ועדת הכספים, כנסת 23, פרוטוקול מספר 83, 2020-07-06 10:30

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: נתחיל עם הצעות לסדר.

משה גפני: מיכל שיר, בבקשה.

מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על בעלי האולמות.

מיכל שיר סגמן: הם יצאו מתרדמת החורף והם חיכו לקיץ, וכאשר הקיץ הגיע הם נסגרו עוד פעם, ואז אמרו שחותכים, ואז סגרו להם עוד פעם.

מיכל שיר סגמן: הם כבר השקיעו הון תועפות של כספים לפתיחה מחדש, במיוחד לפני תקופת בין המצרים, שאז הם שוב נסגרים, ועכשיו הודיעו שסוגרים אותם שוב.

מיכל שיר סגמן: זה קריסה טוטלית של ענף שלם.

מיכל שיר סגמן: דרשתי עוד במרץ, כשהקורונה רק התחילה, לתת מענקים, לא לגרום לאנשים להתחנן, כפי שעשו בכל מדינה מתוקנת, מענקים ישירים חצי שנה קדימה.

מיכל שיר סגמן: אם יקרה חס וחלילה שמישהו קיבל קצת יותר מדי – המדינה יודעת יפה מאוד להתקזז איתו בתום התקופה.

מיכל שיר סגמן: מתקטננים ובודקים בציציות של העסקים הקטנים, של בעלי אולמות האירועים, של הקייטנות, באמת מוציאים להם את הנשמה במקום פשוט לתת כסף.

מיכל שיר סגמן: זה יישמע אולי קצת פופוליסטי, אבל להראל ויזל נתנו את הכסף ככה והוא הוציא את זה בדיווידנדים.

מיכל שיר סגמן: אני אומרת: כבר נותנים את הכסף, ואם המדינה רוצה לתת כסף היא יודעת להעביר אותו מהר מאוד.

מיכל שיר סגמן: הוועדה הזאת, אדוני היושב-ראש, דורשת דברים ולא מקבלת תשובות – לא פילוחים, לא מה קורה.

מיכל שיר סגמן: איפה השיניים שלנו?

מיכל שיר סגמן: מה אנחנו עושים פה?

מיכל שיר סגמן: זאת שעת המבחן שלנו.

מיכל שיר סגמן: אנחנו חייבים לדרוש שהכסף יגיע באופן ישיר.

מיכל שיר סגמן: לא הלוואות אלא פיצוי ישיר, כמו באנגליה, כמו במדינות אחרות, כסף ישר לכיס של בעלי העסקים כדי שהם יוכלו לשרוד, כי אחרת זה לא עסק שאולי תפקד לא נכון אלא זה ענפים שלמים שיהיו בקריסה, כמו בעלי האירועים.

מיכל שיר סגמן: אנחנו חייבים לתת על זה את הדעת.

מיכל שיר סגמן: מישיבה לישיבה לא קורה כלום, אדוני היושב-ראש, לא קורה כלום.

משה גפני: אני רוצה להעיר לך שתי הערות.

משה גפני: ראשית, כשאנחנו מבקשים פילוחים אנחנו כן מקבלים אותם.

משה גפני: קיבלנו פילוחים.

משה גפני: לא זאת הבעיה.

משה גפני: הבעיה היא שאין תקציב, וכאשר אין תקציב בעצם אנחנו מנועים כמעט, לא להפעיל שיניים ולא להפעיל ידיים.

מיכל שיר סגמן: 18 מיליון שקלים לעסקים שלא באמת צריכים אותם ניתנו נורא מהר.

משה גפני: אני מסכים איתך.

משה גפני: יש מדינות בעולם שנותנות כסף למשפחה ולא עושות את כל החשבונות האלה.

משה גפני: בעלי האולמות – אני לא רוצה להתערב בעניין שגובל בפיקוח נפש, אבל בוודאי צריך לפצות אותם, אחרת יקרסו לחלוטין.

מיכל שיר סגמן: לא רק לפצות אלא גם האופן.

משה גפני: זה ברור לגמרי.

מיכל שיר סגמן: לא מרגע לרגע.

מיכל שיר סגמן: זה כמו דמי אבטלה: למה עד אוגוסט?

מיכל שיר סגמן: מי ייקח אנשים לעבודה לפני חגי תשרי?

מיכל שיר סגמן: למה לא לעשות את זה כבר עד אוקטובר?

מיכל שיר סגמן: איפה הראש?

מיכל שיר סגמן: איפה ההיגיון?

מיכל שיר סגמן: זה בסך הכול שכל ישר, זה לא כלכלה.

משה גפני: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': בוקר טוב אדוני יושב-הראש.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש להעלות שני נושאים בקצרה.

בצלאל סמוטריץ': הראשון, מעמדם של עובדים ועסקים שנסגרים בפעם השנייה, בין אם מדובר על אזורים שבהם מטילים סגרים נקודתיים וסוגרים את בית העסק, ובין אם אנחנו יכולים לפגוש את זה בישיבות מסוימות.

בצלאל סמוטריץ': ראיתי שאדוני, בצדק, מתנגד לסגירה גורפת של ישיבות, אבל נניח שבמקומות מסוימים.

משה גפני: על מה אתה מדבר?

בצלאל סמוטריץ': מוסדות שנסגרו בגל הראשון ואחר כך נפתחו.

משה גפני: על מה אני התרעמתי?

בצלאל סמוטריץ': ראיתי אתמול שאתה מתנגד, בצדק, לסגירה גורפת של הישיבות.

משה גפני: אתה יודע את זה.

משה גפני: הרי אני רוצה שכמה שפחות יידבקו.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי שאתה צודק.

משה גפני: בסדר, אבל לא הבנתי את האמירה הזאת שסוגרים את הישיבות.

משה גפני: בחלק גדול מן הישיבות לא נדבק אפילו אדם אחד.

משה גפני: יש שמות של הישיבות.

משה גפני: מה זה לסגור את הישיבות?

משה גפני: זה נראה כאילו איזו מדינה אני לא רוצה להגיד איפה.

בצלאל סמוטריץ': אני מסכים איתך במאה אחוז.

בצלאל סמוטריץ': יחד עם זה, בישיבות שבהן יש הדבקה צריך לסגור.

משה גפני: מי שלא עומד בהנחיות – לסגור.

בצלאל סמוטריץ': ואז נוצרת בעיה קשה עם העובדים, שלא ניתן על פי התקנות הקיימות היום להוציא אותם לחל"ת בפעם השנייה.

בצלאל סמוטריץ': לא ניתן גם לפטר אותם – אם הם יפוטרו הם לא יזכו לדמי אבטלה בחצי השנה הקרובה.

בצלאל סמוטריץ': החל"ת היום אפשרי פעם אחת.

בצלאל סמוטריץ': כל ההארכות שמבצעים מעת לעת הן לאלה שיצאו לחל"ת ועדיין לא חזרו.

בצלאל סמוטריץ': מי שיצא לחל"ת, חזר במסגרת החזרה ההדרגתית של המשק ועכשיו העסק נסגר שוב, בין אם באותם אזורים ושכונות שעושים עליהם סגרים נקודתיים ובין אם במוסדות מסוימים, העובדים האלה כרגע לא ניתן להוציא אותם לחל"ת.

בצלאל סמוטריץ': זה יכול להביא לקריסה טוטלית, גם של בעלי העסקים וגם של אותם המוסדות.

משה גפני: הערה נכונה.

משה גפני: במקרה שהם נסגרים פעם שנייה.

בצלאל סמוטריץ': צריך להוביל תיקון כמה שיותר מהר.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לבקש ממך להעלות את זה מול משרד האוצר והביטוח הלאומי, לתקן את התקנות, באופן שבו אפשר יהיה לצאת לחל"ת פעם שנייה גם מי שחזר לעבוד.

משה גפני: מחר בעזרת השם הסעיף הראשון על סדר היום הוא הביטוח הלאומי, זה הנושא של העברת הכסף על מנת שהם יוכלו לקבל, וצריך להעלות את זה.

משה גפני: נבקש שמנכ"ל הביטוח הלאומי יהיה פה מחר, יש לי כמה דברים שאני רוצה להעלות.

בצלאל סמוטריץ': קיבלתי כבר כמה פניות מעסקים שנסגרו עכשיו, למשל באשדוד, והם לא יכולים להוציא את העובדים לחל"ת מכיוון שהם לא זכאים לחל"ת בתקופה שנייה.

בצלאל סמוטריץ': נקודה שנייה, ממה שמתפרסם הממשלה עתידה לבטל את פעולות הקיץ של בני הנוער, מחנות קיץ, חוגי סיירות וכולי.

משה גפני: קייטנות.

בצלאל סמוטריץ': לא קייטנות.

בצלאל סמוטריץ': מדובר על בני נוער בוגרים בגילאי תיכון – מחנות קיץ של תנועות הנוער, חוגי סיירות של קק"ל וכולי.

בצלאל סמוטריץ': אני סבור שמדובר בטעות קשה.

