהן קרן: אנשים גם אוכלים ושותים ולכן הרבה פעמים אין מסכות.

נינא כהן קרן: אלה סיטואציות שבהן הרבה יותר קשה לשמור על הכללים של הריחוק החברתי, וזה תואם גם את הנתונים שאנחנו רואים.

נינא כהן קרן: לכן ההמלצה הייתה גם לגבי חתונות ואירועים וגם לגבי מקומות הבילוי.

הילה שי וזאן: לא קיבלתי תשובה.

יפעת שאשא ביטון: אני מחדדת את השאלה של חברת הכנסת הילה וזאן.

יפעת שאשא ביטון: אם יש לנו עסק שיש בו גם מקום בפנים וגם מקום בחוץ – כמובן המקום הפנים בפרופורציות, כלומר לא לדחוס שם 50 כי אפשר אלא באחוז מסוים מן התפוסה.

יפעת שאשא ביטון: עדיין חלה ההגבלה?

נינא כהן קרן: כן, ההגבלה חלה על השטח של המקום, בין אם זה בפנים ובין אם זה בחוץ.

נינא כהן קרן: זה עד 50 בעסק.

מיקי לוי: אולי תחשבו מחוץ לקופסה ותעשו לפי מטרים ולא לפי מספר האנשים?

יפעת שאשא ביטון: שי ברמן, מנכ"ל איגוד המסעדות והברים רוצה לומר מספר דברים לפני שאנחנו עוברים להקראה.

שי ברמן: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

שי ברמן: קודם כול לגבי נושא הברים, כפי שאמרת בצדק, ברים הם מקום שאין בו ריקודים.

שי ברמן: באים, שותים, יושבים, ומגיעים בקפסולות ברורות מן הבית.

שי ברמן: לכן הכלל הזה לגבי הברים נראה לי כאילו פשוט לקחו איזה מספר, בדקו עם האצבע וראו לאן הרוח נושבת.

שי ברמן: מה זה 50 איש?

שי ברמן: אם אני מקום של 1,000 מטר או מקום של 100 מטר, הכול זה 50 איש?

שי ברמן: אם אני מקום שיש לו 300 מקומות בחוץ ו-100 מקומות בפנים, אז זה גם 50 איש?

שי ברמן: איפה פה ההיגיון באקסיומה הזאת?

שי ברמן: אין פה שום היגיון.

שי ברמן: זה נראה כאילו מין שליפה מן המותן שהמציאו אותה, ועכשיו פה גוזרים את גורלם של 1,000 עסקים, של עשרות אלפי עובדים.

שי ברמן: פשוט אין פה שום היגיון כלכלי להמשיך להפעיל את העסקים, צריך להבין.

שי ברמן: עסק של 100 מקומות ישיבה שאומרים לו שהוא יכול להכניס רק 50 – אין לזה שום היגיון כלכלי, אין לזה שום מודל כלכלי שלפיו העסק יכול להמשיך לפעול.

שי ברמן: זה כמו להגיד לסגור אותו.

שי ברמן: דבר חשוב נוסף, אמנם המסעדות הן לא חלק מן השיח פה היום אבל אנחנו נמצאים ברקע כל הזמן.

שי ברמן: גם אנחנו במסעדות, צריך להבין שהדיון – אני לא יודע אם יהיה דיון, אני מקווה מאוד שלא – לאט-לאט הופך להיות דיון אקדמי.

שי ברמן: הדיבור על המסעדות בתקשורת והדיבור של משרד הבריאות וההוספה שלנו של השיח – וחלילה, אולמות האירועים הם קולגות שלנו – העסקים שלנו הם עסקים בעלי אופי אחר, הם הרבה יותר סולידיים, ההתנהגות בתוך העסק היא שונה.

שי ברמן: הקשר הזה שעשו בינינו לבין אולמות האירועים הורג לנו את העסקים.

שי ברמן: חבר'ה, אנחנו בסוף השבוע – כן הגבלות, לא הגבלות – לא עבדנו.

שי ברמן: ההגבלות לא רלוונטיות, פשוט מאוד אנשים לא באים לעסקים, לא באים לבלות, וזה כתוצאה מן האנדרלמוסיה הזאת, שפשוט לא אומרים לציבור, לא נותנים נתונים.

