הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 22, 2020-07-06 12:15

יפעת שאשא ביטון: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

יפעת שאשא ביטון: על סדר-היום: קריסת השירותים החברתיים במדינת ישראל, נוכח משבר הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר משהו ברוח הדיון הקודם.

יפעת שאשא ביטון: אמנם אני רואה שיש לנו פה מסך מלא, אבל הלוואי שגם בשביל דיון כזה היינו רואים נוכחות אינטנסיבית.

יפעת שאשא ביטון: זה נושא מאוד חשוב.

יפעת שאשא ביטון: בתקופת הקורונה מרבים לדבר על מספרי החולים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עושים הרבה מאוד סטטיסטיקות, נוגעים בהיבטים הבריאותיים, נוגעים בהיבטים הכלכליים, אבל לא נגענו בהיבטים החברתיים, בהשלכות של הקורונה על היבטים רגשיים ונפשיים.

יפעת שאשא ביטון: שלא לדבר על זה שמחלקות הרווחה הן אלה שבסופו של דבר יהיו החיילים בחזית שיקלטו את כל המשפחה, את בני הזוג שיצאו ממעגל התעסוקה ועוד.

יפעת שאשא ביטון: לצערי הרב, תיאלצו לפגוש אותם או את חלקם עם הרבה מאוד מורכבויות, מצוקות נפשיות, אובדנות, דיכאונות, ילדים שנמצאים במצבים שהם בלתי אפשריים בבתים ונמצאים תחת סיכון.

יפעת שאשא ביטון: יכולתי להמשיך ולמנות.

יפעת שאשא ביטון: אני שמחה, מצד אחד, שבזכות השביתה שלכם אנחנו מצליחים להביא גם את הנושא הזה לסדר-היום בכל מה שקשור לקורונה, אבל אני פחות שמחה מזה שלא נותנים לכם את הגיבוי ואת החיזוק שנדרש.

יפעת שאשא ביטון: בסוף היום, אתם אלה שתישארו שם כדי להתמודד עם כל ההשלכות החברתיות והרגשיות של הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כאן בדיון הוועדה כדי לראות איך אנחנו מגייסים את כל המשרדים לתת לכם את המענה גם בעת הקשה הזאת, אבל גם אחר-כך בשגרה.

יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שעל השגרה עוד נרבה לדבר, אם לא וועדה הזאת אז בוועדות אחרות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כאן מתמקדים בסיוע ובחיזוק שאתם נדרשים לו דווקא בתקופה הקשה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: נתחיל עם חברי הכנסת שרוצים להתייחס.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: מדינת ישראל וכל העולם נמצאים במשבר.

תמר זנדברג: זה משבר קשה, זה משבר בריאותי ובימים האחרונים אנחנו רואים שלא רק שלא הולך לשום מקום אלא הוא גם מתגבר.

תמר זנדברג: לא פחות מזה, מדובר במשבר כלכלי חברתי, גם מתמשך וגם נקודתי.

תמר זנדברג: יש את המובטלים ויש את העצמאים וכפי שציינת, זה משבר שפוגע גם נפשית.

תמר זנדברג: זה משבר שבו כל השירותים האזרחיים והחברתיים שלנו עומדים למבחן, החל מבתי החולים, מחלקות הקורונה ושירותי הבריאות, דרך מערכת החינוך שהפכה להיות מוקד הדבקה ועד השירותים החברתיים.

תמר זנדברג: השירותים החברתיים מתחלקים לפי מה שהם מספקים לנו האזרחים: שירותי רווחה, בעיות של אלימות במשפחה.

תמר זנדברג: כמובן שירותי רווחה שאנחנו מקבלים כוללים גם שירותים נפשיים, תמיכה פסיכולוגית וכדומה.

תמר זנדברג: בשירותי הרווחה האלה יש גם את הצד השני, שזה אלה שנותנים אותם.

תמר זנדברג: קודם כל, זה העובדות הסוציאליות, כל המערך הזה שהוא חלק ממה שמדינה מספקת לאזרחיה.

תמר זנדברג: אנחנו ראינו השבוע שהעובדות הסוציאליות יצאו לצעדת מחאה שהגיעה היום לשביתה ולהשבתה.

תמר זנדברג: לצערנו, אם לא צועקים חזק ואם לא משביתים, אז כנראה אין מי ששומע.

תמר זנדברג: המשבר הזה יכול מכאן ללכת לשני כיוונים.

תמר זנדברג: הוא יכול להיות משברי והוא יכול להיות הזדמנות.

תמר זנדברג: הוא יכול רק להמשיך ואנחנו שומעים את האיומים על עובדי המגזר הציבורי, ביניהם גם אותן עובדות סוציאליות ונותני השירותים, הרווחה והבריאות.

תמר זנדברג: אפילו משרד הפנים והחוץ, אלה ששמענו בדיון הקודם, זה עובדי המדינה ומשרתי הציבור.

תמר זנדברג: הוא יכול לראות אותם, את אלה שעדיין עובדים בשכר המועט, כשעיר לעזאזל ולהתנפל גם עליהם והוא יכול לעשות גם את הדבר ההפוך.

תמר זנדברג: הוא יכול להבין שרשת הביטחון של כולנו נשענת על האנשים האלה.

תמר זנדברג: אם לא נתחיל לחזק את השכר שלהם, אם לא נגן עליהם מפני אלימות, אם לא נחזק את המענים שהם יכולים לתת לציבור, אז המשבר לא רק שלא נצא ממנו ולא נאיץ את היציאה ממנו, אלא להיפך, רק נחריף אותו.

תמר זנדברג: לכן כל הבסיס שעליו אנחנו כאן מקיימים את החברה גם בימות שגרה ועל אחת כמה וכמה בימי משבר, נמצא כאן במבחן.

תמר זנדברג: יש לנו הזדמנות, קודם כל בתור כנסת כי אנחנו פה רואים את הדברים כהווייתם, משוחררים כביכול מלחצים תקציביים.

תמר זנדברג: למרות ההשקעה בשירותים האלה, היום אנחנו מבינים אותה כהשקעה ולא כבזבוז כסף.

תמר זנדברג: יש לנו כאן הזדמנות להתחיל קודם כל בלחזק את רשתות התמיכה החברתיות והאזרחיות שאנחנו מציעים לאזרחים שלנו באמצעות עובדי הציבור, נותני השירותים החברתיים, העובדות הסוציאליות, אנשי החינוך, אנשי הטיפול, אנשי הרווחה.

תמר זנדברג: זאת רשת הביטחון שלנו לימות משבר.

תמר זנדברג: בלעדיהם, גם מה שעוד לא קרס והתמוטט עוד יקרוס ויתמוטט בקרוב.

תמר זנדברג: אני מקווה שמכאן תתחיל הצעקה ויתחיל השינוי.

תמר זנדברג: אנחנו בימים שלפני התקציב.

תמר זנדברג: אין ספק שהדברים האלה חייבים לבוא לידי ביטוי גם בטיוטת התקציב ובדיוני התקציב פה בכנסת.

תמר זנדברג: אחרת, אם נמשיך בתסריט של עסקים כרגיל, זה יביא אותנו לא לעסקים כרגיל אלא לקריסה מהירה ומואצת ואנחנו רוצים הפוך.

אימאן ח'טיב יאסין: האמת, אני אדבר על העובדות והעובדים הסוציאליים ממקום מאוד אישי, כעובדת סוציאלית במשך 11 שנה.

אימאן ח'טיב יאסין: עבדתי עם אוכלוסייה מאוד קשה, אם זה נוער ונערות ואם זה משפחות של אסירים משוחררים.

אימאן ח'טיב יאסין: אנשים שהם בשולי השוליים של החברה הישראלית, לצערנו הרב.

אימאן ח'טיב יאסין: עכשיו אני רוצה לדבר על הצד השני של העובדות והעובדים הסוציאליים.

אימאן ח'טיב יאסין: פשוט מאוד, אני חושבת שזאת בושה על מצחה של המדינה שמפקירה אלפי אנשים שהם המגן שלנו בעתות משבר.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו נדבר על חדר טיפול נמרץ בריאותי, אני חושבת שהעובדים הסוציאליים הם חדר טיפול נמרץ חברתי, שאנחנו צריכים אותו כל הזמן ובטח בתקופה הזאת של הקורונה.

אימאן ח'טיב יאסין: כולנו היינו עדים לעלייה במאות אחוזים של דיווחי אלימות, אם זה בתוך המשפחות ואם זה כלפי נשים.

אימאן ח'טיב יאסין: יש כאלה שלא הצליחו למקום של לדווח.

אימאן ח'טיב יאסין: אני שואלת את עצמי איך בכלל אפשר לחשוב על להשאיר את אותו מציל נפשות, שיכול היה תרתי משמע להציל חיים בזמן של משבר?

אימאן ח'טיב יאסין: ראינו נשים נרצחות בזמן הזה ולא היתה להן אפשרות לקבל את המענה.

אימאן ח'טיב יאסין: לא כי העובדים הסוציאליים לא רצו לתת מענה בגלל שפתחו בשביתה, בגלל שלא יכלו בכלל לתת את השירות הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך לזכור את כל הבעייתיות של המקצוע הזה מהמקום של תנאי ההעסקה שלהם.

אימאן ח'טיב יאסין: הם בעצמם חווים אלימות וחייהם מאוימים.

אימאן ח'טיב יאסין: יש פקידות לסדרי דין ופקידות סעד ושם המצב חמור עוד יותר.

אימאן ח'טיב יאסין: העבודה הממושכת, השעות והשכר העלוב שלא מאפשר חיים מכובדים.

אימאן ח'טיב יאסין: זה אמור להסתיים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני זוכרת בשעות התשעים את המחאה הגדולה הראשונה של העובדים הסוציאליים.

אימאן ח'טיב יאסין: נכון שהיה שיפור אבל אי-אפשר להמשיך ככה.

אימאן ח'טיב יאסין: אלפים חווים אלימות, מקבלים כמעט שכר מינימום.

אימאן ח'טיב יאסין: עובדים סוציאליים מקבלים 5,000 שקלים.

אימאן ח'טיב יאסין: זאת בושה.

אימאן ח'טיב יאסין: מה עושים בדבר הזה?

אימאן ח'טיב יאסין: לא מקבלים ליווי, לא מקבלים פיקוח.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך להיות רק במקומות ספציפיים כדי לקבל את הדבר הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: הנורא מכל, זה הנושא של הפרטות של השירותים החברתיים.

אימאן ח'טיב יאסין: בהרבה שירותים המדינה משקיעה כסף ונותנת תכניות.

אימאן ח'טיב יאסין: לאן הולכות התכניות האלה בסוף?

אימאן ח'טיב יאסין: לספקים שמפריטים אותם.

אימאן ח'טיב יאסין: הם מעסיקים עובדים סוציאליים בתנאים עוד יותר גרועים אפילו פחות מזמן הקורונה.

אימאן ח'טיב יאסין: הקורונה הזאת יוצא ממנה רק דבר אחד.

אימאן ח'טיב יאסין: לשים את הכול תחת זכוכית מגדלת ולפתוח עיניים ולהגיד שצריך סדר מחדש.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: תודה רבה גברתי יושבת הראש.

מרב מיכאלי: שמעתי את שתי חברותיי, אני חותמת על כל מילה שלהן.

מרב מיכאלי: אני רוצה גם שנשים לב.

מרב מיכאלי: לדיונים האלה מגיעים בדרך-כלל משמאוד אכפת מאוד וזה לא בהכרח מייצג את כל הכנסת ובטח ובטח לא את הממשלה.

מרב מיכאלי: בעצם הרשות של השירותים החברתיים במדינת ישראל מוחזקת היום על-ידי נשים.

מרב מיכאלי: אלה עובדות סוציאליות, מורות, אחיות, רופאות שהולכות ותופסות נפח יותר משמעותי, בטח ובטח בשירות הציבורי.

מרב מיכאלי: יש הרבה יותר רופאים גברים שהולכים לרפואה פרטית.

מרב מיכאלי: אנחנו מכירות את התופעה הזאת.

מרב מיכאלי: כל מקצוע שיותר ויותר נשים נכנסות אליו, השכר בו יורד, המעמד שלו יורד והיכולת שלהן כסקטור לדרוש כלים לתת פתרונות למה שהן אמורות לתת לו פתרונות, הכוח שלהן הולך ויורד.

מרב מיכאלי: זה דבר שצריך להטריד אותנו, כי כשאנחנו מדברים על אלימות כלפי עובדות סוציאליות, אנחנו בלופ של אלימות כלפי נשים.