בצלאל סמוטריץ': מדובר בפעילויות שמבוצעות בשטח הפתוח ומעסיקות את בני הנוער בצורה מסודרת, מפוקחת, עם יכולת להקפדה על הכללים.

בצלאל סמוטריץ': האלטרנטיבה היא שבני הנוער ישבו בבית בשעמום ואז הם בוודאי לא יצייתו לכללים, בוודאי יהיו עם החברים שלהם במקומות סגורים עם הרבה פחות הקפדה.

בצלאל סמוטריץ': דווקא לקחת את בני הנוער למסגרות מסודרות, שבהן אנחנו בשטח הפתוח, עם הרבה מאוד הקפדה על הכללים, אני חושב שפוטנציאל ההדבקה הרבה יותר קטן מאשר לתת להם להשתעמם חודשים בבית ובאופן בסיסי הרבה פחות להקפיד על הכללים.

אופיר כץ: איך לוקחים אותם לפעילויות?

אופיר כץ: זה גם יכול להיות מקור להדבקה.

בצלאל סמוטריץ': יש הגבלות של כמה אנשים באוטובוס.

בצלאל סמוטריץ': אבל קח עכשיו בחשבון שנער בכיתה ט' או י' או י"א שיושב בבית חודשיים עם החבר'ה, הוא בוודאי יקפיד הרבה פחות מאשר אם הוא יבוא למחנה קיץ מסודר, עם הקפדה, עם מדריכים שישמרו על הכללים, עם הנחיות של משרד הבריאות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ינון אזולאי בבקשה.

ינון אזולאי: אגע רק בנקודה הראשונה של בצלאל סמוטריץ', שרציתי גם אותה להעלות.

ינון אזולאי: שלחתי מכתב לשר האוצר בנידון.

ינון אזולאי: אולי קצת לחדד את זה יותר: אדם שהיום צריך להוציא את העובדים שלו לחל"ת והוא נמצא אפילו באזור מוגבל או אזור שהוא בסגר – הזכרת את העיר אשדוד, ממנה אני מגיע – פנה אליי בעל עסק ואמר לי: יש לי עשרה עובדים, אני לא יכול להוציא אותם היום לחל"ת, מינימום חל"ת זה 30 ימים.

ינון אזולאי: לפטר אותם אני לא יכול כי הם לא יקבלו.

ינון אזולאי: יוצא שאני צריך לממן אותם.

ינון אזולאי: הוא אומר לי: יש לי עוד את התשלום של הארנונה, יש לי עוד תשלום מסביב, אני מפסיד בכל יום כסף, אין לי מכירות ואין לי הכנסות.

ינון אזולאי: הוצאתי מכתב לשר האוצר וביקשתי ממנו שהפתרון יהיה לפני.

ינון אזולאי: אנחנו גם כך כמעט אחרי, אבל שכבר עכשיו יתנו פתרונות ולא אחר כך נצטרך לדון עליהם.

ינון אזולאי: לא צריך לפטר את העובדים.

ינון אזולאי: כמו ברוב מדינות העולם שנתנו למעסיקים את הכסף והם ימשיכו להעסיק את העובדים – זה הפתרון הכי טוב, וגם צריך לפצות אותם בשאר הנושאים, ארנונה וכדומה.

ינון אזולאי: הנקודה השנייה, שבימים האחרונים מפריעה מאוד לכלל הציבור, היא איכוני השב"כ.

ינון אזולאי: אנחנו שומעים על עשרות אלפים שנכנסים לבידוד.

ינון אזולאי: יכול להיות שזה טוב שעם ישראל לא ייצא מן הבית אבל יש צורה לעשות את זה, לא בצורה של איכונים.

ינון אזולאי: האיכון של השב"כ - - -

משה גפני: לא מוצלח כל העניין הזה, ממש.

ינון אזולאי: לא מוצלח בכלל.

ינון אזולאי: אדם אומר: הייתי בבית וקיבלתי הודעה שהייתי במקום פלוני.

ינון אזולאי: הבעיה הכי גדולה היא שאין איך לערער.

ינון אזולאי: מתקשרים למשרד הבריאות.

ינון אזולאי: אתמול ניסיתי להתקשר לפחות ארבע או חמש פעמים למשרד הבריאות, אתה ממתין ואז זה מתנתק, ושמעתי את זה לא מאחד ולא משניים, מעשרות אם לא מאות אנשים שמתלוננים על זה.

ינון אזולאי: ואז אוטומטית מכניסים אותם לבידוד, הם לא יכולים לצאת משם, אין להם איך לערער על זה.

ינון אזולאי: כך אני חושב שבתוך זמן קצר כולם יהיו בבתים ולא נצטרך לעשות סגר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אחמד טיבי בבקשה.

אחמד טיבי: קודם עאידה ואחר כך אני.

משה גפני: עאידה, בבקשה.

משה גפני: הוא מכבד אותך.

עאידה תומא סלימאן: קודם כול, אני מצטרפת לדברים של חברת הכנסת בעניין אולמות האירועים.

עאידה תומא סלימאן: למען האמת, הבלגן הקיים בקבלת ההחלטות בלתי מתקבל על הדעת ולא נותן לציבור להרגיש קצת ביטחון או ראייה מה אפשר להיות מחר.

עאידה תומא סלימאן: היום יש חתונות, יש כבר הזמנות שיצאו לדרך, והם כבר לא יכולים לקיים אותן.

עאידה תומא סלימאן: יש אולמות שהתכוננו מאתמול, היו סגורים לתקופה ארוכה, הכינו את עצמם להתחלה של אירועים, ועכשיו נפלה עליהם ההחלטה אתמול.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: כבר קנו את כל המצרכים לאירועים וזה לא הולך בצורה הזו.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני נוגע לדמי אבטלה.

עאידה תומא סלימאן: כולם מדברים עכשיו על הארכה לדמי אבטלה, וזה נכון, וצריך לשקול עד מתי תהיה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מנסים לשפץ את מה שקרה, את התוצאות הכלכליות של המשבר.

משה גפני: אמרתי שזה מגיע מחר ולמיטב הבנתי זה עד אמצע אוגוסט, אבל עם אופציה להארכה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדבר על קבוצה שכבר העלינו את הנושא שלה בכמה וכמה דיונים והתכתבויות עם שר הרווחה, שזה העובדים בגילאים 18–20, שלא קיבלו שום דמי אבטלה.

עאידה תומא סלימאן: החוק מוציא אותם בעצם והם לא מקבלים כלום.

עאידה תומא סלימאן: אלה אנשים ששילמו ביטוח לאומי לפעמים כבר שלוש שנים וחודשיים חסרים להם כדי להגיע לגיל 20.

עאידה תומא סלימאן: אלה צעירים, ובעיקר צעירים ערבים, אני אומרת את זה פה, שלא נמצאים לא בישיבה ולא בצבא בזמן הזה אלא מנסים לתמוך במשפחות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: באים מרקע כלכלי קשה מאוד, ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, ובגלל זה יוצאים לעבוד קשה, ורובם עובדים בעבודות של מתן שירותים – הסעדה, תיירות ודברים כאלה, בענפים שקיבלו מכה רצינית, והם יושבים בבית.

עאידה תומא סלימאן: כל הסטטיסטיקה אומרת שהנפגעים הכי גדולים מן המשבר הזה הם הצעירים והנשים, והצעירים האלה אפילו דמי אבטלה לא מקבלים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מאוד שמחר, אם מגיע לכאן מנכ"ל הביטוח הלאומי, יינתן לנושא הזה זמן.

משה גפני: אבקש שהוא יגיע.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אחמד טיבי בבקשה, אחרון-אחרון חביב.

אחמד טיבי: אדוני, תודה רבה.

אחמד טיבי: שוב אני רוצה לדבר על עניין האולמות.

אחמד טיבי: אני שייך לאלה שמאוד מודאגים מן הגל השני, בעיקר מסיבות בריאותיות אבל גם מסיבות כלכליות.

אחמד טיבי: חייבים ללמוד מן הטעויות של הגל הראשון.

אחמד טיבי: תראה מה קורה עם בעל שמחה, חתן או כלה או משפחה.

אחמד טיבי: אורחים שמקבלים הזמנה שבועיים–שלושה מראש למחר למשל או להיום, ופתאום בהתרעה של אפס זמן, של יום–יומיים, מבטלים את החתונה כי יש הגבלה של 50 אנשים באולם סגור ובאולם פתוח.

אחמד טיבי: ניסינו לעשות דיפרנציאציה של אולם פתוח מול אולם סגור אבל אין אבחנה כזאת.

אחמד טיבי: אני ער לעובדה שחלק מן ההתפרצות הייתה בגלל חתונות, גם בישובים יהודיים וגם בישובים ערביים.

אחמד טיבי: אגב, אנשים שמזמינים אותי יודעים: אני לא משתתף לאחרונה בחתונות.

משה גפני: גם אני לא.

אחמד טיבי: אני החלטתי לא להשתתף בחתונות.