שי ברמן: אני לא שמעתי ממשרד הבריאות על מסעדות כמקור הידבקות אף לא פעם אחת אבל עדיין אנחנו בשיא השיח.

שי ברמן: זה גורם לנו לנזק כלכלי אדיר, בלי שום הגבלה, עוד לפני שהגבילו אותנו.

שי ברמן: דבר נוסף, גברתי היושבת-ראש, שחשוב לי להדגיש הוא ההיבט הכלכלי.

יפעת שאשא ביטון: המסעדות הן לא חלק מן הצו אבל היה חשוב לו לציין את זה ואת ההגבלה.

יוליה מלינובסקי: מה התועלת מזה?

שי ברמן: בהיבט הכלכלי אני רוצה להסביר ולהגיד לוועדה, כי זה דבר חשוב מאוד: מדברים פה על תוכנית חצי שנתית, מדברים פה על פעימה רביעית של מאי–יוני.

שי ברמן: אלפי בעלי עסקים בתחום שלנו עדיין לא קיבלו שקל אחד של פיצוי מתחילת המשבר.

שי ברמן: אני מדבר על מרץ–אפריל, אני מדבר על הפעימה הראשונה והשנייה.

שי ברמן: יש היום 17,000 בקשות ששוכבות ברשות המסים, שרשות המסים או לא טיפלה בהן בכלל או נתנה איזה טיפול ראשוני, העבירה מקדמה של 20% לבעלי העסקים ועכשיו הדבר הזה יימשך חודשים על חודשים ודיונים אצל פקידי השומה, והאנשים בעצם לא יראו את הכסף או שיסחטו אותם.

שי ברמן: יקראו להם לפקיד השומה ויגידו להם: רגע, אתה ביקשת 50,000, ניתן לך 25,000.

יפעת שאשא ביטון: מתישים את המערכת.

שי ברמן: מבינים שהוא במצוקה ויסחטו אותו כדי שיגמור את העיסוק בכסף, כי יודעים שהוא לחוץ והוא גוסס: בוא תיקח משהו ותעזוב אותנו בשקט.

שי ברמן: עניין נוסף הוא התוכניות קדימה.

שי ברמן: לא יכול להיות שיאשרו פה הגבלות מסוימות מהיום למחר בלי תוכנית כלכלית.

שי ברמן: חייבים לאשר את התוכנית הכלכלית לפני.

שי ברמן: שמעתי את עידו סופר מאגף התקציבים ושמעתי את ראש הממשלה ושמעתי את שר האוצר.

יפעת שאשא ביטון: שי, פה זה בעיה, אתה יודע.

יפעת שאשא ביטון: הנגיף לא מחכה שיכינו את התוכנית.

שי ברמן: הדבר הזה צריך להיות לפני שמאשרים הגבלות.

שי ברמן: לא ייתכן שיגבילו ואז יגידו: אוקיי, חבר'ה, עכשיו אנחנו נדבר ונעשה תוכנית.

שי ברמן: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה שי.

יפעת שאשא ביטון: קודם כול אני כבר אומרת מראש, אני מבקשת, לאה גופר מנהלת הוועדה, שיהיה דיון בנושא החשוב שהוא העלה, לגבי זה שאנשים שם לא קיבלו את הפעימה הראשונה עדיין, את מה שנוגע עוד למרץ–אפריל, ישיבה גם עם רשות המסים.

יפעת שאשא ביטון: שיגיעו מוכנים עם נתונים.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ממך, שי ברמן, להעביר אליי, יש לי משלי שתיים, תעביר לי עוד שלוש–ארבע בקשות טיפול דומות או שלושה תיאורי מקרים ואנחנו נבדוק אותם כאן בוועדה.

יפעת שאשא ביטון: בסדר?

יפעת שאשא ביטון: אפילו לא צריך את השמות, אנחנו נעשה את זה מול רשות המסים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לראות שהדברים עובדים.

יפעת שאשא ביטון: אני לגמרי מסכימה איתך שבלתי אפשרי שאנחנו עושים הכול כדי לשמור על האזרחים אבל בסוף אנחנו לא מצליחים לצמצם את הפערים האלה שהם לא פחות חשובים.