מרב מיכאלי: יש אלימות כלפי נשים בבית, יש מצוקה שעובדות סוציאליות צריכות להתמודד איתה ואז הן עצמן חוות אלימות.

מרב מיכאלי: אנחנו חייבות וחייבים להבין שתהליך שנמשך, בטח ובטח אז שנתניהו היה שר אוצר, של התקמצנות באמת קיצונית מאוד של מדינת ישראל על השירותים החברתיים שלה, הפכה את המערכת שלנו להיות אנורקטית.

מרב מיכאלי: יש לנו מעט מידי כוח אדם כדי להיות מסוגל לטפל במה שהחברה הישראלית זקוקה לו, גם בשוטף בתחום הנורמה, בוודאי בוודאי במקרים של המצוקה ובשעת משבר כזאת.

מרב מיכאלי: אין פה שאלה.

מרב מיכאלי: הפתרון הראשון הוא לשפוך כסף על הבעיה.

מרב מיכאלי: אי-אפשר יהיה לעשות שום דבר בלי להוסיף הרבה כסף לשירותים החברתיים של מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: זה הדבר הראשון במעלה שצריך לעשות והיום יותר מתמיד.

מרב מיכאלי: המשבר הזה, אם לא נשפוך בו כסף על השירותים החברתיים, אנחנו נגדיל את סדר גודל המצוקה שצריך להתמודד איתה בשוטף.

מרב מיכאלי: גם בעוד שנה וחצי, שנתיים, כשהמשק כמשק ייצא מהמשבר הזה, אנחנו נמצא את עצמנו עם עוני יותר גדול, עם יותר משפחות שיש בהן אלימות, שיש בהן מצוקה, עם יותר ויותר תלמידות ותלמידים שלא הגיעו להישגים שמאפשרים להם להתקדם לתפקוד שמדינה מתקדמת צריכה אותו.

מרב מיכאלי: לכן הפתרון חייב להיות הרבה כסף ועכשיו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יפעת שאשא ביטון: נעבור לשמוע את ענבל.

ענבל חרמוני: שלום.

ענבל חרמוני: אני יושבת ראש איגוד העובדות והעובדים הסוציאליים.

ענבל חרמוני: אכן, לצערי, מהבוקר אין שירותים חברתיים בישראל.

ענבל חרמוני: כ-12,000 עובדים ועובדות סוציאליים מושבתים.

ענבל חרמוני: אני חושבת שהדוברות שקדמו לי ו גם את, יושבת ראש הוועדה, הסברת את המצב בצורה מאוד ברורה.

ענבל חרמוני: אני אחדד.

ענבל חרמוני: עומדות היום 1,000 משרות ריקות בשירותים החברתיים בכלל השירותים, כי אף אחד לא רוצה בשנים האחרונות לבוא ולעסוק במקצוע.

ענבל חרמוני: אבל בזמן שהשכר כל-כך נמוך הציפייה היא לעבודה מסביב לשעון בלי שום תגמול.

ענבל חרמוני: לא מאפשרים לעובדים ולעובדות להוציא מהכוח אל הפועל את האחריות הכבדה שעל כתפיהם והם נוטשים את המקצוע.

ענבל חרמוני: אני מתריעה על זה כבר שנתיים בפני משרד האוצר.

ענבל חרמוני: נאמרים מילים אבל אין פתרונות.

ענבל חרמוני: המצב הזה לא יכול להימשך.

ענבל חרמוני: לצערי, אחרי הקורונה הגענו למצב שיש עשרות אחוזים של פניות נוספות בנוסף לעומס הקיים.

ענבל חרמוני: העובדים לא מצליחים להתמודד עם זה יותר בכלל השירותים בהם הם נמצאים ולכן הסיפור הזה נגמר.

ענבל חרמוני: התרעתי באופן אישי לפני שלושה שבועות בפני הממונה על השכר ובפני סגן הממונה על אגף התקציבים שאחראי על תחום הרווחה באגף, שאני יוצאת לצעדת מחאה ברגל מתל-אביב לירושלים ואני מצפה לפתרון בזמן הזה.

ענבל חרמוני: אני לא מתחילה ישר משביתה כמו שאולי איגוד מקצועי אחר היה עושה.

ענבל חרמוני: עברו שלושה שבועות וכלום לא זז.

ענבל חרמוני: אני יודעת שמועברים לשר האוצר, שמתנהל משא ומתן.

ענבל חרמוני: זה שקר וכזב.

ענבל חרמוני: אני יודעת ששר האוצר אמר אתמול שצריך לפרוס רשת ביטחון חברתית וכלכלית.

ענבל חרמוני: חברים, העבודה הסוציאלית בישראל זו הרשת החברתית בישראל שבסוף היא גם כלכלית.

ענבל חרמוני: מה שלא נמנע היום ואין שום סיכוי למניעה, אנחנו עושים רק כאשר הלהבות הם בשמים.

ענבל חרמוני: זה עולה הרבה יותר כסף לטפל במקרים שהופכים להיות קיצוניים.

ענבל חרמוני: אובדנות שדיברת עליה, מקרי אלימות במשפחה שגברו במאות אחוזים בגלל הסטרס והלחץ ועוד הרבה הרבה פרמטרים.

ענבל חרמוני: העסק ממוטט.

ענבל חרמוני: אנחנו מתריעים על זה לא מהיום.

ענבל חרמוני: נאלצתי להשבית את השירותים עד הודעה חדשה כדי שמישהו פה ייקרא לדגל.

ענבל חרמוני: אני קוראת מפה לשר האוצר להתערב במשבר הזה.

ענבל חרמוני: אין לנו זמן, מהיום אין שירותים חברתיים בישראל.

יפעת שאשא ביטון: נכון שיש את רמת המקרו ואת החיזוק שצריך להינתן בענף הזה בשגרה, בלי קשר לקורונה, גם אם היינו חמישה חודשים לפני וגם אם נהיה אחרי הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: העניין הוא, שבתוך התקופה הזאת, המקום שלכם אמנם נסתר מהעין, כי אנחנו לא שם.

יפעת שאשא ביטון: אנשים עוד לא שם, הם עסוקים בהיבטים הבריאותיים או הכלכליים.

יפעת שאשא ביטון: התפקיד שלכם הוא מאוד דרמטי.

יפעת שאשא ביטון: האם את יכולה לומר לנו מבחינת נתונים על המשך היקפי התעסוקה שלכם?

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שבתחילת הדרך חשבו להוציא אתכם לחל"ת או לעבודה במתכונת שהיא קצת אחרת, דווקא באותה נקודת זמן שהיינו חייבים אתכם, כי כל אותם אנשים שנמצאים בבית מובטלים, בין אם בחל"ת ובין אם פוטרו, היו במצוקה מאוד קשה.

יפעת שאשא ביטון: המצוקה הזאת הגיעה אליכם.

יפעת שאשא ביטון: מה קרה שם בחודשים האלה?

ענבל חרמוני: באמת, כאיזה מצעד איוולת, ברגע הכי קשה שמדינת ישראל נכנסת לסגר ואנשים בכלל עוד לא מבינים מה קורה סביבם, גם אוכלוסיות שהיו לפני כן במצוקה וגם כאלה שעכשיו, ברגע הכי קשה הזה, משרד האוצר ומדינת ישראל מחליטים לקצץ בין 30% ל-50% את השירותים החברתיים בישראל.

ענבל חרמוני: שום היגיון לא היה בזה.

ענבל חרמוני: אנחנו כאיגוד מקצועי מצאנו את עצמנו ממש נכנסים בנעלי המדינה ומתעקשים על המשך הפעלת השירותים האלה ועל אי הוצאת העובדים האלה לחופשה.

ענבל חרמוני: לא הגיוני היה בשלב הזה לשלוח אותם לחופשה וגם לא עכשיו.

ענבל חרמוני: עכשיו, תודה לאל, עובדים במתכונת מלאה ככל שהוא קיים.

ענבל חרמוני: אבל מה שייחודי לתקופה הזאת שכאשר יש ערים אדומות ויש סגר באיזו עיר, מי שמנהל את כלל האוכלוסייה זה העובדים הסוציאליים ומחלקת הרווחה ברשות.

ענבל חרמוני: זה דורש עבודה ומסירות בל תתואר 24/7.

ענבל חרמוני: אנחנו מדברים על זה שבתקופה הזאת שסוגרים משפחות בבית.

ענבל חרמוני: חלקם אולי גם לא הסתדרו לפני כן ולפעמים הם עולים אחד לשני על העצבים.

ענבל חרמוני: אבל כשיש כבר איזה סטרס מובנה במשפחה, כמות הדיווחים על אלימות גם כלפי נשים וילדים גברה בגלל הקורונה.

ענבל חרמוני: גם עכשיו, לכאורה, כשאין סגר לכולם.

ענבל חרמוני: בואו ניקח בחשבון שיש המון משפחות, קשישים, בעלי מוגבלויות ונפגעי נפש בקהילה.

ענבל חרמוני: אלפים מהם, אם לא עשרות אלפים, כמוני אגב, נמצאים כרגע בבידוד ביתי.

ענבל חרמוני: אנחנו חייבים להיות שם עם האוכלוסייה הזאת, גם להחזיק מבחינה רגשית את התקופה הקשה הזאת, גם מבחינת משאבים כמו מזון ותרופות שצריך להביא למבודדים.

ענבל חרמוני: זה הכול מהצרכים המאוד בסיסיים הפיזיים עד באמת הקיום הרגשי.

ענבל חרמוני: חברים, הקורונה תעבור אבל בינתיים אנשים רוצים להתאבד בגלל המצב.

ענבל חרמוני: זה לא כל-כך עובר בתקשורת כי מנסים למנוע הדבקה, אבל יש מלא דיווחים על אובדנות לצערי בגלל המצב הכלכלי המזעזע הזה.

ענבל חרמוני: צריך למצוא כנראה דרך אחרת לנהל אותו.

ענבל חרמוני: צריך להבין שהעובדים הסוציאליים הם אלה שעוזרים לאנשים לעשות שינוי תעסוקתי.

ענבל חרמוני: הם אלה שעוזרים ל-17,000 אנשים עם נכויות שנפלטו עכשיו ממעגל העבודה לנסות להיכנס אליו חזרה.

ענבל חרמוני: אנחנו מדברים על ציבור שעוסק במצוקה כאן ועכשיו וגם, אם יאפשרו לנו, נעסוק במניעה ובבנייה של הציבור קדימה.

ענבל חרמוני: לכן נדרשת פה השקעה.

ענבל חרמוני: הדרישות שלנו הן מינימאליות יחסית.

ענבל חרמוני: אנחנו מדברים על סך של דרישות בעלות כוללת של חצי מיליארד.

ענבל חרמוני: אני לא אומרת שזה מעט אבל שזה יהיה ברור שנדרש הרבה יותר.

ענבל חרמוני: אנחנו צמצמנו את זה לרע ההכרחי כי אני מבינה איפה אנחנו נמצאים בימים אלו.

ענבל חרמוני: אבל מפה ועד להתעלם מאיתנו ולהיזכר לדבר איתי ערב לפני שביתה, שכל מה שיש לפקידים של האוצר להגיד לי זה להטיף לי מוסר על השביתה, כאשר איפה הם היו במהלך השנתיים האחרונות, זה לא מקובל.

ענבל חרמוני: אני חוזרת למעורבות של שר האוצר.

ענבל חרמוני: זאת תקופת קורונה.

ענבל חרמוני: הוא אמר שזה הזמן לפרוס רשת ביטחון חברתי וכלכלי.

ענבל חרמוני: הרשת הזאת היא גם והרבה מאוד אנחנו, העובדים והעובדות הסוציאליות.

תמר זנדברג: כל הכבוד, חיזקו ואימצו ובהצלחה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יוראי להב ואחריו חבר הכנסת משה אבוטבול.

יוראי להב-הרצנו: אני שמחו שאני מדבר אחרי ענבל כי אני מסכים עם כל מילה שהיא אמרה.

יוראי להב-הרצנו: אין מאבק יותר צודק מהמאבק של העובדים והעובדות הסוציאליים.

יוראי להב-הרצנו: אני שואל אותך, יושבת ראש הוועדה ואותנו כחברי כנסת, מה הציפייה?

יוראי להב-הרצנו: האם הציפייה היא שמי שנמצא בחזית של הקרב על העוני, הפשע והסיוע להכי מוחלשים בחברה הישראלית, ירוויח שכר מינימום?