אחמד טיבי: אני בדרך כלל אדם שאוהב להשתתף בשמחות של אחרים, וגם בעצב, אבל מסיבות רפואיות בריאותיות אני מתנצל ולא משתתף.

אחמד טיבי: אבל ההחלטה הזאת גם הורסת שמחה, גם לא נותנת לאנשים אפשרות לתקן.

אחמד טיבי: יש גם אנשים שכבר פעמיים דחו את החתונה.

אחמד טיבי: זה בעיה.

אחמד טיבי: הנקודה השנייה, אדוני, אתמול ראינו הפעלת אקדח טיזר נגד בחור צעיר בחולון בגלל אי עטיית מסכה.

אחמד טיבי: ראיתי בסרטון שהוא ניסה לתת תעודת זהות ופתאום הורידו אותו על הרצפה עם אקדח טיזר.

אחמד טיבי: במקביל יש החלטה על קנס של 500 שקל במקום 200 שקל.

אחמד טיבי: אני חושב ש-500 שקל זה הרבה.

אחמד טיבי: טוב שיש סייג, שצריך להתריע מראש, לבקש לשים את המסכה, אבל ריבונו של עולם, די עם האלימות המשטרתית, במיוחד בנסיבות האלה.

אחמד טיבי: למה צריך להכות צעיר ולהשפיל אותו בגלל מסכה?

אחמד טיבי: זה מקומם וצריך להיפסק.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: ועכשיו מעלים את הקנס ל-500 שקל, כאילו לאנשים יש כסף.

משה גפני: רבותי, בואו נתקדם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אופיר כץ, בבקשה.

מיכל שיר סגמן: צריך לדבר על הכלי, להעלות את זה בוועדת הקורונה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: אני גם רוצה להתייחס לשני נושאים שהועלו פה.

אופיר כץ: הראשון הוא נושא אולמות האירועים.

אופיר כץ: גם בעלי האולמות מבינים שבאירועים יש יותר הדבקה מאשר במקום אחר, אך יחד עם זאת, אם לא ניתן להם סיוע ספציפי נקודתי האולמות האלה פשוט יקרסו, הם לא יוכלו לעמוד בזה.

אופיר כץ: אנחנו צריכים לקיים דיון בנושא.

אופיר כץ: אם יצטרפו למעגל הזה גם המסעדות, בעקבות ההגבלה של ה-50, צריך לראות איך זה ישפיע עליהן כי נראה שזה גם הולך לכיוון בעייתי, אז לפי דעתי צריך לקיים דיון.

אופיר כץ: למשל נושא הארנונה, מה שהיה בחודשים הקודמים, סייע להם מאוד, כי במיוחד באולמות מדובר בסכומים גבוהים.

אופיר כץ: זה משהו שיכול לסייע.

אופיר כץ: צריך לשקול אם יש אפשרות להרחיב את זה לעוד מספר חודשים.

אופיר כץ: אני מציע לקיים דיון בנושא.

אופיר כץ: דבר שני, אני מצטרף לחברי ינון אזולאי בנוגע לאיכוני השב"כ.

אופיר כץ: זה כלי טוב וחשוב אבל יחד עם זאת אנשים נשלחים לבידוד שלא לצורך.

אופיר כץ: דיברתי אתמול עם אנשי משרד הבריאות ואני יודע שהם - - -

אחמד טיבי: כשאתה עוצר אנשים זה הרבה פעמים לא לפי צורך.

יצחק פינדרוס: איך הצלחת לדבר איתם?

יצחק פינדרוס: הם לא עונים לטלפון.

אופיר כץ: למוקד לא הצלחתי.

אופיר כץ: ניסיתי וזה מתנתק.

אופיר כץ: הבנתי מלשכת השר שהם באמת מבינים.

משה גפני: זו תופעה נוראה.

אופיר כץ: אני יודע שהם מגייסים אנשים ועושים את כל המאמצים כדי שיהיה מענה.

ינון אזולאי: יש מספיק מובטלים.

ינון אזולאי: שייקחו אותם אליהם.

ינון אזולאי: תאמין לי, הם ישמחו לעבוד.

אופיר כץ: הדבר הכי משמעותי בשביל אותם מבודדים זה שתהיה להם אפשרות לערער כי עד אז אנשים, בצדק, מצייתים לחוק, נשארים בבידוד, אבל חייבים כמה שיותר מהר לתת להם לערער כדי שאנשים שלא צריכים להיות בבידוד לא ישבו סתם.

אופיר כץ: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, בוועדה הזאת כידוע היושב-ראש פועל ברגישות רבה.

אוריאל בוסו: כרגע מדברים על הרשויות או על עסקים, על כל דבר.

אוריאל בוסו: הנקודה הנוספת שחבר הכנסת אחמד טיבי העלה והעלו אחרים, שבימים האחרונים אנחנו יותר ויותר מקבלים גם סרטונים, ואני מקבל עשרות פניות, ואני מאמין שלא רק אני, לגבי האכיפה המסיבית והאגרסיבית בנושא אי-עטיית מסכות, למשל כששמים מסכה על הפה ולא על האף, בחוסר רגישות.

אוריאל בוסו: זו תקופה מאוד מאוד קשה לאנשים.

אוריאל בוסו: לאנשים אין מה לאכול בהרבה מובנים.

אוריאל בוסו: לא מדובר ברוצחים או בשודדים אלא באנשים שמתרגלים למצב שלא היו רגילים לו.

אוריאל בוסו: נקודה נוספת, גם כן כשיש אכיפה, יותר ויותר אני מקבל תלונות על אכיפה סלקטיבית, אכיפה בררנית.

אוריאל בוסו: לצערנו, אני לא יודע אם כולם מודעים לזה, אבל חבריי כאן מן הסיעות החרדיות יודעים שבמקומות מסוימים טוענים שיש יותר ויותר אכיפה קשה של נותני הדוחות לציבור חרדי.

אוריאל בוסו: יש לי לפחות שתי תלונות שאני בודק היום, שבמקומות מסוימים כשעבר ציבור חרדי ניתנו לו דוחות והייתה אכיפה אגרסיבית, ולעומת זה ממש על ידם עברו אנשים שלא שייכים למגזר ואף אחד לא פנה אליהם, לא היו עם מסכות ואפילו לא דיברו איתם.

אוריאל בוסו: חבל, אני חושב שהמשטרה, גם כשהיא עושה עבודה מצוינת, הדברים הללו גורמים לכתם לא נכון ולהרגשה נוראית של האזרחים.

אוריאל בוסו: בתקופה הקשה הזאת ממילא הם מקבלים גם את האכיפה ואת הדוחות הללו שלא במקומם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אתמול חניתי על יד ביתי.

משה גפני: ניגש אליי יהודי חרדי ואמר לי שהוא עובד בשב"ס ושאמרו לו שהוא לא ייכנס לתאי האסירים בגלל שהוא גר בבני ברק.

משה גפני: החבר שלו, הסוהר שגר בתל אביב, נכנס לתאים אבל הוא לא נכנס לתאים, לא נותנים לו להיכנס.

ינון אזולאי: למקומות עבודה לא נותנים להיכנס.

משה גפני: אתמול במקרה כאשר חניתי הוא ניגש אליי ואמר: ראיתי אותך אז אני רוצה להגיד לך.

משה גפני: הוא עובד בשב"ס, אדם חרדי עם זקן ופאות, שאמר: לא נותנים לי להיכנס לתאי האסירים מפני שאני גר בבני ברק.

משה גפני: לא בדקו אותו, אם יש לו קורונה או אין לו קורונה.

ינון אזולאי: נותנים לו להגיע לעבודה?

ינון אזולאי: אז הוא במצב טוב.

ינון אזולאי: בחברת החשמל, בנמל ובמקומות נוספים לא נותנים להגיע לעבודה והם לא מתחייבים להם לכלום.

משה גפני: אנחנו, היהדות החרדית, מהקורונה הזאת נישאר עם צלקת מפני שאנחנו מרגישים כאילו מתייחסים אלינו אחרת לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: אדוני היושב-ראש, כמובן זה בלתי מתקבל על הדעת, זה אפליה ברורה מאוד, אבל מה להגיד על אנשים שעובדים לפי שעה, כמו עובדות ניקיון, שמונעים מהם?

עאידה תומא סלימאן: לפחות עובד השב"ס הזה בסוף מקבל את המשכורת שלו, אבל אלה לא מקבלות משכורת ולא מתייחסים אליהן.

משה גפני: אני בדעה שמה שיש ספק פיקוח נפש צריך לעמוד על העניין הזה.

משה גפני: דיברתי גם עם ראש הממשלה אתמול.

משה גפני: יצאתי מאוד נגד זה שרוצים לסגור ישיבות באופן סיטונאי.

משה גפני: ישיבות שלא עומדות בהנחיות – לסגור אותן.

משה גפני: ישיבות הן הדבר הכי חשוב לנו, אבל אם לא עומדים בהנחיות ויש הידבקות – לסגור, בגלל שזה הדבר החשוב ביותר.