יפעת שאשא ביטון: זה דבר אחד.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, אסכם בזה גם את הדברים אחר כך, אנחנו נבקש לערוך דיון נוסף.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נאשר את הצו כי בריאות הציבור פה על השולחן, אבל אנחנו יודעים שיש דיוני ממשלה נוספים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבקש שידונו מחדש בנושא של הברים, בעיקר אלה שנמצאים בחוץ.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה להבהיר משהו, כי פשוט באתר רויטרס כנראה לא שמעו את הדיון וישר טענו שאני תקפתי שלא יהיו הפגנות.

קטי קטרין שטרית: אמרתי בפירוש, ואני חוזרת ואומרת: לפזר אותם.

קטי קטרין שטרית: שיהיו, אבל שיהיו בפיזור.

יפעת שאשא ביטון: שגם שם יקפידו.

קטי קטרין שטרית: נכון.

קטי קטרין שטרית: ושם יקפידו מפני שברגע שהם מתכנסים ביחד יש סיכוי גדול להדבקה.

קטי קטרין שטרית: שיפזרו אותם.

קטי קטרין שטרית: את יודעת, זה פרה קדושה שאסור לדבר עליה, ואני מעזה לדבר עליה, אבל מיד זה הפך להיות: "אנשי הליכוד חסרי דמוקרטיה" וכולי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים איך זה עובד.

קטי קטרין שטרית: ברור לי.

קטי קטרין שטרית: אז אנחנו באופנה הזו.

מיקי לוי: האם בבית פרטי בגינה פרטית זוג יכול להתחתן עם 50 איש?

קריאה: התשובה היא: כן, בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: חתונה או בר מצווה – כן.

מיקי לוי: תודה רבה.

קריאה: 50 בחוץ, 20 בפנים.

יפעת שאשא ביטון: בואו בבקשה נעבור להקראה.

יפעת שאשא ביטון: אבל רק לפני כן, הערה קטנה כדי לסגור את הדיון שהיה.

יפעת שאשא ביטון: היועצים פה יצאו וקיימו שיחה עם הממונה על הרשות להגנת הצרכן.

יפעת שאשא ביטון: מסתבר שחוק הגנת הצרכן לא מגן במצב של כוח עליון.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוד לא הגדרנו כוח עליון, אבל אני יודעת שיש דיון על זה.

יפעת שאשא ביטון: יש ועדה בראשות ארז קמיניץ שעובדת בדיוק על הנושא הזה, על ההסדרה של הנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נהיה בקשר עם ארז קמיניץ כדי לראות שיינתן פה פתרון לטובת הזוגות הצעירים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתחייבים לא להניח לסוגיה הזו עד שנראה שאנחנו מצליחים לפתור גם עבורם את הנושא.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה סתיו.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה נירה, ואז אנחנו נתקדם.

נירה לאמעי רכלבסקי: על שולחן חברי הכנסת מונחים שני צווים לאישור, לא אחד אלא שניים, אחד מהותי והשני יותר טכני.

נירה לאמעי רכלבסקי: הצו המהותי הוא הצו שבסופו כתוב: "שינוי התוספת לחוק".

נירה לאמעי רכלבסקי: זה הצו שבעצם משנה את תקנות הגבלת פעילות שהעברנו לפני שבועיים, ואני הכנסתי לכם את השינויים שלו גם אל תוך הנוסח של החוק הקיים.

נירה לאמעי רכלבסקי: זה הצו שמדבר, כפי שציינה נציגת משרד הבריאות, על הגבלה של 50 לקוחות בפאבים ובברים, להבדיל מבתי אוכל ועסקי אוכל אחרים.

נירה לאמעי רכלבסקי: והדבר השני הוא בעצם חיתוך לגבי כל האירועים שהם חתונה, בר מצווה, בת מצווה, בריתות ומקבילים להם בדתות אחרות, וגם שם חיתוך של 50 איש, בפנים או בחוץ.

נירה לאמעי רכלבסקי: הסעיף שלא מצוין פה אבל הוא מצוין בהמשך אותו סעיף הוא שכל אירוע שהוא לא אחד מאלה ממשיכים לחול עליו הכללים של: חייב להיות במקום פתוח, ואז אם הוא במקום פתוח הוא כפוף להתקהלות במקום ציבורי שנמצאת בצו בריאות העם, שזה אומר עד 50 איש, כל עוד הוא נערך בגן אירועים.

נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו מדברים פה על גני אירועים.