יוראי להב-הרצנו: זאת הציפייה שלנו?

יוראי להב-הרצנו: שהם יתנו את כל מה שיש להם בשליחות אדירה והם לא יוכלו לבצע את מה שהם עושים בגלל שאין להם משאבים וגב והמדינה?

יוראי להב-הרצנו: תארו לכם שהיינו שולחים את חיילי צה"ל להילחם בחזית בלי אמצעי מיגון, בלי כלים להתמודד עם האויב?

יוראי להב-הרצנו: כך אנחנו שולחים את העובדים והעובדות הסוציאליים לקרב הזה?

יוראי להב-הרצנו: למערכה הכי חשובה של הרווחה במדינת ישראל בלי שום אמצעי להתמודד עם זה.

יוראי להב-הרצנו: ענבל ציינה ובצדק שיש 1,000 תקנים פנויים.

יוראי להב-הרצנו: אני שואל מה הציפייה?

יוראי להב-הרצנו: האם הציפייה שאנשים יעשו את הדבר הזה וירעבו לפת לחם?

יוראי להב-הרצנו: מה שהכי עצוב בעיניי, שהמדינה מוצאת לנכון לנצל את האוכלוסייה של האנשים המדהימים האלה בגלל שמדובר בשליחות מבחינתה.

יוראי להב-הרצנו: מה, עובד סוציאלי לא ירים את הטלפון כשמישהו מתקשר אליו?

יוראי להב-הרצנו: הם לא יעשו סיורים שהם מצילי חיים?

יוראי להב-הרצנו: ברור שהם יעשו את זה.

יוראי להב-הרצנו: לכן ולאוצר ולממשלות ישראל בשנים האחרונות קל לנצל את האוכלוסייה המדהימה של אנשי שליחות האלה, כי הם יעשו את העבודה שלהם כמצופה מהם כי זאת השליחות שהם בחרו.

יוראי להב-הרצנו: אני מלווה את המחאה בשבועות האחרונים ודיברתי עם קארין דביר, שהיא עובדת סוציאלית.

יוראי להב-הרצנו: היא סיפרה לי שהמאבק הוא אמנם למען תנאי ההעסקה שלהם, אבל בעקיפין, המאבק הוא עבור סיוע לאנשים הכי מוחלשים בחברה הישראלית.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מצליח להבין את ההתעלמות הבוטה והפוגענית של שר האוצר, ובכלל של משרד האוצר, מהמצוקה האמיתית, הנדרשת, המיידית, של העובדים והעובדות הסוציאליות.

יוראי להב-הרצנו: אני אומר שמהוועדה הזאת שמטפלת בנושא הקורונה צריך לצאת קול זעקה שעולה על הזעקה של ענבל, בדרישה מיידית לשר האוצר להיכנס למשא ומתן שלא מתנהל כרגע בין העובדות והעובדים הסוציאליים, כדי להביא לפתרון מלא ומיידי.

יוראי להב-הרצנו: החצי מיליארד שענבל דיברה עליו, הוא סכום בסיסי שצריך להעניק מייד לעובדות ולעובדים כדי שהם יוכלו למלא את תפקידם ואת שליחותם.

יוראי להב-הרצנו: בעיקר כדי שהמוחלשים ביותר בחברה הישראלית יוכלו להתקיים ושחלילה לא יאבדו חיים, כי מדובר בחיי אדם.

יפעת שאשא ביטון: תודה לחבר הכנסת יוראי להב.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: ראשית, אני מאוד שמח ומאוד מודה ליושבת ראש על קיום הדיון בנושא הזה שהוא חשוב במיוחד.

משה אבוטבול: אני חושב שהעובדים הסוציאליים נמצאים בקדמת הבמה כדי לעזור לראשי הרשויות, לרשויות ולתושבים והם עושים עבודת קודש קודשים.

משה אבוטבול: אני באמת חושב שהגיע הזמן לנצל גם את המשבר של הקורונה לעשות סדר בדברים שלהם.

משה אבוטבול: כראש רשות, אני זוכר שעשר שנים היו לנו מאבקים מאוד גדולים כדי להשיג אנשים שבכלל יסכימו להיכנס למכרזים האלה כדי להתמודד ולהיות עובדים סוציאליים.

משה אבוטבול: אף אחד לא רצה.

משה אבוטבול: ראו את התנאים ואת הזילות שבדבר וזה מאוד הרחיק אותם.

משה אבוטבול: אבל לנו כראשי רשויות היתה בעיה יותר גדולה, כי על כל עובד סוציאלי שהיינו מכניסים, משרד הרווחה היה גובה מאיתנו את החלק הדיפרנציאלי שהיו מבקשים מאיתנו.

משה אבוטבול: זה היה מקשה עלינו לתת להם תנאים טובים.

משה אבוטבול: אני מדבר על המצ'ינג, שלדעתי זאת רעה חולה וגם בזה צריכים לטפל.

משה אבוטבול: זאת ההזדמנות שלנו היות ומדובר באנשים שעושים את העבודה הכי קשה, מגיעים לבתים, מטפלים במצוקות.

משה אבוטבול: כל השאר יושבים בהיכלי השן הממוזגים.

משה אבוטבול: הם הולכים לבתים, נכנסים לכל מקום ועושים את העבודה הקשה ביותר.

משה אבוטבול: כאן המקום לקרוא לממשלה, לקרוא לשרים ולכל מי שיכול לתת יד, לשפר את מצבם, להפסיק את כל השביתות האלה כדי לאפשר להם להמשיך ולטפל בעם ישראל, במיוחד בתקופה הקשה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לחבר הכנסת משה אבוטבול.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר שבמחר בוועדת העבודה והרווחה אמור להתנהל דיון על כלל התנאים של העובדים הסוציאליים.

יפעת שאשא ביטון: זה נושא חשוב כשלעצמו.

יפעת שאשא ביטון: הוא נכון לא רק לכאן ועכשיו אלא בכלל.

משה אבוטבול: אני גם שם, בעזרת השם.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי מאוד שנמקד את הדיון בכאן ועכשיו, במצוקה ובמשבר שאנחנו נמצאים בו, בהשלכות שלו ואיך מחזקים אותם, לא בהסכמים עתידיים אלא היום.

משה אבוטבול: אין משא ומתן שמתנהל.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, העליתם את זה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדרוש תכף תשובות.

יפעת שאשא ביטון: נמצאים איתנו ממשרדי הממשלה.

יפעת שאשא ביטון: אני פונה לאלי כהן מנכ"ל "פתחון לב".

אלי כהן: כל קודמיי דיברו בנושאים תקציביים שהם כולם נכונים ואני מסכים עם כל מילה שנאמרה.

אלי כהן: אבל אם אנחנו נחכה רק לעניין התקציבי, כנראה שנחכה הרבה.

אלי כהן: יש דברים שהם לא תקציביים שיכולים לעשות שינוי משמעותי בעניין של הטיפול בשירותים החברתיים.

אלי כהן: זה מצריך קצת חשיבה מחוץ לקופסה ובעיקר הרבה ויתור על אגו ארגוני או אישי או אחר.

אלי כהן: למה אני מתכוון?

אלי כהן: ראינו שבמהלך תקופת הקורונה, כשפיקוד העורף לקח חלק בפעילות והוביל אותה, הוא עשה מהלך מאוד חכם.

אלי כהן: במקום לדחוף החוצה הוא דחף פנימה.

אלי כהן: הוא יצר חמ"ל לטיפול בחברה האזרחית.

אלי כהן: ישבו שם ארגוני המגזר השלישי יחד עם משרדי ממשלה ונציגים של הרבה ארגונים.

אלי כהן: זה לא צריך להתבצע רק כשפיקוד העורף מעורב.

אלי כהן: בואו ניקח, נאגם את המשאבים של כולם.

אלי כהן: זה לא מצריך משאבים, לא צריך כסף בשביל זה.

אלי כהן: צריך רצון טוב, לחשוב מחוץ לקופסה ולראות איך מחברים.

אלי כהן: אגב תקציבים, בסוף לממשלה ולאגף התקציבים יש מכפיל כוח מאוד מאוד משמעותי שמלווה אותו כל השנה ובעיקר בימי הקורונה ואלה העמותות וארגוני הסיוע ההומניטרי.

אלי כהן: צריך לחבק אותם לתוך המערכת.

אלי כהן: לא להשקיע בהם כסף נוסף, עזבו את זה כרגע.

אלי כהן: לחבור אליהם ולראות איך עושים עיגון משאבים.

אלי כהן: איך עושים תכנון נכון של הפעילות בין כל הארגונים השונים וכך להצליח לגרום לשלם להיות גדול מסכום חלקיו.

אלי כהן: הדבר הזה לא מצריך משאבים, הוא מצריך רצון.

אלי כהן: אני מאוד אשמח אם הוועדה הזאת תמצא לנכון לקרוא לראשי המשרדים הרלוונטיים לייצר רק את זה.

אלי כהן: בלי כסף, רק לפתוח שערי רצון.

יפעת שאשא ביטון: מה אתה מציע בעצם?

יפעת שאשא ביטון: לאגם את הכוחות יחד עם המגזר השלישי?

יפעת שאשא ביטון: אתם מרגישים שאתם לא שותפים היום.

אלי כהן: אני מרגיש שאנחנו עושים.

אלי כהן: עשינו פעילות מאוד רחבה.

אלי כהן: אנחנו ב"פתחון לב" עם משרד הבריאות ועם משרד הרווחה, אבל המערכת צריכה להיות ממש בתצורה של חמ"ל.

אלי כהן: יש אין סוף פעילויות.

אלי כהן: הרבה מהעובדים הסוציאליים שאנחנו מדברים עליהם עכשיו, שעושים מלאכת קודש והם חשובים מאין כמוהם, אבל הם עושים את הפעילות שלהם גם במסגרת של עמותות.

אלי כהן: אולי אפשר יחד כדי לעשות את זה בצורה מסודרת, לא עם ארגון אחד או שניים.

אלי כהן: אם ארגון הומניטרי כזה או אחר עובד כבר עם הממשלה זה נהדר.

אלי כהן: כמה כאלה יש?

אלי כהן: מסביבו יש מאות של ארגונים שעושים את הארגונים אולי ברמה יותר קטנה.

אלי כהן: אם ניקח את כולם יחד ונחבר אותם יחד לפעילות, 10 ארגונים קטנים אולי שווים כמו ארגון גדול.

אלי כהן: החלק החשוב פה הוא שלא נדרש פה תקציב נוסף.

אלי כהן: אנחנו ב"פתחון לב" עושים פעילות של חלוקת מזון, לדוגמה.

אלי כהן: יש פעילות של מיצוי זכויות או פעילות של חינוך.

אלי כהן: עושים את זה עוד ארגונים.

אלי כהן: המדינה תבוא ותחלק את העבודה בלי לתת עוד כסף.

אלי כהן: זה חבל שזה לא קורה.

אלי כהן: זה עבד פנטסטי בתקופה הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדבר תכף עם המל"ל ונראה איך אנחנו יכולים לתכלל גם את הנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת היבה יזבק.

היבה יזבק: אני מברכת את כבוד היושב ראש על קיום הדיון הזה.

היבה יזבק: כבר שלושה שבועות אני מנסה לדחוף את הנושא, גם בדיון מהיר וגם בהצעה דחופה ורק עכשיו אושר בכנסת.

היבה יזבק: לצערנו היו צריכים לחכות עד שהמערכת קורסת, עד שהעובדים הסוציאליים מתחילים את השביתה שלהם.

היבה יזבק: מכאן אני רוצה לברך את העובדים הסוציאליים על המחאה הצודקת ועל ההפגנה שהיתה היום.

היבה יזבק: אני באופן אישי לא יכולתי להשתתף כי הייתי בדיונים כאן.

היבה יזבק: גילוי נאות, אני גם בעצמי עובדת סוציאלית לשעבר.

היבה יזבק: אני מכירה את השטח, אני מכירה את התחום והקשיים ואת האתגרים.

היבה יזבק: אני גם מכירה את הצוותים והאנשים המקסימים והמדהימים שעושים עבודת קודש.

היבה יזבק: אני מתייחסת לשביתה הזאת כשביתה מוצדקת ביותר.

היבה יזבק: הסתכלתי על כל הדרישות שהם העלו מולנו ומול האוצר והמשרדים השונים.

היבה יזבק: זה המינימום.

היבה יזבק: אם אנחנו רוצים מערכת שירותים חברתיים מתפקדת, זה המינימום של המינימום.