משה גפני: לא לסגור ככה סתם, להגיד "סוגרים את הישיבות".

משה גפני: בחלק גדול מן הישיבות אין ולו נדבק אחד, אלה שבקפסולות.

משה גפני: כולם יודעים את זה: ישיבת חברון, ישיבת אור ישראל, ישיבות שהמציאות היא שאין בהן ולו נדבק אחד.

משה גפני: מה אתה סוגר?

משה גפני: אבל יש מין הלך-רוח כזה, שזה הדבר הכי קל לעשות.

משה גפני: אנחנו יוצאים מזה עם צלקת, אנחנו מתפללים להשם שהקורונה תיגמר.

משה גפני: אבל מה חטאנו ומה פשענו?

משה גפני: למה אנחנו שונים מכל אחד אחר?

משה גפני: על בני ברק עושים סגר, על מקומות אחרים לא עושים.

משה גפני: למה עושים סגר על בני ברק?

משה גפני: בדקו כמה נדבקו וכמה לא נדבקו?

משה גפני: מחליטים אתמול וסוגרים.

משה גפני: מה אתה סוגר?

משה גפני: בדקת?

משה גפני: אמרתי לראש הממשלה: בחלק גדול מן הישיבות אף אחד לא נדבק.

משה גפני: אני יודע, אני מכיר את זה מקרוב, מבני משפחה, חבל על הזמן.

משה גפני: יש אישה שהגיעה לבדיקה בבית חולים.

משה גפני: אמרו לה: את מבני ברק, תיכנסי לחדר, תסגרי את הדלת עד שיקראו לך, בגלל שאנחנו לא רוצים שתסתובבי פה יחד עם כולם.

משה גפני: פשוט לא להאמין.

משה גפני: מה זה?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, אני מצטער שיש פה אי-שביעות רצון ממה שקורה.

משה גפני: הדיון שאנחנו הולכים לקיים עכשיו איתך, ואתה תדבר ראשון, ואחרי כן ידברו חברי הכנסת והאורחים ואתה תשיב להם, מעניין לעניין באותו עניין, יש מצב שבו יותר ויותר קובעים הגבלות תנועה בישובים שונים או בשכונות שונות או אפילו סגר מלא.

משה גפני: המשמעות של העניין – זה התפקיד שלנו, אנחנו לא עוסקים בקורונה עצמה, יש ועדת קורונה בכנסת ויש ועדות אחרות שעוסקות בעניין הזה, ועדת החוקה עכשיו עסקה בעניין הקנס על אי-עטיית מסכה, כמה משלמים, אבל אנחנו עוסקים בנושא הכלכלי.

משה גפני: לנושא הכלכלי יש שני חלקים.

משה גפני: ברגע שאתה סוגר עיר או סוגר שכונות בעיר, וזה קורה, ולצערנו הרב זה הולך וקורה הלאה, הרשויות המקומיות כורעות תחת הנטל על פי רוב, ובעיקר במקרים רבים שבהם הרשויות האלה נמצאות במצב סוציו-אקונומי נמוך.

משה גפני: זה לא חייב להיות, אבל גם אלה שנמצאים במצב בינוני ומעלה, גם הם, איך הם מנהלים את הרשות?

משה גפני: איך הם מנהלים את כל העניין הזה?

משה גפני: מצד שני יש את התושבים.

משה גפני: אתה לא יכול להטיל מסים, להטיל ארנונה על עסקים שלא עובדים.

משה גפני: אתה לא יכול לחייב אנשים במצב הכלכלי שהם נמצאים בו, כאשר שני בני הזוג פוטרו או עברו לחל"ת ואין להם כסף לשלם.

משה גפני: אתה, אדוני המנכ"ל, נמצא בצומת הדרכים הזה.

משה גפני: אני שמח שאתה נמצא פה בעניין הזה מכיוון שאתה רגיש לעניין.

משה גפני: דברים שהעלינו כאן בוועדה, אתה ביצעת אותם, אתה עשית דברים ונכנסת לעניין.

משה גפני: באמת המצב היום בלתי נסבל.

משה גפני: אני חושב שהפתרון הוא לא בידיים שלך לבד אבל אנחנו נתחיל בדיון כזה.

משה גפני: היום נעשה אותו לראשונה אבל אנחנו נמשיך אותו בכספים שאנחנו נצטרך להעביר, מחר בכספי הביטוח הלאומי ואחרי כן בתקציב עצמו שיגיע אלינו.

משה גפני: אני לא רוצה להגיד שאני לא נרדם בלילה, בגלל שיש סיבות אחרות לא להירדם בלילה, אבל איך נעביר פה תקציב עם כל הבעיות הקשות האלה?

משה גפני: הייתי מעדיף שיהיה תקציב חד-שנתי כדי שהתקציב יהיה מהר ולא שהמדינה תהיה מנוהלת על ידי פקידים, שזה תמונת המצב כעת.

משה גפני: תמונת המצב הזאת היא רעה.

משה גפני: על כל פנים, אני רוצה לבקש ממך אם אתה יכול לומר לנו קודם לגבי הנושא הזה, ולאחר מכן חברי הכנסת והאורחים ידברו ואתה תשיב להם.

משה גפני: בבקשה, מרדכי כהן, מנכ"ל משרד הפנים.

מרדכי כהן: תודה, היושב-ראש.

מרדכי כהן: אשתדל להיות תמציתי מאוד כדי לאפשר לחברי הכנסת לשאול שאלות.

מרדכי כהן: ראשית, צריך להבין מה קרה במשרד הפנים מרגע שנפלה עלינו אותה קורונה.

מרדכי כהן: אתה מכיר את זה היטב כי שוחחת מספר פעמים עם השר.

מרדכי כהן: אנחנו נדרשנו לפעול במספר מישורים.

מרדכי כהן: המישור הראשון היה שפנו אלינו רשויות מקומיות, וכמובן סקטורים שונים מן המגזר העסקי, ואמרו לנו: תראו, שר הפנים מחזיק בידיו כלי פשוט מאוד שבאמצעותו אפשר לסייע לעסקים, לתת הנחות ופטורים מארנונה.

מרדכי כהן: בתחילת הדרך היו הרבה ספקנים שהרימו גבה ואמרו: מה למשרד הפנים ולפתור בעיות כלכליות?

מרדכי כהן: בשביל זה יש את רשות המסים, יש אלף ואחד כלים אחרים.

מרדכי כהן: אני רוצה לשבח פה את משרד האוצר, יש פה נציגים שלו, ומי שריכז את העבודה הזאת, סיון להבי, יושב פה, שכולכם מכירים אותו, מנהל אגף בכיר במשרד הפנים.

מרדכי כהן: כמעט ערערו לנו את הביטחון: לא, זה לא אפשרי, זה מסובך, זה תקנות, איך תקלעו בדיוק לעסקים.

מרדכי כהן: הכול קרה תוך כדי הקורונה.

מרדכי כהן: בסופו של דבר שר הפנים הטיל את כובד משקלו ויצאנו לדרך – 2.8 מיליארד שקל, שאפשרו שלושה חודשי פטור מארנונה עסקית לעסקים, שהתנאי היחיד של שר הפנים היה – ואני חושב שהיום כולם מברכים על זה – מבלי לסכן את הרשויות המקומיות.

מרדכי כהן: נאפשר לעסקים לקבל פטור במשך שלושה חודשים אבל מיד נייצר רשת ביטחון לרשויות המקומיות, שיקבלו את אותו תקציב כדי לתת את הפטור.

מרדכי כהן: היה פה Win–Win situation.

אופיר כץ: זו הייתה אחת ההטבות הכי יעילות.

מרדכי כהן: תיכף אומר לכם מה בכוונתנו לעשות, אבל הרשויות קיבלו ביטחון, הן קיבלו אופק של שלושה חודשים.

מרדכי כהן: אhן זה סוד, אנחנו יודעים שהן לא היו מצליחות לגבות לאור המצב שאתה תיארת, המצב הוא קטסטרופלי.

מרדכי כהן: זה לא שהרשויות היו מצליחות לגבות.

מרדכי כהן: אז הן קיבלו כאילו אין קורונה, את כל מה שהיה מגיע להן; העסקים קיבלו בכלי מאוד מאוד פשוט ואפקטיבי, בלי תסבוכות, בלי מערכות משוכללות, והיום כולם שבעי-רצון מן המהלך הזה.

מרדכי כהן: פניתי כמובן בשם השר לרוני חזקיהו, לשאול מרידור ולקרן טרנר מנכ"לית משרד האוצר, ואמרתי להם: תראו, כולם מתברברים ויש לנו הזדמנות לעשות עוד פעימה.

מרדכי כהן: הרי אם הכלי הזה כל כך פשוט ואפקטיבי וכולם מברכים עליו, שהוא פעל בצורה יעילה ומהירה, למה לא נעשה פעימה נוספת?