נירה לאמעי רכלבסקי: כל אירוע שהוא לא חתונה, בר מצווה, בת מצווה, ברית, בריתא וכדומה שנערך בגן אירועים חייב להיות במקום פתוח, ואז הוא יכול להיות עם כמות של 50 משתתפים.

יוליה מלינובסקי: ומה זה 20 משתתפים?

נירה לאמעי רכלבסקי: 20 משתתפים זה במקום סגור.

יפעת שאשא ביטון: אם את עושה אירוע בתוך הבית – 20 אנשים; אם את עושה אירוע בגינה, כפי שחבר הכנסת מיקי לוי אמר – 50 אנשים.

קטי קטרין שטרית: בבית גם מישהו צריך לפקח עליהם.

קטי קטרין שטרית: דווקא שם נדבקים הכי הרבה, בתוך המסיבות הפרטיות.

יוליה מלינובסקי: זה בעצם פאבים, ברים ואולמות אירועים.

יוליה מלינובסקי: נכון?

נירה לאמעי רכלבסקי: נכון.

יוליה מלינובסקי: מה ההבדל בין פאב לבר?

מיקי לוי: כל הברים הולכים להפוך למסעדות, זה מה שאני שומע.

יפעת שאשא ביטון: אולי ייצא טוב מזה, לא במובן של ההרחבה חלילה, שלא יתנו לי פרשנויות מיוחדות כל הציניקנים למיניהם.

נירה לאמעי רכלבסקי: כרגע בחוק ההתייחסות היא לבית אוכל, ובכלל זה בית אוכל בבית מלון, בר או פאב.

נירה לאמעי רכלבסקי: החוק מחריג את הברים והפאבים.

נירה לאמעי רכלבסקי: זה כרגע הנוסח של החוק הקיים.

נירה לאמעי רכלבסקי: הצו השני שמונח בפניכם, בגלל השינוי שאנחנו עושים כרגע, עושה איזה שינוי טכני בצו שהעברנו בשבוע שעבר, שהייתה בו הוראת שעה לתקופה מסוימת, בין 10–31 ביולי.

יפעת שאשא ביטון: הוא מבטל את זה.

נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו מבטלים את הסעיף הזה כי הוא הופך להיות לא רלוונטי, כי זו הייתה הוראת שעה ויש לנו עכשיו תקנות חדשות.

יוליה מלינובסקי: לכמה זמן ההגבלה הזאת?

נירה לאמעי רכלבסקי: עד שהחוק הזה יהיה בתוקף, כלומר ב-6 באוגוסט.

מיקי לוי: אמרנו שזה נכנס ל-45 יום.

נירה לאמעי רכלבסקי: נכון, עד 6 באוגוסט.

מיקי לוי: 45 ימים, וכשזה יסתיים הממשלה תצטרך להביא את זה פעם נוספת.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

נינא כהן קרן: אנחנו מקווים לחוקק את חוק הסמכויות עד אז.

נירה לאמעי רכלבסקי: דבר נוסף, חשוב להבין, אנחנו מאשרים את הצו הזה כמו שהוא.

נירה לאמעי רכלבסקי: זה צו שהממשלה כולה התקינה אותו.

נירה לאמעי רכלבסקי: כלומר שינויים בצו הזה כרגע אי אפשר לעשות כאן בוועדה כי אז הממשלה צריכה לקבל הסמכה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים.

יפעת שאשא ביטון: לכן אמרתי שאנחנו נבקש מן הממשלה בדיונים הבאים שלה לדון בסוגיות שהפריעו פה לחברי הכנסת.

נירה לאמעי רכלבסקי: דבר נוסף, אני רוצה להפנות שאלה למשרד המשפטים.

נירה לאמעי רכלבסקי: זה עלה לפני כן ועדיין לא קיבלנו את התשובה שלכם לגבי ההסמכה לגבי הברים והפאבים.

נירה לאמעי רכלבסקי: אולי רק תסבירו על איזה סעיף אתם מסתמכים.

נירה לאמעי רכלבסקי: ציינתם פה את סעיף 2(3).

נירה לאמעי רכלבסקי: מה הפרשנות שלכם לסעיף?

גאל עזריאל: אני ממשרד המשפטים.

גאל עזריאל: ציינו כמקור הסמכה את סעיף 2(1) ו-(3), כאשר לגבי פסקה (1) יש הסמכה מפורשת ברורה מאוד לשנות את מספר השוהים המותר באירוע המתקיים באולם אירועים או במקום תרבות.