היבה יזבק: מבחינתי, ההזנחה הזאת וההתעלמות מצד הממשלה לדרישות של העובדים הסוציאליים, היא התעלמות והזנחה לכל הדרישות של השכבות המוחלשות.

היבה יזבק: הרי אם יש לנו מערכת של עבודה סוציאלית ושירותים חברתיים חזקה זה אומר שיש לנו קהילה וחברה חזקה.

היבה יזבק: אם אנחנו פוגעים בשירותים שניתנים לאוכלוסיות המוחלשות, זה אומר שאנחנו בעצם גם פוגעים באוכלוסיות המוחלשות עצמן.

היבה יזבק: מכאן אני רוצה לפנות לאוצר לאמץ את הדרישות.

היבה יזבק: אלה דרישות מינימום.

היבה יזבק: אנחנו בתקופה של משבר, במצב של חרום.

היבה יזבק: אנחנו יודעים מה זה אומר בשביל הרבה אנשים והרבה אוכלוסיות, אם הם לא יכולים לקבל את השירותים המיידיים ומהלשכות והעובדים הסוציאליים במקומות השונים.

היבה יזבק: אנחנו יודעים כמה זה יפגע בהם בתקופה משברית זאת.

היבה יזבק: המענה צריך להיות מיידי.

היבה יזבק: זה מסוכן שהעובדים הסוציאליים נאלצו להתחיל שביתה כדי שהקול שלהם יישמע.

היבה יזבק: טוב שהוועדה כאן מעלה את הנושא, לפחות שיהיה דיון ציבורי ושאנשים ידעו.

היבה יזבק: לצערנו גם התקשורת לא מדברת על זה וזה מזעזע.

היבה יזבק: כשזה מגיע לאוכלוסיות מוחלשות כולם מתעלמים.

היבה יזבק: זה טוב שזה סוף סוף עלה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת ג'בר עסאקלה.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה לפנות לענבל ודרכך גם לכל ציבור העובדים הסוציאליים ולהגיד שאנחנו מחזקים את ידיכם.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהמאבק שלכם, יותר מאשר הוא צודק, הוא מאבק של השכבות החלשות על הזכויות שלהן.

ג'אבר עסאקלה: מיותר להגיד שהממשלה לא רואה את העובדים הסוציאליים וגם לא רואה את הציבור שנזקק לעובדים הסוציאליים.

ג'אבר עסאקלה: לכן אני חושב שאנחנו צריכים לתמוך, דרך הוועדה הזאת ודרך המליאה ובכל מקום שאנחנו יכולים, לדחוף כדי שתקבלו את התנאים.

ג'אבר עסאקלה: אחד האתגרים שלכם ושלנו זה להחזיר את הכבוד ואת המעמד למקצוע הזה של העבודה הסוציאלית.

ג'אבר עסאקלה: מקצוע העבודה הסוציאלית לאט לאט נדחק הצידה בגלל שאתם לא יושבים על שום שאלטר.

ג'אבר עסאקלה: אם הייתם איזה ועד גדול שיכול לסגור שאלטר אז הייתם מהר מאוד מקבלים את מה שמגיע לכם.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהעבודה הסוציאלית היא לא רק עבודה סוציאלית פרטנית.

ג'אבר עסאקלה: יש צד אחד של העבודה הסוציאלית שהמשרד מזניח או שם אותו בשוליים וזה העבודה הסוציאלית הקהילתית.

ג'אבר עסאקלה: אני מגדיר את עצמי כמארגן קהילתי.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שאם הציבור שלנו לא יתארגן סביב הנושאים והמצוקות שלו בסיוע שלכם, אנחנו לא נוכל להשיג הישגים עבור אותו ציבור.

ג'אבר עסאקלה: הציבור המוחלש הזה חייב לעמוד על הרגליים ואתם עמוד התווך שמסייע ומלווה את הציבורים האלה כדי שיקבלו מה שמגיע להם.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אליהו ברוכי, בבקשה.

אליהו ברוכי: גברתי היושבת ראש, תודה רבה על קיום הדיון הזה.

אליהו ברוכי: החשיבות של העובדים הסוציאליות לא נמצאת במחלוקת.

אליהו ברוכי: אני מאוד מתחבר למה שאמר הרב משה אבוטבול.

אליהו ברוכי: יש אלפי תקנים פנויים.

אליהו ברוכי: המצ'ינג שהרשות המקומית צריכה להביא, זה דוחק את העדיפות של איוש התקנים האלה לפינה.

אליהו ברוכי: זה דוחק לפינה בזמן כזה שזה עוד יותר לוחץ על הקופה של הרשות.

אליהו ברוכי: אולי הקטנת המצ'ינג או איפוס טוטלי של המצ'ינג תביא לפתרון.

יפעת שאשא ביטון: אומרת ענבל שהתקנים האלה פתוחים הרבה זמן ואנשים לא רוצים לבוא.

יפעת שאשא ביטון: אם לא תחזקו אותנו, אנשים לא רוצים להגיע.

משה אבוטבול: זה גם התנאים הפיזיים לצערי, לא רק השכר.

יפעת שאשא ביטון: תנאים זה הכול.

יפעת שאשא ביטון: האנשים לא מוכנים לבוא לזה וזה כישלון בעיניי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מכירים את השליחות ואת כל המשמעויות שלו.

משה אבוטבול: אני רוצה לציין את בוזי הרצוג שעזר לי כשהיה שר הרווחה, לבנות אגף רווחה חדש לעובדים האלה בגלל המצוקה.

יפעת שאשא ביטון: יעקב גלויברמן.

יעקב גלויברמן: שלום לכם.

יעקב גלויברמן: אני מודה לכם שהתכנסתם לדון בנושא הזה.

יעקב גלויברמן: אני מאוד משבח את העובדים הסוציאליים.

יעקב גלויברמן: כפי שציינת, אני חושב שזה צריך לעבור לוועדת העבודה והרווחה.

יעקב גלויברמן: ועדת הקורונה היום היא בעצם על נושא העוני בארץ.

יעקב גלויברמן: אני קצת נמצא בשטח ורואה את המצב.

יעקב גלויברמן: אני מזמין אתכם שבפעם הבאה תעשו את ועדת הקורונה אצלי כדי לראות את העוני בעיניים.

יעקב גלויברמן: דוח העוני מתפרסם מידי פעם ופעם ואנחנו רואים שהוא הוא ומתרחב וממדי העוני מתרחבים.

יעקב גלויברמן: גם כשראש הממשלה היה שר האוצר קיצצו את קצבת הביטוח הלאומי שקיבלו עבור הילדים ב-70% בעוד שהמשכורות לא עלו, שום דבר לא עלה.

יעקב גלויברמן: מאז שהקורונה פרצה בחודש מרץ, העמותות עושות עבודת קודש בתוך הבתים, דרך מתנדבים ומתנדבות.

יעקב גלויברמן: בניגוד למה שאמר מנכ"ל "פתחון לב" המצב הולך ומחמיר.

יעקב גלויברמן: עוד מעט נישאר רק לקטוף את העלים מהעצים ונתחיל לאכול.

יעקב גלויברמן: המדינה השקיעה כסף ומשקיעה בנושא של העסקים.

יעקב גלויברמן: העמותות לא קיבלו עדיין שקל מפסח למרות שהיינו אמורים לקבל.

יעקב גלויברמן: דיברתי עם שר הרווחה לפני שבוע-שבועיים.

יעקב גלויברמן: שאלתי אותו: אתם מדברים הרבה על כל מיני דברים.

יעקב גלויברמן: מה קורה עם קמחא דה פסחא שעוד לא קיבלנו שקל, כאשר אנחנו חילקנו ביד רחבה לאלפי משפחות בארץ?

יעקב גלויברמן: גם עכשיו בימים האלה, כאשר הקורונה פרצה, המצב הוא קטסטרופה.

יעקב גלויברמן: אני יודע כקצין בכיר שהשתתף במלחמות ישראל, ידענו שבמלחמה משתמשים בכל הכלים, באוויר, בים וביבשה.

יעקב גלויברמן: משתמשים בכל האמצעים כדי לצאת מהמצב שנקרא מלחמה.

יעקב גלויברמן: כאן אנחנו כרגע ממש במלחמת העוני.

יעקב גלויברמן: במלחמת העוני צריך לדעת שהמצב הוא קטסטרופה בבתים.

יעקב גלויברמן: אני לא יודע מה יהיה מחר ומחרתיים מבחינת המזון.

יעקב גלויברמן: זה נורא ואיום.

יעקב גלויברמן: כדי לסבר את האוזן.

יעקב גלויברמן: פעם היו מקבלים קצבאות ילדים כל חודש אז על 8 ילדים היו מקבלים 5,500 שקלים וקיצצו את זה ל-1,500 שקלים פלוס מינוס.

יעקב גלויברמן: המשכורות לא עלו, שום דבר לא עלה.

יעקב גלויברמן: יש ברשות שדות התעופה אלפי מפוטרים ועל מה זה מדברים כל היום?

יעקב גלויברמן: איך נדביר את הקורונה.

יעקב גלויברמן: זה מצוין, זה בסדר גמור, אבל איך נעזור לאותן המשפחות כפי שציינו העובדים הסוציאליים שנמצאים בשטח?

יעקב גלויברמן: דיברתי עם ידידה טובה שלי שהיא אחת מעורכות הדין הגדולות בארץ.

יעקב גלויברמן: אמרתי לה, תפתחי את המשרדים כי תהיה לכם הרבה עבודה בנושא גירושין לצערנו הרב.

יעקב גלויברמן: מדובר פה על אוכל, אין אוכל בבתים.

יעקב גלויברמן: ומי מתמודד?

יעקב גלויברמן: העמותות עובדות קשה ואין כסף.

יעקב גלויברמן: לדעתי, המדינה חייבת היום, לא מחר, להעניק לכל העמותות אחרת לא יהיה אוויר.

יעקב גלויברמן: המצב הוא קטסטרופה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה יעקב.

יפעת שאשא ביטון: הנושא הכאוב הזה מוכר ומובנת הנקודה.

יעקב גלויברמן: לא, זה לא רק מוכר, גברתי.

יעקב גלויברמן: צריכים לבצע היום אחרת המצב קשה מאוד בבתים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, נושא חשוב מאין כמותו.

יפעת שאשא ביטון: בשביל שאפשר יהיה לטפל בכל המשפחות האלה ובעוני ובכל מה שציינת, אנחנו התכנסנו כאן כדי לחזק את העובדים הסוציאליים.

יפעת שאשא ביטון: תמיד נוח ללכת לעוד מקומות חשובים מאוד אבל אני רוצה להתמקד בהם.

יעקב גלויברמן: גברתי הנכבדה, העובדים הסוציאליים שעושים עבודת קודש, הם נעזרים דרך הזרועות של הרווחה דרך העמותות.

יעקב גלויברמן: אם לא יהיה להן את העמותות, הן יוכלו לדבר ללמפות.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, כבוד הרב.

משה אבוטבול: אם היינו באמת מכירים את העשייה הברוכה של הרב גלויברמן, אז מבינים שהוא בא ממקום של כאב.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אבוטבול, אני התעלמתי מהפטרונות שהיתה פה כאילו אנחנו לא מכירים את העוני.

יפעת שאשא ביטון: יש פה אנשים שטיפלו גם ברשויות המקומיות.

משה אבוטבול: אלפי משפחות שהוא מחלק, את זה אני יודע.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מכירים את הנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להעיד לפחות על עצמי והחברים שנמצאים מסביבי שהם מכירים וסייעו במשך הרבה שנים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים מה זאת המצוקה הזאת וזאת הסיבה שאנחנו כאן, לראות איך אנחנו מחזקים את אותם חיילים וחיילות בחזית שזה העובדים הסוציאליים שצריכים להתמודד עם זה.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת הילה וזאן, בבקשה.

הילה שי וזאן: באמת המצב של העובדים הסוציאליים הוא באמת קטסטרופה.

הילה שי וזאן: אני רוצה למקד את הדברים ולא לחזור.

הילה שי וזאן: בעצם, בגלגל הזה יש ארבעה מרכיבים: שכר, משאבים, מעמסה ואלימות.

הילה שי וזאן: בסופו של דבר זה הגלגל.

הילה שי וזאן: חשוב לי לציין שלא מדובר רק באוכלוסיות מוחלשות כמו פעם.

הילה שי וזאן: עד לא מזמן מחלקות הרווחה עסקו באוכלוסיות מוחלשות, כאלה שנמצאים במשבר כלכלי, נזקקים ואוכלוסיות מיוחדות.