מרדכי כהן: באוצר לא רק שאין התנגדות – הנה יושב פה איתי טמקין – היום התקיים דיון במשרד האוצר לבחון איך מפיקים לקחים מן הסיבוב הקודם ומבצעים פעימה נוספת.

מרדכי כהן: מבחינת שר הפנים אין שום מגבלה.

מרדכי כהן: כל עוד זה ניתן להיעשות בכלי הזה שנקרא ארנונה, המדיניות שלו היא חבל ארוך לפקידות המקצועית ללכת עד הקצה שניתן, כמה זמן שניתן, המקסימום שאפשר להפיק מן הכלי הזה, כי הוא הוכיח את עצמו בצורה יעילה ופשוטה.

משה גפני: אתם במשרד האוצר מסכימים?

איתי טמקין: אנחנו מסכימים עם מנכ"ל משרד הפנים.

איתי טמקין: כפי שאמר מנכ"ל משרד הפנים, זה מהלך שקידמנו בשיתוף פעולה: משרד הפנים, השלטון המקומי uמשרד האוצר.

איתי טמקין: אנחנו חושבים שהוא אחד המהלכים – וציין את זה חבר הכנסת כץ – שהיו הכי יעילים במהירות שהכסף הגיע לעסקים, כי זה כסף שמתחיל אצל העסקים, אין פה משהו שהם צריכים לדרוש, כלומר פשוט מבטלים להם תשלום ואז מדלגים על הפרוצדורה ועל הבירוקרטיה.

איתי טמקין: לfן למהלך הזה הייתה הצלחה גדולה.

מיכל שיר סגמן: כי היה מדובר בוויתור.

מיכל שיר סגמן: לא הייתם צריכים להוציא כסף מן הכיס.

מיכל שיר סגמן: נהרייה עדיין מחכה ל-11 מיליון שקל שאושרו בפברואר.

מיכל שיר סגמן: כשלא צריך לגבות זה בסדר, אבל לשחרר כספים יש לכם קצת יותר בעיה.

איתי טמקין: המהלך הזה, כפי שאמר מנכ"ל משרד הפנים, לווה בתקציב מדינה של 2.6, 2.7 מיליארד שקל.

מרדכי כהן: המסגרת היא 2.8 מיליארד שקלים.

מרדכי כהן: הרשויות האיתנות נרתמו למאבק וספגו 140 מיליון שקלים.

מרדכי כהן: הרשויות החזקות במיוחד הבינו שהן צריכות לשאת בחלק מן הנטל והן נשאו ב-140 מיליון שקלים מתוך ה-2.8 מיליארד שקלים.

משה גפני: ברשויות האיתנות לא הורידו את הארנונה?

מרדכי כהן: כולם קיבלו את הפטור לשלושה חודשים, רק שהרשויות המקומיות החזקות לא קיבלו את מלוא השיפוי, הן ספגו 140 מיליון שקל.

משה גפני: מצוין.

משה גפני: מה שבסדר בעניין הזה, שמשרד האוצר בסדר.

משה גפני: זה הורס לי תיזות.

מרדכי כהן: אני יכול לומר לך את זה בצורה פשוטה מאוד: נראה לי שהמבחן היה פה פשוט אפקטיבי, ועם התוצאות אי אפשר היה להתווכח.

משה גפני: זה היה בצחוק.

מרדכי כהן: זה פעל באופן מהיר ויעיל.

מרדכי כהן: דרך אגב, ההסכם הזה נעשה יחד עם ראשי השלטון המקומי, עם יושב-ראש מרכז השלטון המקומי ועם יושב-ראש מרכז המועצות האזוריות.

מרדכי כהן: זה היה מהלך אחד, אבל הוא עורר תסיסה ותסכול בקרב הרשויות המוחלשות.

מרדכי כהן: באו הרשויות המוחלשות ואמרו: חברים, נתתם רשת ביטחון, למי?

מרדכי כהן: לרשויות שיש בהן פעילות עסקית משמעותית מאוד.

מרדכי כהן: הם נתנו פטור לעסקים שלהם, המדינה נתנה לרשות המקומית את הכסף, אבל מה עושות הרשויות המוחלשות שאין בהן פעילות עסקית?

עאידה תומא סלימאן: הייתה שביתה של הרשויות המקומיות המוחלשות.

מרדכי כהן: ויצאו לשביתה, גם החברה הערבית וגם גורמים אחרים שפנו לשר הפנים.

מרדכי כהן: גם במהלך הזה הבנו כמה דברים.

מרדכי כהן: ראשית, שברשויות המוחלשות מתרחשת תופעה – לצערי הרב אני אומר לך את זה, כבוד היושב-ראש, אתם צריכים להיות ערים לזה, אנחנו חשבנו בהתחלה שזה מאפיין רק רשויות מוחלשות – אנחנו עדים עכשיו לתופעה של הפסקת תשלומי ארנונה למגורים בהוראות קבע.

מרדכי כהן: אדם אומר: אני במצוקה, פעולה ראשונה שאני עושה היא להפסיק הוראות קבע.

מרדכי כהן: לא היינו ערים לתופעה הזאת ברשויות החזקות.

מרדכי כהן: בתחילת הדרך זה אפיין בעיקר רשויות מוחלשות מאוד.

מרדכי כהן: אנשים הפסיקו לשלם הוראות קבע לארנונה למגורים, אני לא מדבר עכשיו על ארנונה עסקית, ורשויות מוחלשות נכנסו למצוקה גדולה מאוד.

מרדכי כהן: גם היו להן הוצאות.

מרדכי כהן: לצערי הרב במדינת ישראל, אנחנו יודעים את זה, יש חפיפה: רשות מוחלשת יש בה תושבים מאוד מוחלשים, לא אחד לאחד אבל לרוב זה כך.

מרדכי כהן: מה שקרה, הרשויות האלה גם נקלעו למצוקה כי ההכנסות פסקו וגם נדרשו להתייחס ולתת מענים לאוכלוסייה מוחלשת מאוד שצורכת שירותים – אנחנו יודעים בדיוק מה קורה בשירותי הרווחה וכולי.

מרדכי כהן: אז הובלנו מהלך נוסף, גם פה בשיתוף מלא עם משרד האוצר אבל במעורבות הרבה יותר גדולה של נציגי הרשויות המקומיות, גם החברה הערבית וגם החברה החרדית, הרשויות המוחלשות.

מרדכי כהן: לטובת העניין הזה הועמדה מסגרת של 200 מיליון שקלים, כאשר המשרד כמובן גיבש את הקריטריונים.

מרדכי כהן: המטרה הייתה: ככל שהרשות מוחלשת יותר וככל שהיא סובלת בצורה דרמטית יותר ממשבר הקורונה, מובטלים וכולי, על פי קריטריונים שאנחנו גיבשנו, כך הרשות נהנית משיפוי גדול יותר.

מרדכי כהן: גם בעניין הזה חששנו שזה יתעכב כי אנחנו בשנה ללא תקציב, כולנו מכירים את המורכבות שיש בשנה הזאת.

מרדכי כהן: גם בעניין הזה אנחנו אחרי האירוע – 200 מיליון שקלים.

מרדכי כהן: עברנו את כל הפרוצדורה, כולל ועדת חריגים.

מרדכי כהן: כל רשות יודעת מה התקציב שמגיע לה.

מרדכי כהן: זה עבודה שנעשתה בשיתוף של משרד הפנים ושל משרד האוצר וגם האירוע הזה מאחורינו.

מרדכי כהן: האם זה פתר את הבעיה?

מרדכי כהן: אני אומר בפירוש: לא, עדיין יש מצוקה.

מרדכי כהן: למה?

מרדכי כהן: כי המחשבה שלנו הייתה על מספר חודשים מוגבל.

מרדכי כהן: אנחנו רואים שהמהלך הזה ממשיך.

מרדכי כהן: פתרנו בעיה מסוימת אבל לא בהכרח פתרנו את כל הבעיה עד סוף שנת התקציב.

מרדכי כהן: אבל זה מהלך לא מובן מאליו של 200 מיליון שקלים, תוספת לאותן רשויות מוחלשות.

מרדכי כהן: אם תרצו אפשר להעביר את כל החומר, כולל פילוח, קריטריונים, מידע על כל רשות.

אופיר כץ: באיזה מעמד סוציו-אקונומי הרשויות האלה?

מרדכי כהן: זה בעיקר רשויות במעמד סוציו-אקונומי 1–3.

מרדכי כהן: תבינו כמה זה היה מוכוון לרשויות חלשות – 185 מיליון שקלים מתוך ה-200 מיליון שקלים הלכו לרשויות במעמד סוציו-אקונומי 1–3, שזה מרבית הרשויות הערביות – יש מעט רשויות ערביות שהן במעמד 4, 5 ו-6 אבל הן המעטות – זה רשויות של מה שאנחנו קוראים לו ערי פיתוח – מושג שאני מאוד לא אוהב – והרשויות החרדיות, שגם הן במעמד הסוציו-אקונומי הנמוך ביותר.