גאל עזריאל: כאן בצו שהממשלה מביאה לוועדה יש הצעה לשנות את מספר השוהים המרבי באולם אירועים, זה אחד.

גאל עזריאל: לגבי ברים ופאבים – הם לא נכנסים בפסקה (1).

גאל עזריאל: לעומת זה, בפסקה (3), שבה כתוב: "לקבוע כי אין להפעיל מקום או עסק שהפעילות בו מותרת לפי תקנה (5)(ב), למעט מקום או עסק כאמור בפסקה (2) לתקנה האמורה", אז ברים ופאבים, וגם מסעדות ועוד כל מיני סוגי עסקים, מוסדרים בתוך תקנה (5).

גאל עזריאל: לאחר שהדבר הובא בפני היועץ המשפטי לממשלה, ועל אף שזו לא דרך המלך, כי באמת פסקה (1) יש בה הסמכה מפורשת מאוד וספציפית, היועץ המשפטי לממשלה הביע את עמדתו ואישר לממשלה לפרש את פסקה (3), כך שבמקום שבו יש סמכות לסגור לגמרי עסק אז אפשר גם לפרש שיש סמכות להטיל תנאים שהם פחותים מבחינת הפגיעה בזכויות מאשר סגירה מוחלטת, על אף שזו לא דרך המלך, אבל לאור החיוניות והדחיפות של התיקון הפרשנות הזאת התקבלה.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו בואו ברשותכם נעשה את זה פשוט.

יפעת שאשא ביטון: הציבור לא מבין את כל המלל הזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו קראנו, אתם מבינים את זה.

יפעת שאשא ביטון: בפשטות, מה שאנחנו מצביעים עליו עכשיו משמעו שאנחנו מגבילים את אולמות האירועים, בחוץ ובפנים, ל-50 אנשים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עושים את זה בכאב אבל גם מתוך הרבה מאוד אחריות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מגבילים באותה מידה את הברים ואת הפאבים.

יפעת שאשא ביטון: התקהלות בפנים מותרת עד 20 אנשים.

גאל עזריאל: התקהלות בפנים ובחוץ – זה לא מסודר בצו הזה.

גאל עזריאל: זה צו בריאות העם, בסמכות מנכ"ל משרד הבריאות.

גאל עזריאל: זה כבר נחתם ונכנס לתוקף ביום חמישי בבוקר.

יפעת שאשא ביטון: כולל ההגבלה של ה-20?

גאל עזריאל: כן.

יפעת שאשא ביטון: נכון, זה מה שהיה כתוב שם.

יפעת שאשא ביטון: מה עוד יש לנו פה?

גאל עזריאל: הגבלה על מספר האנשים באולמות אירועים ובברים ופאבים.

מיקי לוי: גברתי, את יכולה לאפשר לי להגיד משהו לפני ההצבעה?

יפעת שאשא ביטון: אתן לך ואז אגש להצבעה.

מיקי לוי: אני אצביע נגד, לא כנגד צו הבריאות, אינני מתווכח עם רופאים.

מיקי לוי: אני מתווכח עם שני סעיפים.

מיקי לוי: הראשון: אין מתווה ברור של האוצר לפיצויים ולכן אני אצביע נגד.

מיקי לוי: השני: ההצעה שלי, ההגיונית, לבחון על פי גודל ולא על פי מבחן אבסולוטי, היה ראוי שתיבדק.

מיקי לוי: מכיוון ששני אלו לא באו לעולם, לא מתווה הפיצויים ולא החישוב על פי הגודל אלא קביעה של מספר אבסולוטי לא הגיוני, אני אצביע נגד.

מיקי לוי: תודה, אני מודה לך מאוד שנתת לי לדבר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: רק הערה: הצו – ואני מבקשת שזה יהיה כתוב כי על זה אני מצביעה – ייכנס לתוקף מחר בבוקר.

גאל עזריאל: בינתיים זה לא מופיע בנוסח שהממשלה הניחה בפני הוועדה.

גאל עזריאל: ככל שהוועדה מצביעה שלא לאשר את התקנות אלא אם הממשלה תעשה תיקון כאמור, הדבר יובא בפני הממשלה.

יפעת שאשא ביטון: מתי הם יעשו את התיקון?