הילה שי וזאן: הפעם מדובר בהורים, הורים יחידניים כאלה ואחרים, אוכלוסיות שלפני זה מחלקות הרווחה לא הכירו אותן.

הילה שי וזאן: אני חושבת שכדאי שניתן את הדעת לעניין הזה.

הילה שי וזאן: בסופו של יום אנחנו צריכים להישאר ממוקדים אבל צריכים להבין מאיפה הבעיה.

הילה שי וזאן: אנחנו מדברים על חוק שנחקק בשנת 1958.

הילה שי וזאן: קוראים לחוק חוק הסעד ולא חוק הרווחה.

הילה שי וזאן: רק שנבין כמה זה אנכרוניסטי ועד כמה נדרש שינוי.

הילה שי וזאן: בסופו של דבר זה לא המקום לדיון הזה, אבל רק צעד דרסטי של פתיחת החוק הזה ודיון בו מחדש יביא לשינוי.

הילה שי וזאן: היו שני שרים שניסו לעשות את זה בעבר ולא הצליחו.

הילה שי וזאן: ההתייחסות גם לחלקים התפקודיים של המחלקות וגם לתקציבים זה מה שיביא את השינוי למען העובדים הסוציאליים.

יפעת שאשא ביטון: ליאור מנכ"לית "מנהיגות אזרחית" נמצאת?

יפעת שאשא ביטון: לא נמצאת.

יפעת שאשא ביטון: טליה מהביטוח הלאומי נמצאת?

יפעת שאשא ביטון: לא נמצאת.

יפעת שאשא ביטון: נפנה אליהם אחר-כך.

יפעת שאשא ביטון: העובדים הסוציאליים חייבים להיות חלק ממערך ההתמודדות עם משבר הקורונה בכל המקומות, אם זה במשל"ט ואם זה במקומות אחרים שבהם קיים מערך של רופאים, אנשי פיקוד העורף, אנשי הסברה וכל מה שבעצם אנחנו מכירים מהשיח היומיומי.

יפעת שאשא ביטון: חייבים שיהיו גם עובדים סוציאליים וגם פסיכולוגים שמכירים את כל התחום החברתי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים לתת מענה למצוקות הנפשיות, רגשיות, חברתיות שאנחנו פוגשים ועוד נפגוש ביתר שאת בחודשים הקרובים, כאדוות והשלכות של המשבר הכלכלי שאנחנו נמצאים בו.

יפעת שאשא ביטון: נדרוש את זה בסיכום.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לעבור למשרדים.

יפעת שאשא ביטון: נתחיל עם ניר ממשרד העבודה והרווחה.

ניר קידר: תודה רבה.

ניר קידר: אני רוצה להתחיל ולהגיד שיש לנו הרבה הוקרה והערכה לעובדים ולעובדות הסוציאליים שהם בעצם נמצאים בחזית של הקורונה החברתית.

ניר קידר: אנחנו כל הזמן מדברים על הקורונה הבריאותית וזה הגרפים שאנחנו רואים כל יום אבל יש פה קורונה חברתית.

ניר קידר: כשאנחנו מדברים על הקורונה החברתית חשוב להגיד שאנחנו רק בתחילת הגל הראשון.

ניר קידר: אנשים עדיין מקבלים את האבטלה.

ניר קידר: עכשיו הם נפגעו בשכר אבל המצב ילך ויחמיר.

ניר קידר: אנחנו כל הזמן רואים את זה ואנחנו מגיעים ליותר ויותר אוכלוסיות.

ניר קידר: אני אתן דוגמה למקרה מאתמול שבעבר לא היה מגיע למשרד.

ניר קידר: צעיר שהיתה לו עבודה ויצא לחל"ת, לא מוכנים לחדש לו את שכר הדירה כי לא יודעים אם הוא יחזור לעבודה.

ניר קידר: יש לו כסף, הוא מקבל קצבה אבל עכשיו אותו אדם נזרק לרחוב.

ניר קידר: בן אדם נורמטיבי, עבד, נמצא עכשיו בחל"ת ועכשיו הוא מגיע ומערכת שירותי הרווחה צריכה לתת לו מענים.

ניר קידר: אנחנו רואים אלפי מקרים כאלה.

ניר קידר: אנחנו רואים כל שבוע עוד אלפי תיקים שנפתחים במחלקות לשירותים חברתיים.

ניר קידר: בסוף אלה האנשים שנמצאים בחזית של מתן השירותים.

ניר קידר: בשנים האחרונות, יחד עם משרד האוצר, הגדלנו בצורה משמעותית את המשאבים.

ניר קידר: הגדלנו את מספר התקנים של העובדים הסוציאליים וגם את התקציבים.

ניר קידר: אלה היו דברים שהיו נכונים לבעיות שהיו נכונים עד אתמול.

ניר קידר: עכשיו אנחנו מדברים על צפי לגידול מאוד משמעותי.

ניר קידר: כבר היום רואים את זה ואנחנו רק בהתחלה.

ניר קידר: שר הרווחה פועל גם כן מול משרד האוצר וגם בדיוני התקציב, לתוספות משמעותיות למערכת הרווחה.

ניר קידר: גם תקנים לעובדים סוציאליים, גם סוגיית שיפור התקנים וגם בכלל לתקציבי הרווחה.

יפעת שאשא ביטון: מה עושים עם התקנים?

יפעת שאשא ביטון: יש 1,000 תקנים ריקים.

יפעת שאשא ביטון: יש תקנים ולא מצליחים לאייש אותם.

יפעת שאשא ביטון: התנאים לא מאפשרים לאף אחד להגיע.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו, עם המצוקה שאנחנו חווים, אז עוד יותר אנשים יחשבו שמונה פעמים אם הם רוצים להיות בחזית הזאת או לא.

ניר קידר: לגבי סוגיית התקנים, מחר נוכל להרחיב יותר בוועדת עבודה ורווחה.

ניר קידר: אנחנו רואים מגמה של גידול במספר התקנים המאוישים בשנים האחרונות.

ניר קידר: בשנים האחרונות נוספו הרבה תקנים של עובדים סוציאליים.

ניר קידר: לוקח זמן עד שמאיישים אותם וכל חודש אנחנו רואים מגמה של שיפור.

ניר קידר: עדיין יש 500 תקנים לא מאוישים.

ניר קידר: זה המספר שקיים במערכת.

ענבל חרמוני: ניר, אני מתייחסת לא רק לרשויות המקומיות.

ענבל חרמוני: יש עובדים סוציאליים בעוד משרדים.

ניר קידר: אני אדייק, תודה ענבל.

ניר קידר: ברשויות המקומיות אנחנו מדברים על 500 תקנים לא מאוישים.

ניר קידר: לפני שנה וחצי היינו על 700.

ניר קידר: כלומר, יש מגמה של שיפור.

ניר קידר: אנחנו פועלים כל הזמן לראות איך אפשר לאייש אותם.

ניר קידר: חלק קשור לצעדים בירוקרטיים, איך לקצר את זמן המכרזים ואיך אפשר להעלות אחוזי משרה.

ניר קידר: גם לגבי סוגיית השכר שר הרווחה אמר בצורה ברורה שהוא תומך בהעלאת השכר.

משה אבוטבול: אפילו אחזקת רכב לא נותנים להם.

ניר קידר: זה חלק מהדברים - - -

יפעת שאשא ביטון: שר הרווחה כבר לא חבר כנסת.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מספיק לתמוך.

יפעת שאשא ביטון: מה הוא עושה אופרטיבית כדי שהדברים יקרו?

יפעת שאשא ביטון: זה בגזרה שלו, הוא אמון על זה.

יפעת שאשא ביטון: איפה אנחנו רואים את האינפוט שלכם כמשרד בעזרה לעובדים הסוציאליים?

הילה שי וזאן: אני לא בטוחה שהמספר שלך לגבי 500 נכון.

הילה שי וזאן: יש לי את הנתון מהרשויות המקומיות והוא סביב ה-700.

הילה שי וזאן: גם אם הולכים עם ה-500 יש לך עלייה של בין 60%-70% בפניות.

הילה שי וזאן: גם אם רשמת איזה צמצום, עדיין ברגע שגדל היקף הפניות אז זה לא רלוונטי.

ניר קידר: אני לחלוטין מסכים.

ניר קידר: אמרתי גם בהתחלה שהתקנים שנוספו היו לבעיות שלפני הקורונה ועכשיו אנחנו עם צרכים הרבה יותר גדולים.

ניר קידר: שר הרווחה נפגש גם עם הממונה על השכר, גם מול משרד האוצר.

ניר קידר: משרד האוצר בתקופת הגל הראשון תמך מאוד בפעילות החברתית ולראות איך נותנים את המענים.

ניר קידר: שר הרווחה פועל כל הזמן כדי להשיג עוד משאבים גם לנושא הזה.

ניר קידר: אנחנו ערב דיוני התקציב.

ניר קידר: בכל דיוני התקציב עולה גם הסוגיה של השכר, גם הסוגיה של המוגנות, גם הסוגיה של התקנים.

ניר קידר: אנחנו מנסים לפעול ביחד כדי לעשות את זה.

ניר קידר: שר הרווחה מאוד מחויב.

ניר קידר: הוא גם הצטרף לעובדים הסוציאליים בצעדה שלהם.

ניר קידר: אנחנו כולנו ביחד פועלים.

ניר קידר: זאת החזית של השירותים החברתיים.

ניר קידר: צריך לאייש את התקנים וצריך להוסיף עוד תקנים ועוד משאבים.

ניר קידר: ללא זאת לא נוכל לעמוד בפרץ של גל הקורונה החברתי הראשון שהולך ומגיע אלינו.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול לגבי ההתמודדות היום.

יפעת שאשא ביטון: איפה המקום שלכם בתוך כל המשבר?

יפעת שאשא ביטון: מה הפעילות שלכם בממשקים מול המשרדים האחרים, משרד הבריאות, מול המשל"ט?

יפעת שאשא ביטון: איפה אתם בכל המערך הזה.

ניר קידר: באמת בתקופת הגל הראשון משרד הרווחה נתן סל מאוד רחב של מענים.

ניר קידר: מהתחלה, בסיוע משרד האוצר, נתנו כסף גם למסגרות שנסגרו.

ניר קידר: נמצאת פה איריס פלורנטין, ראש מנהל שירותים חברתיים, שתוכל להרחיב.

ניר קידר: מסגרות עברו לעבוד בצורה דיגיטאלית.

ניר קידר: ניסינו כמה שפחות לסגור מסגרות.

ניר קידר: שילמנו להן תוך כדי המשבר הזה, גם כאשר הם התקינו את היקף הפעילות.

ניר קידר: בסוגיה של אזרחים ותיקים עשינו מיפוי.

ניר קידר: הגענו לעשות אלפי קשישים.

ניר קידר: התקשרנו אליהם הביתה, חילקנו להם מנות מזון מידי יום.

ניר קידר: הפעלנו תכניות להפגת בדידות.

ניר קידר: יש סל מאוד רחב של מענים ונשמח לבוא ולהציג.

קריאה: הרבה דרך מתנדבים, אגב.

ניר קידר: גם מתנדבים.

ניר קידר: משרד הרווחה השקיע בחוסן החברתי.

ניר קידר: אני חושב שסוגיית החוסן החברתי מאוד חשובה.

ניר קידר: איך אנחנו לא רק בחרום נזכרים במתנדבים ובעבודה הקהילתית אלא משקיעים בזה גם בשגרה.

ניר קידר: אני חושב שזאת סוגיה משמעותית.

ניר קידר: אני חייב להגיד שדי שחקנו את המתנדבים לאורך זמן.

ניר קידר: הם פעלו באמת ללא הפסקה, חילקו מזון לבתים של האנשים.

ניר קידר: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו עוזרים לעוד מתנדבים להיכנס למערכת ואיך תומכים במתנדבים האלה.

ניר קידר: אני מסכים שהסוגיה הזאת היא אחת הסוגיות החשובות.

ניר קידר: צריך גם לדבר על החוסן האזרחי והחברתי ולא רק על החוסן הבריאותי והחוסן ועל החוסן הלאומי הביטחוני בנושא הזה.

ניר קידר: יש סדרה מאוד גדולה של צעדים.

ניר קידר: אם תרצו, אני יכול לפרט בכל התחומים.

ניר קידר: אני מציע שאיריס פלורנטין, ראש מנהל שירותים חברתיים, תפרט מגוון מאוד רחב של צעדים שהמשרד הפעיל בתקופת הקורונה כדי לתת מענים גם בסוגיות האלימות, גם בסוגיית העוני, גם לנערים ונערות במצוקה, אזרחים ותיקים.