מרדכי כהן: אלה הרשויות שנהנו מן המסגרת הזאת.

משה גפני: בני ברק גם במעמד סוציו-אקונומי נמוך?

מרדכי כהן: כן, גם היא.

ינון אזולאי: כלומר לא הסתכלתם פר שכונה אלא פר רשות.

מרדכי כהן: לפי רשות מקומית.

מרדכי כהן: הפרמטרים היו לא פר שכונה, הם היו פר רשות מקומית, על פי המעמד הסוציו-אקונומי, כפי שאמרתי, מספר המובטלים וכולי.

מרדכי כהן: בנוסף לזה הבנו שבתקופת הקורונה הרשויות נדרשות להתמודד עם הוצאת כספים, כמו לרכוש ציוד למתנדבים ולפעילים, כמו לספק מזון ועוד מיליון ואחד דברים.

מרדכי כהן: גם פה יצרנו מסגרת מהירה מאוד, סיוע לרשויות – פה זה לא גורף, זה לא על פי מעמד סוציו-אקונומי, זה רק רשויות שהיה בהן סגר, בין אם הוא שכונתי ובין אם חל על כלל הישוב.

מרדכי כהן: מן התקציב הזה נהנו כמובן רשויות שסבלו בעיקר: בני ברק, אלעד, בית שמש, שם היו האירועים הקשים לצערנו הרב בגל הראשון, וכמובן הרשויות הערביות, שהממשלה החליטה שבתקופת הרמדאן היא מטילה סגר עליהן.

מרדכי כהן: אני אומר "רשויות" למרות שיש מוסלמים שחיים בישובים מעורבים אבל הם לא נהנו מן הסיוע הזה.

מרדכי כהן: מבחינה משפטית, לאור המגבלות שהיו, זה היה מיועד פר רשות.

מרדכי כהן: גם במסגרת הזאת נתנו חבילה של סיוע על פי מספר פרמטרים, חמישה קריטריונים שקבענו.

מרדכי כהן: זה הגיע לעשרות מיליוני שקלים.

מרדכי כהן: קבענו כללים עם משרד האוצר.

משה גפני: זה מהתקציב שלכם?

מרדכי כהן: זה תקציב תוספתי שקיבלנו מן האוצר, ייעודי לפעולה הזאת.

מרדכי כהן: כל מה שאמרתי עכשיו, ה-2.8 - - -

משה גפני: הם צריכים לחזור בתשובה.

משה גפני: .. כל הכבוד.

משה גפני: אני חושב שזה פעולה חשובה.

איתי טמקין: פעם ראשונה שאני שומע כך בוועדת הכספים.

מרדכי כהן: כשיש ביקורת מעבירים ביקורת.

מרדכי כהן: במקרה הזה היה שיתוף פעולה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מחפשים.

מרדכי כהן: הייתה מסגרת כזאת.

מרדכי כהן: אני מזכיר לכולם ששר הפנים לקח על עצמו את התכלול של החברה החרדית והערבית ומתוקף זה אנחנו פעלנו, כי זה לא אופייני למשרד הפנים, אנחנו לא עוסקים בנושאים האלה.

מרדכי כהן: אבל היות והוא לקח על עצמו משימה כבדה מאוד, מתוקף זה נדרשנו לייצר פתרונות לחברה הערבית והחרדית.

עאידה תומא סלימאן: זה מעיד עד כמה הסנכרון חשוב.

מרדכי כהן: רק שהמדיניות של השר הייתה לא לראות רק את החברה החרדית והערבית אלא בכלל אוכלוסייה מוחלשת בישראל, וזו הייתה התוצאה.

מרדכי כהן: פעולה נוספת שעשינו – ואני לא יודע מה יקרה בימים הקרובים – רשויות החוף, אתה מכיר את זה היטב, פנו אלינו ואמרו: חברים, אתם מטורפים, אתם מטילים עלינו תו סגול של חוף, שהמשמעות היא הוצאות מטורפות על ניקיון ופקחים.

מרדכי כהן: מי יעמוד בזה?

מרדכי כהן: זה לא התושבים שלנו, כולם באים לחופי ישראל, אז אנחנו נספוג את כל העלויות המטורפות האלה?

מרדכי כהן: גם בזה משרד האוצר העמיד לנו תקציב תוספתי וקבענו קריטריונים.

מרדכי כהן: זה חודש בחודשו.

מרדכי כהן: זה מיליוני שקלים, בכל חודש תוספת של 5.3 מיליון שקלים לאותן רשויות חוף, לסייע להן בתחזוקת החופים.

מרדכי כהן: אני אומר דבר ברור מאוד: אנחנו לא משרד הבריאות.

מרדכי כהן: אנחנו ייצרנו את הקריטריונים ואת התקצוב.

מרדכי כהן: מה שקורה בחופים היום הוא אירוע מאוד מאוד לא פשוט.

אוריאל בוסו: לפי הצילומים החופים מתנהלים כבשגרה, לא ראינו משהו מיוחד.

אוריאל בוסו: גם אין שם די אכיפה.

מרדכי כהן: בואו נעשה אבחנה בין התפקיד של משרד הפנים לסייע.

משה גפני: חבר הכנסת בוסו אומר: לא ראיתי, וגם אף אחד מאיתנו לא ראה שבחופים האלה – מילא אתה מדבר על ארנונה, על מה שקורה בעסקים ומה שקורה במגורים, אבל לא ראו בחופים משהו, לצערנו הרב החופים פעלו כרגיל.

עאידה תומא סלימאן: אני באה מעכו, ובעכו כן שומרים על אכיפה עם פקחים ומשטרה.

משה גפני: אבל מה שאנחנו רואים במרכז הארץ זה לא.

אופיר כץ: הוא אומר שגם לגבי הקפסולות.

מרדכי כהן: אני מציע לכם לא להיות גורפים.

מרדכי כהן: ישנם מקומות, לצערי הרב.

מרדכי כהן: נאמר כך: במרכז הארץ יש פחות הקפדה, ודווקא בפריפריה, ככל שתלכו גם למועצות האזוריות בפריפריה וגם לעיריות תראו שיש הקפדה גבוהה יותר.

מרדכי כהן: בנהרייה, בעכו, במועצות האזוריות מטה אשר וחוף אשקלון תראו פקחים וסימונים.

מרדכי כהן: בסופי השבוע זה יותר מסובך.

מרדכי כהן: אבל ככל שמתרחקים לפריפריה, כולל לכנרת, תראו יותר הקפדה.

מרדכי כהן: במרכז יש פחות הקפדה.

מרדכי כהן: זה מסגרת נוספת.

מרדכי כהן: לאור זה שהממשלה החליטה להגביר את הפיקוח – דיברתם על זה לפני רגע – על עטיית מסכה והתקהלויות, משרד הפנים העמיד תקציב לרשויות המקומיות להכשרת פקחים, זה לא על חשבון הרשויות המקומיות.

מרדכי כהן: אנחנו מתקצבים את הכשרת הפקחים כדי שתהיה להם אפשרות, לאור אותה חקיקה שדיברת עליה לפני רגע.

מרדכי כהן: אלה פחות או יותר המסגרות.

מרדכי כהן: מה הציפייה שלנו?

מרדכי כהן: הציפייה שלנו היא שתהיה פעימה נוספת שתסייע לסקטור העסקי באמצעות הנחות ופטורים בארנונה.

מרדכי כהן: אני לא אומר שזה יהיה אחד לאחד באותו היקף.

מרדכי כהן: צריך להפיק לקחים.

מרדכי כהן: הציפייה שלנו היא שלא תהיה פגיעה ברשויות המקומיות בתקציב 2020.

מרדכי כהן: צריך לזכור שהולך להיות דיון על תקציב 2020, ואם יש למישהו מחשבה שיהיו קיצוצים ביחס ל-2019 אז לא עשינו כלום.

מרדכי כהן: מצד אחד באנו לסייע לרשויות המקומיות, ומצד שני נפגע במסגרות שהן תקציבים לשוטף ולשירותים בשנה הכי קשה.

מרדכי כהן: את המסגרות הגדולות סיימנו, כולם יודעים, מענק איזון הוא בגובה של 2019 ומסגרות נוספות אחרות, אבל עדיין יש לנו תקציבים שלא סוכמו כי אנחנו בתקציב המשכי.

מרדכי כהן: לא יעלה על הדעת שמישהו יחשוב – ופה אני כן מפנה את זה למשרד האוצר, הם היו שותפים לנו בכל המהלכים האלה – אבל לא יעלה על הדעת שיהיה קיצוץ לרשויות המקומיות, שמי הן בעיקר?

מרדכי כהן: אלה בעיקר אותן 200 רשויות שנסמכות על תקציבי מדינה.

מרדכי כהן: אי אפשר ביד אחת לסייע להן וביד שנייה לקצץ להן.

מרדכי כהן: הן לא יעמדו במשימה.

אופיר כץ: אתה אומר את זה כי אתה מבין שזה הולך לשם?