גאל עזריאל: אנחנו נביא את החלטת הוועדה בפני הממשלה.

יפעת שאשא ביטון: הצו מבחינתנו נכנס לתוקף מחר בבוקר.

יפעת שאשא ביטון: אתם יכולים לעשות את השינוי, והיה פה מספיק זמן להתארגן כי אתם ידעתם שלשם אנחנו הולכים.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת, אם צריך תבקשו ממי שצריך שם שיעביר לנו נוסח מתוקן, למרות שאם אנחנו מצביעים על זה כשהאמירה של הוועדה, והחברים יודעים שהם מצביעים על כך, היא שזה נכנס לתוקף מחר בבוקר, מבחינתנו זה הצו.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך תעשו את כל התיקונים שאתם רוצים.

גאל עזריאל: כרגע לוועדה יש סמכות לאשר או לא לאשר את הנוסח שהונח בפניה.

מיקי לוי: אז לא מאשרים.

מיקי לוי: נבוא מחר עוד פעם.

יפעת שאשא ביטון: חברים, אני לא משחקת את המשחק הזה עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נצא להפסקה של חמש דקות, תדברו עם מי שצריך.

יפעת שאשא ביטון: אתם תביאו עכשיו צו שהתוקף שלו ייכנס מחר בבוקר.

משה אבוטבול: או קצת אחרי, אם רוצים.

משה אבוטבול: אם את רוצה שנצביע.

יוליה מלינובסקי: אבל למה לא עשיתם את זה קודם?

יוליה מלינובסקי: ידעתם שזה הכוונה של הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: הצו נכנס לתוקף מחר בבוקר.

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת מה הפרוצדורה.

גאל עזריאל: אולי היועצת המשפטית של הוועדה יכולה להידרש לשאלה, אולי אפשר לעשות הסכמה, הצבעה מותנית בשינוי.

גאל עזריאל: אני לא מכירה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, הצבעה מותנית בשינוי.

יפעת שאשא ביטון: אין בעיה.

יפעת שאשא ביטון: אם אתם רוצים, נצא להפסקה של 5 דקות.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שזה אפשרי, בדקתי את זה משפטית, וגם אמרתי חד-משמעית ואעמוד בזה: לא יהיה צו אם הוא לא בתוקף ממחר בבוקר.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת מן החברים בתוך חמש דקות להתקשר בטלפון למי שצריך ואנחנו נעשה את הפרוצדורה.

יפעת שאשא ביטון: נצא להפסקה.

יפעת שאשא ביטון: אני מחדשת את הישיבה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת משה אבוטבול ביקש לדבר, אבל אני מבקשת שתדבר בקצרה כי כבר שמענו הכול, אל תחזרו על מה שכבר נאמר.

יפעת שאשא ביטון: רק תשתחרר מן הלב.

יפעת שאשא ביטון: יש לך דקה.

משה אבוטבול: אני מבקש לא להפריע לי, גם אם הדברים מעצבנים.

משה אבוטבול: כעסת עליי, היושבת-ראש, כשאמרתי שהתחושה היא שאני מרגיש כמו מנופי אבי, שאני צריך להצביע עם הקואליציה גם על דברים שאני לא שלם איתם.

משה אבוטבול: אני רק רוצה לומר: אני מסכים עם כל מה שאמרתם, אני אפילו מוכן לתמוך.

משה אבוטבול: בסך הכול ביקשתי שלושה ימים כדי לאפשר לאלה שכבר הזמינו את האורחים שלהם, עד סוף השבוע, להיערך לנושא הזה.

משה אבוטבול: לאולמות – כדי שלא ייזרק אוכל לזבל.

משה אבוטבול: נתתי בסך הכול מתווה, שכל מה שאנחנו אומרים הוא קדוש, כולנו אפילו נצביע בעד, רק לתת שלושה ימים.

משה אבוטבול: תורידו את הכמות, תעשו את זה מקום רחב יותר, תני קצת יותר פתרונות.

משה אבוטבול: לא רצו.

משה אבוטבול: אני אומר את זה לכל אותם אנשים, עשרות רבות שפנו אליי, אני מבקש מכם סליחה.

מיקי לוי: תצביע נגד.

משה אבוטבול: אני מבקש מכם סליחה.

משה אבוטבול: אני אצביע איתך, מיקי לוי, כאשר אתה תיכנס לקואליציה.