יפעת שאשא ביטון: כל זה בתת תנאים של כוח אדם.

ניר קידר: כל זה עם התנאים שנאמרו קודם.

ניר קידר: אני חייב להגיד שוב שמשרד האוצר הזרים כסף למערכת הרווחה לתקופת הגל הראשון של הקורונה ובזכות זה יכולנו לתת את המענים.

ניר קידר: צריכים לראות איך מבטיחים שהדברים האלה ייכנסו לבסיס של התקציבים ונוכל גם בגל הבא ובשנים הבאות לתת את המענים האלה כאשר נידרש.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר לך וגם למשרד האוצר.

יפעת שאשא ביטון: סליחה על הדימויים מעולם הצבא, אבל גם אם יהיה לנו הרבה נשק אבל לא יהיו לנו חיילים, לא נוכל להפעיל את כל זה.

יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך אנחנו מחזקים ומתגברים את החייל כדי שהוא יוכל לתת מענה גם במה שאתה הצגת.

הילה שי וזאן: אני מנסה לחשוב על פתרונות יצירתיים.

הילה שי וזאן: האם אפשר לקבוע, למשל, שאנשים שעושים הסבה מקצועית יהיו חלק מכוח עזר לעובדים הסוציאליים?

הילה שי וזאן: ודאי שמדובר פה במקצוע לכל דבר אבל כרגע אנחנו יוצאים מישיבות אחרות ומוועדות אחרות שמראות על המצוקה הגדולה.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל לא בטוח שאיש הייטק ירצה להיות עכשיו עוזר של עובד סוציאלי.

יפעת שאשא ביטון: כנראה נצטרך לעבור איזה תהליך חברתי.

הילה שי וזאן: לא מדובר רק באנשי הייטק.

הילה שי וזאן: מדובר באנשי תיירות, מורי דרך, נהגי אוטובוסים, אימהות.

הילה שי וזאן: שוב, אני לא יודעת אם זה אפשרי אבל אני יודעת שיש קרן שנקראת "קרן מעגלים" שעוסקת בהסבה מקצועית.

הילה שי וזאן: זאת קרן שכיום יש בה למעלה מ-400 מיליון שקלים בתקציב שלה בדיוק לזה, לעשות הסבה מקצועית למובטלי קורונה.

הילה שי וזאן: צריך לבדוק אם זה מקצועית עם העובדים הסוציאליים, אבל יכול להיות שכוח עזר כלשהו לעובדים הסוציאליים, שהם יעמדו בחזית.

הילה שי וזאן: לא יודעת, אולי אפשר לעשות פה משהו שהוא קצת אחר.

יפעת שאשא ביטון: אני הייתי רוצה פתרונות מקצועיים ואם הסבה מקצועית אז עד הסוף.

יפעת שאשא ביטון: מי שהוא עובד סוציאלי, הוא עובד סוציאלי.

יפעת שאשא ביטון: בעיניי זה כמו חינוך.

יפעת שאשא ביטון: אני לא הייתי מכניסה כל אחד לכיתות.

יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך עושים את זה בחכמה.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה איתך שיש מובטלים שכבר לא יחזרו למעגל העבודה.

יפעת שאשא ביטון: אני כל הזמן חוזרת ומדגישה כי הרבה מאוד שבויים באשליה שהם יחזרו למקום העבודה שלהם אז הם לא ממהרים לצאת החוצה.

יפעת שאשא ביטון: כן, הסבות מקצועיות אמיתיות לא ככוח עזר.

יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא ירצה להיות שוליה.

יפעת שאשא ביטון: נשמע את איריס פלורנטין ונעבור לאוצר.

יפעת שאשא ביטון: היא לא נמצאת.

יפעת שאשא ביטון: ניר, ניאלץ להסתפק בדברים שלך.

יפעת שאשא ביטון: נילי גולדברג, בבקשה.

נילי גולדברג: שלום לכם, צהריים טובים.

נילי גולדברג: אני מרגישה שאני מביאה את הקול של השטח.

נילי גולדברג: אני עובדת סוציאלית של משפחות ואחוזי משרה גם במעון רב תכליתי.

נילי גולדברג: אני עובדת בשילוב חברתי בראשון לציון.

נילי גולדברג: 30 שנה במקצוע שאני מאוד מאוד אוהבת, מאוד משקיעה בו.

נילי גולדברג: אני עם תואר שני.

נילי גולדברג: רוב העובדות גם משקיעות בהכשרה ובהעשרה כדי לתת את השירות הכי מקצועי.

נילי גולדברג: לפני שהצטרפתי אליכם לדיון אני אביא לכם נתונים מהעיר לראשון לציון.

נילי גולדברג: אצלנו בעיר חסרים 40 תקנים שלא מאוישים וקשה לאייש אותם.

יפעת שאשא ביטון: מתוך כמה?

נילי גולדברג: יש לנו 70%-80% פניות חדשות של משפחות חדשות שלא הכרנו.

נילי גולדברג: הזכרתם בדיון שאנחנו חדר מיון והחזית.

נילי גולדברג: באמת, אני והקולגות שלנו זה מה שהרגשנו.

נילי גולדברג: אנחנו באמת פוגשים את האוכלוסיות, את המשפחות והיחידים שמשבר הקורונה שהוא משבר רב מערכתי באמת פגע בהם בצורה מאוד קשה.

נילי גולדברג: אני רואה את המשפחות שאני מכירה, מטפלת ומלווה שהצליחו עם משכורת מינימום להשאיר את הראש מעל המים ובא המשבר הזה וטרף את כל הקלפים והאדמה נשמטה.

נילי גולדברג: אני אתן דוגמה של משפחה אחת מתוך הרבה משפחות.

נילי גולדברג: א', אם יחידנית לתאומים.

נילי גולדברג: היא עבדה כמטפלת בקשישים.

נילי גולדברג: היא בעצם לא הוצאה לחל"ת אבל היא לא יכלה לעבוד כי היתה צריכה להישאר בבית ולטפל בילדים שלה ולכן לא קיבלה שום קצבה.

נילי גולדברג: משכר המינימום היא פשוט נותרה ללא שום הכנסה, רק עם חובות.

נילי גולדברג: אני פוגשת אותה.

נילי גולדברג: היא אומרת ששלושה חודשים היא לא משלמת שכר דירה והיא פוחדת שלא תהיה לה קורת גג והיא לא ישנה בלילות.

נילי גולדברג: יש חובות לחשמל, למים, לגז.

נילי גולדברג: כמו שאמרתי, זה משבר רב מערכתי.

נילי גולדברג: שאלתי אותה אם היא חוזרת לעבוד והיא אמרה שאין לה כוחות.

נילי גולדברג: היא היתה במשבר.

נילי גולדברג: היא לא יודעת איך לצאת מתוך המבוך.

יפעת שאשא ביטון: כמוה יש עוד הרבה משפחות ולאגף לשירותים חברתיים יש גם דוגמאות לא קלסיות, של אנשים ממעמד הביניים.

יפעת שאשא ביטון: שני בני זוג שעבדו והשתכרו וחיו אפילו בסטנדרטים די גבוהים ונשארו בלי כלום.

יפעת שאשא ביטון: זה ברור.

נילי גולדברג: הזכרתי לה שהיא אישה חזקה עם יכולות, שתאמין בעצמה.

נילי גולדברג: אמרתי לה, מחר את מתלבשת ויוצאת לחפש עבודה.

נילי גולדברג: בשיחה אמרתי לה שנחלום יחד.

נילי גולדברג: שאלתי אותה אם היא רוצה איזו הכשרה מקצועית והיא אמרה שהיא מתעניינת בהנהלת חשבונות.

נילי גולדברג: למחרת היא אכן יצאה ומצאה עבודה.

נילי גולדברג: באמת יש לה אופק.

נילי גולדברג: יש לנו אפשרות בהמשך לצאת להכשרה מקצועית.

נילי גולדברג: היה פה נציג של משרד הרווחה ותיאר שהם הזרימו כספים.

נילי גולדברג: אכן היה תקציב קורונה שאפשר היה לסייע ממנו גם בשכר דירה.

נילי גולדברג: לי ולקולגות היו הרבה משפחות.

נילי גולדברג: התקציב הוא חשוב אבל הוא היה כל-כך מצומצם והרבה משפחות זקוקות לו ומעט יכולות לקבל.

נילי גולדברג: זה התסכול שלנו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ויישר כוח גם על הנפש הזאת שהצלתם ונתתם הזדמנות.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שיהיה לנו מספיק כוח אדם ומספיק תקציבים כדי להציל עוד כמה נפשות בישראל.

יפעת שאשא ביטון: איריס פלורנטין, בבקשה.

איריס פלורנטין: צהריים טובים.

איריס פלורנטין: אני מתנצלת, הייתי באזור בלי קליטה אז לא שמעתי את הדקות האחרונות אבל שמעתי הכול קודם לכן.

איריס פלורנטין: ראשית, אני רוצה להגיד שקשה בשירותי הרווחה.

איריס פלורנטין: בהחלט מאוד קשה היום לספק את הצרכים.

איריס פלורנטין: יחד עם זאת, אנחנו כל הזמן משקיעים בלהביא תקציבים חדשים ולעשות עשייה.

איריס פלורנטין: אני רוצה להתייחס רגע לתקופת הקורונה.

איריס פלורנטין: אני חושבת שתקופת הקורונה היא היתה והיא השעה הטובה של העבודה הסוציאלית.

איריס פלורנטין: אני חושבת שהשירותים החברתיים מחזיקים הרבה מאוד עשייה בעולם שלנו לצד הטיפול הבריאותי.

איריס פלורנטין: אני חושבת שאנחנו שם בשביל לטפל במצוקות הקיימות היום והמצוקות העתידיות.

איריס פלורנטין: אם אני מסתכלת על העבודה של העובד הסוציאלי היום, זאת עבודה קיומית ומרכזית.

איריס פלורנטין: היא נכנסת למצוקות היומיומיות וגם למצוקות העתידיות.

איריס פלורנטין: אנחנו צופים עלייה בכמות האנשים שפונים לשירותי הרווחה עם הצרכים החדשים.

איריס פלורנטין: הדלת היא כמובן פתוחה לתת מענים למצוקות.

איריס פלורנטין: אני מדברת על מצוקות שמתגברות בתקופה של הקורונה.

איריס פלורנטין: אני כן רוצה להמשיך ולומר שנכון שבתחילת התהליך חלק מהשירותים היו סגורים, אבל כולנו יחד פעלנו כדי לפתוח את השירותים ולדאוג לכך שכולם יחזרו לעבודה.

איריס פלורנטין: ההנחיות שיצאו מאיתנו ויושמו בשלטון המקומי היו הנחיות של לפתוח ולעבוד במידת האפשר, פרונטלי בהתאם לצו הסגול וכמובן בזום.

איריס פלורנטין: כולנו למדנו לעבוד מרחוק וכתבנו גם תכניות כדי לסייע לשירותים החברתיים גם לעבוד מרחוק ולעשות את העבודה.

איריס פלורנטין: הבעיות נמשכות ומתגברות.

איריס פלורנטין: אני רוצה לומר שכל הטיפול השגרתי בשירותי הרווחה ממשיך ומתגבר, אם זה נושא אלימות במשפחה, אם זה ילדים בסיכון.

איריס פלורנטין: אנחנו כמובן ממשיכים ומשקיעים.

איריס פלורנטין: אני כן רוצה להוסיף ולומר בנושא של העתיד.

איריס פלורנטין: אני חושבת שהטיפול באוכלוסיות החדשות והטיפול במכה של העוני, או המכה של הקשיים החברתיים בכל התחומים הקיימים, הם תחומים שאנחנו צריכים להיכנס אליהם, להחזיק אותם ולהמשיך.

איריס פלורנטין: אנחנו בהחלט צריכים כולנו יחד להסתכל קדימה, לראות איך אנחנו מחזיקים את שירותי הרווחה כדי שהם יהיו אפקטיביים ויעילים ויתנו שירות נכון לאוכלוסייה ולא רק מעובדים סוציאליים.

איריס פלורנטין: אני מחזקת את כולנו להמשיך לעבוד יחדיו ולתת את השירות הנכון ביותר.

איריס פלורנטין: אנחנו צריכים לעשות יחד כדי לפתור את המשבר.

יפעת שאשא ביטון: איריס, תודה על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: נתנאל ממשרד האוצר.