מרדכי כהן: אני מסתכל על הדברים בצורה פשוטה מאוד: כל עוד אין הסכם פנים–אוצר שמראה שהמסגרות של תקציב 2019 הן אחת לאחת כמו בתקציב 2020 אז אני מודאג, מאוד פשוט.

אופיר כץ: יש לי שאלה: אותן שכונות שנעשה בהן סגר, הרשויות קיבלו עזרה.

אופיר כץ: מה לגבי אותם עסקים שנמצאים בתוך סגר, והם בעצם יכולים לעבוד אבל בגלל הסגר אין קליינטים?

אופיר כץ: האם בעלי העסקים האלה כן קיבלו איזו עזרה?

מרדכי כהן: אמרתי: היתרונות והחסרונות של הכלי הזה שנקרא ארנונה, זה כלי שלא מתכתב עם רמת הדיוק של האם העסק פתח, מה רמת המחזור שלו, מה קרה בחודש שעבר.

מרדכי כהן: הפשטות של הכלי הזה היא היתרון שלו.

מרדכי כהן: הוא פשוט לפי סיווגים מסוימים קבע: העסק הזה והזה, היות והוא משתייך לסיווג הזה והזה מבחינת ארנונה, מקבל שלושה חודשים.

מרדכי כהן: אלא אם כן התקש"חים של המדינה - - -

אופיר כץ: אבל ההנחה בארנונה הייתה כללית, זה לא קשור לסגר.

אופיר כץ: אני שואל לגבי ערים שבהן היה סגר.

אופיר כץ: פנה אליי למשל בחור מאשדוד שהחנות שלו היא בתוך מקום שבו עשו סגר ולא נכנסים אליו לקוחות.

מרדכי כהן: אני עונה לך.

מרדכי כהן: אני משכלל את מה שאתה אומר.

מרדכי כהן: זה לא רק לעניין הסגר.

מרדכי כהן: הדיון שצריך להתקיים עם משרד האוצר, וועדת הכספים צריכה ללוות אותו, הוא איך בסיבוב השני נתייחס אל מה שאתה אומר וגם נכוון לעסקים שהפגיעה בהם היא כזאת מכיוון שאין להם ברירה, בין אם זה סגר ובין אם זה אילוצים אחרים, הם פשוט לא פעילים ונגרם להם נזק גדול מאוד.

מרדכי כהן: זה הפקת לקחים שנצטרך לעשות לגבי הסיבוב הבא, אבל צריכה להיות קודם כול אמירה שיש סיבוב נוסף ויש מסגרת.

אופיר כץ: הם נפגעו כבר בסיבוב השני, לא בסיבוב הראשון, בסגר האחרון שנעשה באשדוד.

אופיר כץ: עכשיו הם במצוקה.

מרדכי כהן: מבחינתי הסבב הבא זה רגע אחרי שנגמרו השלושה חודשים של הסבב הקודם.

מרדכי כהן: אנחנו שיפינו על שלושה חודשים בלבד, זה היה השיפוי, והוא תם, הוא נגמר.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה היא שאנחנו עדיין דנים בשיפוי על הגל הראשון.

משה גפני: תיכף החברים ישאלו ואני אאפשר לדבר.

משה גפני: קודם כול אני מבקש לתת את רשות הדיבור לחיים ביבס, יושב-ראש מרכז השלטון המקומי.

משה גפני: למה בזום?

משה גפני: למה לא פה?

חיים ביבס: שלום.

חיים ביבס: מה שלומך?

משה גפני: בסדר, ברוך השם.

משה גפני: שאלתי למה אתה לא פה, למה בזום.

חיים ביבס: למה בזום?

חיים ביבס: כי אני בישיבות פה בעיר.

חיים ביבס: עוד מעט אני עולה למשרדי הממשלה.

חיים ביבס: פרט לכך אנחנו מעדיפים שכל הישיבות יהיו בזום.

חיים ביבס: בכל ישיבה שאנחנו מגיעים אליה אנחנו בסיכון להיכנס לבידוד ל-14 ימים.

חיים ביבס: היינו בישיבה במשרד הפנים – נכנסנו כל ראשי השלטון המקומי והאוצר שקשורים לשלטון המקומי לבידוד של 14 ימים.

חיים ביבס: אנחנו מעדיפים לעבוד מרחוק.

משה גפני: בסדר, אבל אני לא אוהב את זה, אני אוהב יותר פנים אל פנים, אבל בסדר.

משה גפני: חיים ביבס, בבקשה.

חיים ביבס: לגבי מצבן של הרשויות המקומיות והתושבים שבהן נקבעו גם סגר או הגבלות תנועה וגם בכלל – ראשית, אני רוצה לומר באשר לארנונה לעסקים, השלטון המקומי עמד מהרגע הראשון על כך שההנחה תהיה לשלושה חודשים מלאים ורצופים, לא 25% שנתי כפי שחלק מן היועצים רצו.

חיים ביבס: אני שמח על כך שבסוף כל הרשויות החליטו לתת שלושה חודשים מלאים ולא 25% שנתי והייתה אפשרות להעביר החלטת מועצת עיר לעשות את זה שנתי.

חיים ביבס: השלטון המקומי בנושא הזה תרם 290 מיליון שקל: 140 מיליון שקל מתוך הכיס שלו ועוד כ-150 מיליון שקל מהכיס שלו דרך הקרן לניקיון, שסגרנו את זה עם השר להגנת הסביבה.

חיים ביבס: הוצאנו בסך הכול כ-290 מיליון שקל כדי להביא את ההנחה הזאת לעסקים.

חיים ביבס: צריך להבין, גם רשויות משלמות במקרה הטוב בין 5%–10%, הרשויות הגדולות והבינוניות, או הרשויות נטולות המענק.

חיים ביבס: 197 הרשויות בעלות המענק בעצם מקבלות 100% מענק.

חיים ביבס: צריך לומר שיש עדיין פערים בין הארנונה האמיתית שהיינו צריכים לקבל לבין מה שנתקבל, ויחד עם זאת אנחנו בתוך התהליך הזה, כבר שנה וחצי מתחת לאלונקה ומחכים שממשלת ישראל תיכנס מתחת לאלונקה ותעביר את תקציב 2020 מידית.

חיים ביבס: לכן השלטון המקומי תומך בהעברת תקציב 2020 משום שאין בו קיצוצים, ובלאו הכי בתקציב 2021 אנחנו מתכוונים להילחם מלחמת עולם עם הממשלה ועם כל מי שצריך כדי לא להביא את כל הקיצוצים על הראש שלנו.

חיים ביבס: בסוף לשלטון המקומי יש את ראשי הרשויות, ואנחנו בסוף האבא והאימא של התושבים כדי להילחם על כל דבר שמשרדי הממשלה ינסו בסופו של דבר להשית על כולנו, כמו שהם השיתו בנושא הזה.

חיים ביבס: אני יכול לומר לזכות האוצר - - -

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: אגיד לך מה חשוב לנו לדעת.

משה גפני: אתה יושב ראש מרכז השלטון המקומי.

משה גפני: זה שאתם עשיתם – יישר כוח, הכול בסדר.

משה גפני: אנחנו בוועדת הכספים הולכים עכשיו לתקופה לא פשוטה, אנחנו הולכים לתקציב, אנחנו הולכים לסגר שיהיה בכמה מקומות בגלל העלייה בתחלואה ושכונות שעומדות להיסגר, מקומות שאנחנו אפילו לא יודעים איפה זה יכול לקרות.

משה גפני: זה יכול לפגוע ברשויות חלשות, זה יכול לפגוע גם ברשויות חזקות.

משה גפני: מה אתם מצפים מאיתנו שאנחנו נעשה על מנת שאתם תוכלו לעמוד על הרגליים?

משה גפני: זה נושא הדיון.

משה גפני: מה אתם חושבים שאנחנו צריכים לעשות, ומה אתם גם צריכים לעשות?

חיים ביבס: נגעת בנקודה המדויקת.

חיים ביבס: היום כאשר אני מסתכל על כלל הרשויות אני רואה את השחיקה הגדולה.

חיים ביבס: יש הרבה רשויות – תבדוק אותי בעוד כמה חודשים, לקראת סוף השנה, אתה תראה שהרבה מאוד רשויות ייכנסו תחת הקטגוריה של רשויות שצריכות סיוע ועזרה.

חיים ביבס: הכי קל היה בשנה וחצי האחרונות, בעיקר בתקופת הקורונה, להעמיס את זה עלינו.

חיים ביבס: היום אנחנו בשלב שבו אנחנו לא יכולים יותר לעמוד בזה, ולכן אנחנו צריכים כמה דברים.

חיים ביבס: ראשית, סיוע ועזרה של הממשלה.

חיים ביבס: עזרנו לרשויות חלשות, עזרנו לכל הרשויות.

חיים ביבס: היום צריך לדבר רוחבית באופן מהותי ומשמעותי.

חיים ביבס: זה צעד אחד.