משה אבוטבול: אני נאלץ להצביע עם הקואליציה כי זה מה שמחייב אותנו.

משה אבוטבול: אבל דבר אחד בטוח, שאם הייתי יודע שיש רוב לנושא הזה מאוד יכול להיות שהייתי נמנע או מתנגד.

משה אבוטבול: אבל היות ואין רוב לבקשה שלי, אין טעם שעכשיו אצביע.

יוליה מלינובסקי: יש רוב.

משה אבוטבול: אין רוב.

משה אבוטבול: בדקתי את זה.

משה אבוטבול: אני רק רוצה לומר בשתי מילים אחרונות: אני מאחל לכם המון מזל טוב.

משה אבוטבול: ניפגש בשמחות.

משה אבוטבול: צר לי ותסלחו לי.

יפעת שאשא ביטון: אמן.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להגיד לך, משה, לבי גם עם אלה שמתחתנים אחרי 9 ביולי, ויש לא מעט כאלה, במיוחד אנחנו יודעים שמזרחיים כן מתחתנים, ויש לי כאן פניות לגבי 12 ביולי ולגבי 13 ביולי.

יפעת שאשא ביטון: לבי עם כולם, לא רק בשלושת הימים האלה.

יפעת שאשא ביטון: גם אם היינו פותרים את השלושה הימים האלה על חשבון ההגנה על בריאות הציבור, לא באמת היינו פותרים את הבעיה של כל אותם אלה שפנו אלינו בטלפון ובכל ערוץ אפשרי.

יפעת שאשא ביטון: כן, כמוך, גם לבי איתם, אבל גם יש לי אחריות כמי שמנהיגה בציבור, ולפעמים זה קשה, אמרתי כבר.

יפעת שאשא ביטון: ג'אבר עסאקלה, משפט.

יפעת שאשא ביטון: חלאס, אתם חוזרים על הדברים.

משה אבוטבול: אנחנו מנסים למשוך יום, יומיים, שלושה, עד שתהיה ההצבעה.

יפעת שאשא ביטון: אל תשמח כי אני עוברת להצבעה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: הצו הזה משאיר בפני הזוגות שתי אפשרויות בלבד: אפשרות ראשונה, לבטל את החתונה ולהסתבך כספית וכלכלית עם כל ההשקעה שלהם עד עכשיו; ואפשרות שנייה, לעבור על הצו הזה.

ג'אבר עסאקלה: לדעתי אנחנו כלאנו אותם למצב בלתי אפשרי, לא הוגן, ולכן אני הולך להצביע נגד.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני עוברת להצבעה.

יוליה מלינובסקי: אפשר?

יפעת שאשא ביטון: לא, זהו, די.

יפעת שאשא ביטון: סליחה חברת הכנסת מלינובסקי אבל שמענו את כל הדברים ואנחנו חוזרים על זה.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת מה עמדתכם.

יוליה מלינובסקי: לא אחזור על אותם דברים.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לחדד בשביל חבר הכנסת מיקי לוי, שמתנגד לא כי הוא מתווכח עם הרופאים ועם הצורך האמיתי שלנו כמנהיגים לדאוג לבריאות הציבור גם כשקשה, אלא בגלל הנושא של מתווה האוצר והסוגיות הנוספות שהוא העלה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה, ברשותכם, לעבור על הצו.

יפעת שאשא ביטון: הסיכום שעלה הוא שאנחנו מצביעים על כך שהתוקף של הצו ייכנס מחר, גם אם הוא יפורסם היום, כי חשוב לנו שהוא יפורסם לציבור, שהציבור יוכל ללמוד אותו ולהיערך למחר.

משה אבוטבול: מחר בחצות?

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: התוקף הוא מחר בבוקר.

יפעת שאשא ביטון: זאת ההתניה שלנו.

יפעת שאשא ביטון: היה וזה לא קורה, ההצבעה שלנו מבוטלת כאן.

יפעת שאשא ביטון: זה סוכם ביחד עם היועצת המשפטית של הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: נעבור להצבעה.

יפעת שאשא ביטון: מי בעד הצו?

נירה לאמעי רכלבסקי: אני צריכה להקריא אותו.

יוליה מלינובסקי: זה שתי הצבעות או הצבעה אחת?

נירה לאמעי רכלבסקי: זה שתי הצבעות.