יפעת שאשא ביטון: תכלס, מה קורה כאן?

נתנאל אשרי: צהריים טובים.

נתנאל אשרי: אני אגיד כמה דברים.

נתנאל אשרי: חשוב לי להדגיש, שבניגוד לדברים שנאמרו או נרמזו פה וגם נאמרו מפורשות בתקשורת במקומות אחרים, אני וכל העמיתים שלי במשרד האוצר רואים את עצמנו שותפים.

נתנאל אשרי: שותפים גם עם משרד הרווחה וגם עם שאר העובדים שמתאמצים כדי לספק שירותים חברתיים במדינת ישראל ולגרום להם להגיע לאזרח.

נתנאל אשרי: יש לזה המון דוגמאות גם מהתקופה הזאת של הקורונה.

נתנאל אשרי: ניר דיבר קודם על תקציבים מאוד מאוד גדולים שהתאמצנו להעביר למשרד הרווחה כדי שיהיה לו כסף לפתור בעיות, אם זה במזון, אם זה בתקציבים גמישים לרשויות המקומיות, מתוך הבנה שהידע לגבי הצרכים נמצא בשטח.

נתנאל אשרי: דובר פה קודם על הסיפור של אחוזי העסקה של עובדים סוציאליים בעת תחילת המשבר תחת המגבלות שהטיל משרד הבריאות בזמנו בשל ההתפשטות הקורונה.

נתנאל אשרי: אנחנו עמדנו לצד משרד הרווחה לאורך כל התהליך הזה כדי שיתאפשר להעסיק כמה שיותר עובדים בהיקף הכי נרחב שיש, גם במשרד הרווחה, גם ברשויות המקומיות ובשלטון המקומי.

נתנאל אשרי: שילבנו ידיים בנושא הזה ואנחנו ממשיכים לשלב ידיים.

נתנאל אשרי: גם עכשיו, אנחנו בוחנים בקשות שמגיעות אלינו ממשרד הרווחה כדי לתת מענה לנושאים שעולים בתקופת הקורונה.

נתנאל אשרי: חלקן מתוקצבות, לגבי חלקן אנחנו חוזרים לדיונים מחדש.

נתנאל אשרי: כל מה שמשרד הרווחה עשה בתקופה הזאת, עשינו ביחד.

נתנאל אשרי: מדובר על מאות מיליוני שקלים.

נתנאל אשרי: בתוך התחלה חשוב להניח את זה על השולחן.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אחזק את זה כי אני מכירה את מערך הפעילות.

יפעת שאשא ביטון: זה נכון, הוזרמו הרבה מאוד כספים אבל אתם גם יודעים, מה שלא היינו מזרימים שם, היינו צריכים אחר-כך לשלם את זה פי כמה.

יפעת שאשא ביטון: השאלה שלי, איך אנחנו עוזרים לחיילים בחזית ולא רק לפעילות?

יפעת שאשא ביטון: בסוף, מישהו צריך להפעיל את הפעילות הזאת.

יפעת שאשא ביטון: העובדים הסוציאליים קורסים.

יפעת שאשא ביטון: השאלה איך אנחנו מחזקים אותם, את מי שנמצא בתוך המערכת?

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו מתגברים אותם ומכניסים כוח אדם חדש כדי שבאמת יהיה לנו את המערך שנדרש?

יפעת שאשא ביטון: אגב, זה להתמודד לא רק עם מה שאנחנו רואים היום.

יפעת שאשא ביטון: אני כל הזמן אזכיר לכם.

יפעת שאשא ביטון: את המשבר האמיתי ואת המצוקה האמיתית, אנחנו נפגוש בעוד חודש, חודשיים, שלושה.

יפעת שאשא ביטון: שם אנחנו נראה את השבר.

יפעת שאשא ביטון: השאלה איך אנחנו נערכים לשם?

הילה שי וזאן: אתם עוזרים ואתם מסייעים אבל הבעיה היא שזה לא בבסיס התקציב.

יפעת שאשא ביטון: רגע, אנחנו עוד לא יודעים אם זה בבסיס התקציב או לא.

הילה שי וזאן: זה לא.

הילה שי וזאן: הוא אומר שהם עוזרים שהם מבקשים.

יפעת שאשא ביטון: זה לפעילות.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לעשות הפרדה בין הסיוע לפעילות לבין כוח אדם.

נתנאל אשרי: בואו נספר משהו על בסיס התקציב.

נתנאל אשרי: בעשור האחרון בסיס התקציב של משרד הרווחה הכפיל את עצמו ועלה ב-111%, בזמן שתקציב המדינה עלה ב-55%.

הילה שי וזאן: זה מספיק כנראה.

נתנאל אשרי: רגע.

נתנאל אשרי: רק שנבין את סדרי העדיפויות ונניח אותם על השולחן.

נתנאל אשרי: כשמדברים על קריסה ועל ייבוש, הממשלה משקיעה בעשור האחרון יותר כסף ברווחה מאשר בשירותים אחרים.

נתנאל אשרי: לכן קצב הגידול של משרד הרווחה גדול יותר מקצב הגידול של התקציב.

נתנאל אשרי: זה עובד כל שנה כמו שעון.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נדבר על המקרו ועל כל הצרות של הרווחה.

יפעת שאשא ביטון: הן חשובות אבל בטח יידונו מחר.

יפעת שאשא ביטון: מה אנחנו עושים בתקופה הזאת, עכשיו?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לתת מענה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לשמור את האנשים האלה שיהיו שם ברגע שנצטרך אותם.

יפעת שאשא ביטון: זה לא רק העניין של השביתה.

יפעת שאשא ביטון: גם אם יחזרו עכשיו לפעילות ויפסיקו את השביתה, זה אנשים שקורסים תחת הנטל ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו מחזקים אותם.

יפעת שאשא ביטון: אני מאוד לארג'ית בעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא אומרת לך שתיתן לי את כל פתרון הרוחב שאתה מציע לשנים הבאות.

יפעת שאשא ביטון: יסלחו לי העובדים הסוציאליים וגם ענבל מכירה את דעתי.

יפעת שאשא ביטון: בוא תראה לנו איך אנחנו נותנים קודם כל את המענה לעכשיו ועליו אנחנו נוכל להצמיח גם מענה לטווח הרחוק?

נתנאל אשרי: כמו שניר אמר, אנחנו באמת עוקבים גם בדאגה ובשנה האחרונה במידה לא מעטה של סיפוק, אם אפשר לומר.

נתנאל אשרי: הדאגה מעט יורדת מקצב האיוש של המחלקות לשירותים חברתיים על-ידי עובדים סוציאליים.

נתנאל אשרי: מדובר על משרות שתקועות שנים.

נתנאל אשרי: אפשר לשמוע מניר את הנתון לגבי משך הזמן שמשרה כזאת עומדת פנויה בפועל.

נתנאל אשרי: המשרות הלא מאוישות, חלקן הגדול משרות חדשות שניתנות משנה לשנה ולוקח זמן לאייש אותן, אם מסיבות של שכר, יכול להיות, אבל גם מסיבות של תהליכים בירוקרטיים.

יפעת שאשא ביטון: תפתרו אותם.

נתנאל אשרי: אנחנו עובדים על זה.

נתנאל אשרי: יש שיתוף פעולה בינינו לבין משרד הרווחה כדי שהמשרות האלה יאוישו כמה שיותר מהר.

נתנאל אשרי: כבר אני אומר לך, שהממוצע עומד על מספר חודשים.

נתנאל אשרי: לא מדובר על משרות שעומדות שנים אלא משרות שמתווספות משנה לשנה ועומדות ריקות מספר חודשים.

נתנאל אשרי: נכון, יש קושי והקושי החיכוכי הזה קיים בכל משרדי הממשלה וקיים עוד יותר ברשויות המקומיות.

נתנאל אשרי: יכול להיות שיש עוד רכיב שהוא יותר קשה במקרה של עובדות סוציאליות.

נתנאל אשרי: מה שדובר גם מול האיגוד כרגע, הוא כניסה למשא ומתן שיאפשר לנו לבצע ביחד עם האיגוד, או להתחיל לחשוב יחד עם האיגוד, על התיקונים הנדרשים כדי באמת לשפר את המצב ולא לשים פלסטר מקומיים שלא יועילו לדבר לדעתנו.

נתנאל אשרי: תבוא יו"ר האיגוד ותגיד, בצדק, איפה הייתם שנתיים.

נתנאל אשרי: היא יודעת גם את התשובה לזה.

נתנאל אשרי: הסיטואציה הפוליטית בישראל לא אפשרה לנו לקיים משא ומתן פורמאלי.

נתנאל אשרי: בזמן של ממשלת מעבר, לא יכול וגם קיבלנו הוראה מפורשת גם מהייעוץ המשפטי שלנו וגם מהייעוץ המשפטי לממשלה, שאי-אפשר לבצע פעולות שמחשקות את ידי הממשלות הבאות.

נתנאל אשרי: מאז שיש ממשלה ואנחנו כבר לא בממשלת מעבר, אנחנו בתנאים של תקציב המשכי מאוד מאוד מגביל ומאוד מאוד בעייתי.

נתנאל אשרי: לכן, גם המסר שאנחנו מעבירים לעובדות הסוציאליות בימים האחרונים הוא שבקרוב אנחנו מקווים שיהיה תקציב מדינה מאושר לשנת 2020.

נתנאל אשרי: נעבוד במסגרת החוק כמו שצריך, ננהל משא ומתן וננסה לפתור את הבעיות האמיתיות ולא נשים פלסטרים שאמנם יכולים להיראות יפה אבל לא יפתרו אף בעיה בשטח.

יפעת שאשא ביטון: נתנאל, כמה דברים.

יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא מבקש פלסטר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים פתרון אמיתי לעכשיו.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, להוסיף תקינה, לתמרץ עובדים סוציאליים, להעלות את השכר, לעשות את כל התיקונים הנדרשים, זה לא לחשק שום ממשלה עתידית.

יפעת שאשא ביטון: אין שר שלא היה שמח להיכנס לתוך מסגרת או לתוך משרד שכבר העובדים שלו מסודרים, שכבר היה משא ומתן והעובדים מרוצים מהתנאים שלהם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים על משהו שקובע מדיניות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על משהו שיודעים לגביו כבר הרבה שנים, שצריכים לבוא ולחזק את האנשים האלה.

יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו נמצאים בתקופה הזאת על אחת כמה וכמה.

יפעת שאשא ביטון: אני מציעה הצעות פרקטיות.

יפעת שאשא ביטון: פעם אחת, לתמרץ עובדים סוציאליים שיגיעו ויכנסו למערכת.

יפעת שאשא ביטון: אגב, יש הרבה מאוד עובדים סוציאליים שלא נמצאים בתוך המערכת כי הם התייאשו ממנה כבר מזמן אז אולי תהיה להם סיבה טובה לחזור.

יפעת שאשא ביטון: תבנו סל תמריצים שיעודד אנשים לחזור לתעסוקה.

יפעת שאשא ביטון: תבנו סל תקציבי שמחזק את העובדים הנוכחיים כדי לתת להם את האוויר והכוח להתמודד עם המצוקה של היום שרק תלך ותגדל.

יפעת שאשא ביטון: בסוף אנחנו צריכים אותם שם.

יפעת שאשא ביטון: צריך לזכור שכל אחד כזה שלא נחזק אותו היום ולא ייתן את השירות שאנחנו צריכים לאזרחים, אנחנו נשלם על זה פי כמה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים, אנחנו נפגוש את זה בעתיד בכל מיני צורות אחרות שהמדינה תצטרך לשלם עליהם.

יפעת שאשא ביטון: השאלה, איך אנחנו חוסכים את זה כבר עכשיו?

יפעת שאשא ביטון: זאת השאלה.

יפעת שאשא ביטון: אני תכף אעלה את ענבל כי היא ביקשה להתייחס.

יפעת שאשא ביטון: חייב להיות שיח אמיתי ביניכם.

יפעת שאשא ביטון: הם לא ישבו עכשיו כמו שאנחנו יושבים כאן וישמעו שזה חשוב, שהיו שנתיים, שהיו ממשלות מעבר.

יפעת שאשא ביטון: הם צריכים תכלס, עם מה הם באים מחר בבוקר לעובדים שלהם ומודיעים להם שחוזרים לעבודה סדירה כי קיבלו א', ב', ג'.

יפעת שאשא ביטון: לא קיבלנו כי עשינו שרירים ומישהו נכנע אלא כי באמת הם צריכים את החיזוק הזה לטובת ההתמודדות.

יפעת שאשא ביטון: ענבל, בבקשה.

ענבל חרמוני: הדברים מקוממים ממש.

ענבל חרמוני: אני באופן אישי מתריעה כבר שנתיים על הסיפור הזה ודורשת כניסה למשא ומתן כדי לעשות שינוי מהפכני מבני.

ענבל חרמוני: אנחנו עבדנו על זה שעות והוא בדיוק עושה את הדבר הזה שאתה מדבר עליו, נתנאל, ואתה יודע את זה.

ענבל חרמוני: אתם יודעים את זה ואנחנו דיברנו על זה אבל אתם מרחתם אותנו, א משנה מה הסיבה.

ענבל חרמוני: עכשיו הגענו למצב של התפרקות וזאת הסיבה שאנחנו מבקשים גם סעד מיידי וגם את מה שאתה אומר לטווח הרחוק.

ענבל חרמוני: אבל אנחנו לא נסיים את המאבק הזה ואני לא אפעיל שוב את שרותי הרווחה עד שלא יהיה משהו כרגע ומשהו לעתיד הקרוב עם בטחונות כי אני לא סומכת על אף אחד מכם, שיהיה ברור.

ענבל חרמוני: אני רוצה לספר לכולם.

ענבל חרמוני: כזכור אני בבידוד ואתמול זימנו אותי לפגישה בזום עם בערך 8 פקידים, חשובים מי יותר מי פחות, מאגף תקציבים וגם מהאוצר.

ענבל חרמוני: גם נתנאל היה.

ענבל חרמוני: מזמנים אותי ערב לפני שביתה כללית.

ענבל חרמוני: אם זאת היתה שביתה בחינוך שהיתה נוגעת יותר בבטן הרכה של אנשים היו עושים זאת הרבה לפני.

ענבל חרמוני: הם לא מבינים שגם זה נוגע להם בבטן הרכה.

ענבל חרמוני: מדברים איתי, מטיפים לי מוסר על השביתה ולא מציעים שום הצעה על השולחן.

ענבל חרמוני: לא מתייחסים להצעות שאנחנו הנחנו.

ענבל חרמוני: אני אמרתי לכם אתמול ואני אחזור על זה פה.

ענבל חרמוני: בזבוז כספי ציבור היתה הפגישה הזאת אתמול.

ענבל חרמוני: שמונה אנשים מהאוצר כדי להטיף לי מוסר על השביתה ולא לתת שום מענה.

ענבל חרמוני: לתת לעובדים האלה להמשיך להרוויח 5,000 ו-7,000 שקל.

יפעת שאשא ביטון: ענבל, אני מבינה את הכאב אבל אנחנו לא בהפגנה.

ענבל חרמוני: זה שקר, זה מעבר לכאב מה שקורה פה.

ענבל חרמוני: צריך להבין, מסמאים את עיניכם, שיהיה ברור.

יפעת שאשא ביטון: הכול ברור.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול בצורה אמיתית, אני רוצה פתרון.

ענבל חרמוני: אנחנו מוכנים לישיבה.

ענבל חרמוני: הם לא מוכנים לשבת איתנו על משהו שהוא קונקרטי כרגע.

ענבל חרמוני: הם מוכנים להתחייב לדיונים.

ענבל חרמוני: זאת לא התחייבות מבחינתי.

ענבל חרמוני: היו דיונים כבר לפני שנה וחצי וכלום לא השתנה.

יפעת שאשא ביטון: ענבל, מה הקונקרטי כרגע?

ענבל חרמוני: אנחנו דורשים תוספת שכר רוחבית לכלל העובדים והעובדות הסוציאליות בעלות של 1,250 לחודש לבן-אדם.

ענבל חרמוני: אנחנו דורשים שזה יהיה כערובה מבחינתנו להחלת הרפורמה שעליה עוד צריך לשבת כי מסמסו אותנו שנתיים, אז עכשיו אנחנו נעשה את זה מהודק.

ענבל חרמוני: אני מוכנה להביא גם שק שני לאוצר כשאני אצא מהבידוד ונעשה את זה 24/7 מבחינתי.

ענבל חרמוני: כרגע צריך תוספת מיידית שתשדר לעובדים שמישהו רואה אותם.

ענבל חרמוני: אף אחד לא רואה את העובדים האלה.

ענבל חרמוני: ואז אתם יושבים לי פה ומדברים דיבורים?

ענבל חרמוני: המצוקה קיימת.

ענבל חרמוני: אני אומרת את זה לאגף תקציבים.

ענבל חרמוני: הם יודעים יפה מאוד שאני התרעתי מראש ואף אחד לא התייחס לזה.

ענבל חרמוני: עכשיו יש שביתה והם באים לסמא את העיניים.

יפעת שאשא ביטון: ענבל, הדרישה היא לגיטימית לגבי דבר אחד שיצא לנו גם לדבר עליו.

יפעת שאשא ביטון: העניין של לבוא ולבקש רוחבית לכל העובדים הסוציאליים את התוספת הזאת, את יודעת שזה משהו שהוא קצת מוגבל.

ענבל חרמוני: אני חושבת שחצי מיליארד שקל שכולל בתוכו מוגנות - - -

יפעת שאשא ביטון: ענבל, רגע, שישמעו מה אני רוצה לומר, שלא יחשבו שאני עושה איפה ואיפה.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על-כך שיש הרבה מאוד עובדים שנמצאים בתחתית סולם השכר ושהשכר שלהם הוא באמת ברמה של מעליב.

יפעת שאשא ביטון: הנה אני אומרת את זה.

יפעת שאשא ביטון: הם צריכים לקבל מיידית, אין פה שאלה בכלל.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני לא חושבת שדין כל אותם עובדים סוציאליים – וזה בדרך-כלל אלה שנמצאים בתוך חזית המלחמה ובקשר כל הזמן עם הציבור, הם צריכים לקבל.

יפעת שאשא ביטון: אני לא הייתי הולכת לשדרה הניהולית ולא הייתי הולכת לכל אותם עובדים לאותם בעלי שכר יותר גבוה.

יפעת שאשא ביטון: אני מציעה בשביל הפרקטיקה ואני גם מבקשת מהאוצר, תשבו ותראו איך אתם לוקחים את אותו פלח של עובדים ובאמת מקבל שכר זעום וקודם כל עוזרים לו.

ענבל חרמוני: הם לא מציעים שום דבר.

יפעת שאשא ביטון: אחר-כך תמשיכו את כל המשא ומתן על כל התנאים בכלל ולגבי כל העובדים.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך ענבל.

יפעת שאשא ביטון: את מכירה אותי, אני חייבת להיות ישרה.

יפעת שאשא ביטון: אני מאמינה שאם באים ועוזרים וזה צריך להינתן עכשיו, זה צריך להינתן לאותה שכבת עובדים סוציאליים שמקבלת את השכר הנמוך.

ענבל חרמוני: אני מצפה להצעה מהאוצר.

ענבל חרמוני: הם לא שמו כלום על השולחן, גם לא את מה שאת אומרת.

יפעת שאשא ביטון: נתנאל, זה מה שאני מבקשת.

ענבל חרמוני: יש בתוך העלות התקציבית של החצי מיליארד גם 180 מיליון תכנית מוגנות.

ענבל חרמוני: כל שבוע יש דיווחים על אלימות מאוד קשה כלפי העובדות והן מספרות לי שהן שומרות על השומר שלא עבר שום הכשרה ולפעמים הוא גם בן 80.

ענבל חרמוני: זה המצב.

ענבל חרמוני: אלימות בקטע של גרירת עובדות בשערות, של מכות, של בוקסים.

ענבל חרמוני: עובדות שלא מספיק שחסרים עובדים, הן אחר-כך נעדרות שבועות וחודשים מהעבודה רק בגלל הטראומה.

ענבל חרמוני: למה זה מגיע להן?

יפעת שאשא ביטון: זה רק עלול להקצין בגלל המציאות שאנחנו נמצאים בה.

ענבל חרמוני: אבל יש תכנית שהנחנו על השולחן.

ענבל חרמוני: מדינת ישראל תואיל ותשקיע את עשרות המיליונים האלה כדי להגן על החזית החברתית שלה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ענבל על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: אני חושב שהכאב והמצוקה מובנים והם גם נשמעים בקולך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבינים את זה גם בלי שהיית צריכה להביע בצורה כזאת.

יפעת שאשא ביטון: אני לא אומרת את זה בביקורת אלא להיפך, מתוך מקום שכל מי שישב כאן היום בדיון מכיר את המצוקה האמיתית של העובדים האלה.

יפעת שאשא ביטון: נתנאל, אם לסכם את הדיון, אנחנו מבקשים לשחרר קצת את הפרוצדורה ואת הבירוקרטיה סביב הנושא של קליטת עובדים.

יפעת שאשא ביטון: תמצאו את הדרך.

יפעת שאשא ביטון: אתם זקוקים להם נואשות לא פחות מהציבור.

יפעת שאשא ביטון: תמצאו את הדרך לפשט את התהליך.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני.

יפעת שאשא ביטון: יינתן פתרון מיידי בתוספת שכר.

יפעת שאשא ביטון: תציגו אתם.

יפעת שאשא ביטון: הם הציגו את מה שהם מבקשים, אני הצגתי את הפשרה כי אני באמת מאמינה בה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא חושבת שצריך לבוא ב"פלט" ולתת לכולם את אותה תוספת שכר.

יפעת שאשא ביטון: יש אנשים שמקבלים שכר גבוה.

יפעת שאשא ביטון: תנו לאנשים, שבדרך כלל הם גם נמצאים בקו הראשון בחזית.

יפעת שאשא ביטון: תנו להם את תוספת השכר.

יפעת שאשא ביטון: גם אם אתם חושבים שזאת לא התוספת הזאת, תציעו משהו, תבואו עם משהו קונקרטי כדי שענבל תגיד שיש לה על מה להתווכח.

יפעת שאשא ביטון: היום היא בתחושה שאין לה על מה להתווכח כי לא מוצע שום דבר.

יפעת שאשא ביטון: כמו שעשו עם עובדי הוראה, הייתי הולכת לתמרוץ של עובדים חדשים שיגיעו לתקופה מסוימת כדי למשוך עוד ועוד אנשים להיכנס למערך הזה.

הילה שי וזאן: איך אפשר לתמרץ אנשים להיכנס?

הילה שי וזאן: כולכם ראיתם את תלוש השכר?

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל לפני רגע דיברתי על זה.

יפעת שאשא ביטון: ראית את ההיררכיה שיצרתי?

הילה שי וזאן: אבל זה אחד תלוי בשני.

הילה שי וזאן: אנשים בוותק של 24 שנה במשרה מלאה מקבלים 5,371 שקלים.

יפעת שאשא ביטון: לא הבנתי.

יפעת שאשא ביטון: מה את עכשיו מוסיפה לדיון באמירה הזאת?

הילה שי וזאן: אני אומרת שהתמרוץ תלוי במה שהם יחליטו להעלות בשכר.

יפעת שאשא ביטון: בשביל זה יצרנו את ההיררכיה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: לא שמעת אותי אומרת את זה הפוך.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי את זה בצורה מאוד מאוד פשוטה.

יפעת שאשא ביטון: פעם אחת, תפשטו תהליכים.

יפעת שאשא ביטון: פעם שנייה, תיתנו לקו הראשון בחזית את תוספת השכר ופעם שלישית, תתמרצו אפילו לתקופה מסוימת עובדים חדשים שייכנסו לתוך המערכת כדי שייכנסו.

יפעת שאשא ביטון: זה כמובן לא בא במקום הדברים האחרים.

יפעת שאשא ביטון: אני אף פעם לא צריך להיות או או כי בעיניי זה צריך להיות גם וגם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים עד סוף השבוע לקבל עדכון לגבי התקדמות המשא ומתן עם העובדים הסוציאליים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו זקוקים להם.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך את זה עם כל הדרמה שבתוך הסיפור.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו זקוקים להם דווקא עכשיו כשאנחנו רואים את כל הקריסה החברתית ונראה אותה ביתר שאת בתקופה קרובה, במיוחד עם המגבלות שמדברים עליהן וחששות מסגר שני.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים ענפים שלמים שלא חזרו לשוק העבודה.

יפעת שאשא ביטון: כל זה משליך על ענבל ועל החברות והחברים שלה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים לתת להם את המינימום הזה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכל המשתתפים.

יפעת שאשא ביטון: הישיבה נעולה.