נירה לאמעי רכלבסקי: אלה שני צווים שונים.

יפעת שאשא ביטון: אחד זה הביטול של בין המצרים.

נירה לאמעי רכלבסקי: אני מתחילה בצו המהותי.

נירה לאמעי רכלבסקי: אני מבינה שהוועדה מוסיפה את סעיף 2, סעיף תחילה.

נירה לאמעי רכלבסקי: הכוונה היא שהצו יתחיל ממחר בבוקר.

נירה לאמעי רכלבסקי: אתם רוצים לציין את השעה?

נירה לאמעי רכלבסקי: כי אחרת זה מתחיל מן הלילה.

נירה לאמעי רכלבסקי: בסדר, זה חשוב.

יפעת שאשא ביטון: מחר ב-8 בבוקר.

נינא כהן קרן: השאלה אם אנחנו מתייחסים לסעיף של החתונות במועד התחילה או לכל הצו.

יפעת שאשא ביטון: כל הצו נכנס לתוקף מחר ב-8 בבוקר.

משה אבוטבול: חתונות על הנץ בבקשה.

משה אבוטבול: בנץ אנחנו נגמור את החתונות.

נירה לאמעי רכלבסקי: זה הנוסח שהוועדה כרגע מעלה להצבעה על הצו הזה.

יפעת שאשא ביטון: תקראי גם את הצו השני ואנחנו נצביע על שניהם ביחד.

מיקי לוי: גברתי, סגן השר אמר שגם בבתי מלון תיאסר התקהלות של יותר מ-20 איש?

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אם עושים אירוע בתוך בית מלון אז זה 20 איש.

יפעת שאשא ביטון: לגבי בתי מלון אין שום שינוי, הם לא חלק מן הצו.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

נירה לאמעי רכלבסקי: הצו השני הוא צו יותר טכני.

יפעת שאשא ביטון: אפשר להצביע על שניהם ביחד או בנפרד?

נירה לאמעי רכלבסקי: בנפרד.

יוליה מלינובסקי: מתי אני יכולה לעשות התייעצות סיעתית, לפני ההצבעה?

יפעת שאשא ביטון: הצבעה על הצווים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מצביעים על הצו הראשון, שמגדיר את ההגבלות.

יפעת שאשא ביטון: מי בעד?

יפעת שאשא ביטון: מי נגד?

יפעת שאשא ביטון: מי נמנע?

יפעת שאשא ביטון: בעד – 8

יפעת שאשא ביטון: נמנעים – אין

משה אבוטבול: אני מצביע באצבע שמאל.

משה אבוטבול: אני מזדהה עם בעלי האולמות ועם הזוגות הצעירים.

יוליה מלינובסקי: על כל התנהלות הממשלה אפשר להגיד רק דבר אחד: שאלוהים ישמור אותנו.

משה אבוטבול: נכון שאני מתנגד אבל אני הצבעתי בעד.

יפעת שאשא ביטון: שמונה בעד, שלושה נגד, אין נמנעים.

יפעת שאשא ביטון: הצו אושר.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת להצביע על הצו השני.

יפעת שאשא ביטון: מי בעד?

יפעת שאשא ביטון: מי נגד?

יפעת שאשא ביטון: מי נמנע?

יפעת שאשא ביטון: בעד – 8

יפעת שאשא ביטון: נמנעים – אין הצו לתיקון ולקיום תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – הגבלת פעילות) (שינוי התוספת לחוק והוראת שעה) (תיקון), התש"ף-2020, אושר.

יפעת שאשא ביטון: שמונה בעד, שלושה נגד, אין נמנעים.

יפעת שאשא ביטון: הצו אושר.

יוליה מלינובסקי: רביזיה לפני ההצבעות.

יפעת שאשא ביטון: אפשר לעשות רביזיה על צו?

נירה לאמעי רכלבסקי: על כל החלטה של ועדה אפשר לעשות בעיקרון רביזיה.

יוליה מלינובסקי: רביזיה על שתי ההצבעות.

משה אבוטבול: אולי צריך הצבעה אם אפשר לעשות רביזיה.

נירה לאמעי רכלבסקי: בעוד חצי שעה.

יפעת שאשא ביטון: יש פה בקשה לרביזיה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתכנס להצבעה חוזרת בעוד חצי שעה, בשעה 16:35.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: הישיבה נעולה.