חיים ביבס: צעד שני, לא פחות חשוב, להמשיך את הסיוע.

חיים ביבס: נתנו 200 מיליון שקל לרשויות המוחלשות באשכולות 1–4 בהסכם שנעשה עם האוצר ועם שר הפנים.

חיים ביבס: על זה עוד 150 מיליון שקל הבאנו מהפיס לדברים האלה.

חיים ביבס: הגיע הזמן שגם יהיו פה תקציבים ומשאבים שהמדינה תעמיד לצורך הדבר הזה כדי שאותן רשויות יוכלו להחזיק מעמד.

משה גפני: ה-200 מיליון שקל זה מה שמרדכי כהן המנכ"ל דיבר עליו?

חיים ביבס: כן.

חיים ביבס: ו-150 מיליון שהבאנו ממפעל הפיס כדי לתת מידית.

חיים ביבס: לא חיכינו שממשלת ישראל תעביר החלטה, עד שזה יעבור בצינורות הבירוקרטיים זה לוקח הרבה זמן.

חיים ביבס: אנחנו העברנו מידית כדי לתמוך ברשויות האלה ולעזור להן.

חיים ביבס: אני חושב שהגיע הזמן, כמה שיותר מהר, לקצר את ההליכים הבירוקרטיים הגדולים המשמעותיים ולהעביר כסף.

חיים ביבס: שמעתי את חברת הכנסת מיכל שיר שדיברה על נהרייה, על 11 מיליון שקל.

חיים ביבס: אדוני היושב-ראש, צריך לייצר תהליך של מעבר כספי מידי ישיר, בלי צינורות נוספים.

חיים ביבס: הרשויות צריכות את הכסף היום, לא דרך בירוקרט כזה או אחר, אלא הכסף צריך לעבור היום.

חיים ביבס: הם לא מבינים שבסופו של דבר כסף שמתעכב מייצר עוד ועוד חוב, כי הוא לא עובר והרשויות צוברות לעצמן חובות וריביות.

חיים ביבס: בתוך התהליך הזה מישהו שם התבלבל.

חיים ביבס: מייצרים איזשהו מנוף.

חיים ביבס: זה לא הזמן לייצר מנוף פוליטי או שום דבר כנגד רשויות המקומיות, אלא להעביר ישירות את הכסף כמה שיותר מהר.

חיים ביבס: ככל שהוא יעבור יותר מהר נוכל לשחרר יותר מהר וללכת בדרך.

מיכל שיר סגמן: מחודש מרץ אנחנו צועקים את זה.

חיים ביבס: דבר שלישי, דיבר איתי איתי טמקין לגבי נושא הארנונה לעסקים שלא הצליחו לפתוח את עצמם, או למשל אולמות שנמצאים, מה שנקרא, על הבנקט.

חיים ביבס: אנחנו נשב ביחד עם האוצר, ביום רביעי יש לי ישיבה גדולה איתם, גם על חוק ההסדרים וגם על זה, כדי לייצר פתרון.

חיים ביבס: הפעם הם צריכים להבין, גם אנחנו נמצאים במצב שהשחיקה גדולה והשיפוי יצטרך להיות מלא, או דרכנו או, אם אתה שואל אותי, הכי טוב היה להעביר ישירות את הכסף לעסקים, לא דרך משרד כזה או אחר, שלא יתעכב.

חיים ביבס: אלה הדברים המרכזיים.

חיים ביבס: דבר נוסף, אני אומר אותו כאן: אסור שהיד תהיה קלה על הסגר.

חיים ביבס: אנחנו רואים היום את הפיזור המשמעותי של הנגיף.

חיים ביבס: יש לכך משמעויות כלכליות נרחבות על הרשויות האלה.

חיים ביבס: זאת הסיבה שהשלטון המקומי הצטרף לעתירה של עיריית אלעד כנגד הסגר הזה.

חיים ביבס: צריך לבוא ולהתייעץ.

חיים ביבס: היחידים שיודעים ומבינים ועם רגליים על הקרקע הם ראשי רשויות והרשויות עצמן.

חיים ביבס: אמרתי בתחילת האירוע הקודם במל"ל ואני אומר גם היום: צריך להעביר לאלתר את האירוע לפיקוד העורף עם הרשויות המקומיות.

חיים ביבס: אנחנו יודעים לנהל את זה הכי טוב.

חיים ביבס: שתהיה רק רגולציה של משרד הבריאות ואנחנו נוביל את המערכת.

חיים ביבס: אחרת, אנחנו נמצאים פה בבלבול אחד גדול, אף אחד לא יודע מה הכללים וכולם עסוקים רק בחלקת אלוהים הקטנה שלהם, בלי להבין שצריך לנהל את האירוע.

חיים ביבס: חייבים לנהל אותו והשלטון המקומי הוא הזרוע.

אופיר כץ: לא מתייעצים עם ראשי רשויות מקומיות כשמטילים סגר?

משה גפני: זה התייעצות אבל אין לה משקל.

משה גפני: אם הבנתי אותו נכון, הוא אומר שאת האירוע הזה צריך להעביר לפיקוד העורף עם ראשי הרשויות.

משה גפני: ראשי הרשויות יודעים בדיוק, מכירים את האנשים, מכירים את השכונות.

משה גפני: זה היה צריך להיות גם בגל הראשון.

משה גפני: אני מסכים לזה, אני חושב שזה נכון.

משה גפני: היה צריך לתכלל את זה באופן כזה שפיקוד העורף יהיה בעניין ביחד עם הרשויות המקומיות.

משה גפני: הרשויות המקומיות מכירות את התושבים, יודעות מה זה כשבבניין מסוים יש מישהו שנדבק בקורונה, יודעות את המשמעות.

משה גפני: זה לא ארצי.

משה גפני: אני מסכים.

משה גפני: אני גם אציע את זה לראש הממשלה.

משה גפני: אני חושב שזה נכון.

חיים ביבס: אדוני היושב-ראש, רק דוגמה אחת שבה צריך את הסיוע ואת העזרה שלכם.

חיים ביבס: אנחנו בגל שני והתחלואה עולה.

חיים ביבס: בזמנו היה לנו ויכוח גדול עם משרד הבריאות.

חיים ביבס: בסוף השר הקודם אישר להעביר את נתוני החולים לרשויות אך משרד המשפטים עצר את זה.

חיים ביבס: בנינו דשוורדים שלמים של מעקב, עם רפא"ל, עם פקע"ר, עם "8200", עם כולם.

חיים ביבס: בסוף אין אחד שיודע לנהל את זה טוב יותר – כפי שאמרת, אנחנו מכירים כל אחד, איפה הוא גר, מי מסביבו, כך אנחנו יודעים כמה שיותר מהר, לא לחכות לחקירות שיגיעו בעוד שבוע ואז נימצא במכפלה של נדבקים.

חיים ביבס: צריך את הסיוע ואת העזרה גם בנושא הזה.

משה גפני: היום מעבירים לאיזה מקום בארץ מידע שאתה היית במקום זה וזה בשעה זאת וזאת ועמדת ליד חולה קורונה.

משה גפני: אם זה היה ברשויות המקומיות זה לא היה קורה.

משה גפני: הכול הופך להיות בלתי נסבל.

משה גפני: אבל אני אציע את זה לראש הממשלה.

משה גפני: אני חושב שזה נכון, האמירה הזאת נכונה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה.

משה גפני: רגע, ראש עיריית אשדוד נמצא בזום?

משה גפני: בסדר.

ינון אזולאי: קודם כול, ברוך הבא לראש עיריית אשדוד, העיר שממנה אני מגיע.

משה גפני: תעשה לי טובה, אל תדבר עליו יותר מדי, הוא יעלה לך את הארנונה.

משה גפני: ..

ינון אזולאי: בסדר, אנחנו בסגר, הוא יוריד לנו משהו.

ינון אזולאי: ..

ינון אזולאי: קודם כול, אני חייב להגיד שהמנגנון שהיה הכי יעיל, ללא בירוקרטיה, הוא המנגנון שמשרד הפנים עבד עליו בנושא הארנונה.

ינון אזולאי: באמת עשו הכול על מנת שירגישו את זה באופן מידי, וחשוב שזה יחזור על עצמו עכשיו.

ינון אזולאי: גביית הארנונה מעסקים לא יכולה להמשיך, במיוחד בערים של סגר.

ינון אזולאי: אופיר כץ אמר קודם לגבי אותו אחד שפנה אליו מאשדוד, אני לא יודע אם אנחנו מדברים על אותו אחד אבל יש כמה כאלה.

אופיר כץ: כל החנויות שבתוך הסגר.

ינון אזולאי: הבעיה שם היא שלא נותנים להם לפתוח את החנויות, מצד אחד, ומצד שני הם ממשיכים לשלם את הארנונה, את השכירות.

ינון אזולאי: זה לא שאדם פותח חנות ולא מצליח למכור.

ינון אזולאי: עזוב, זה שפותח ולא מוכר זה עוד עניין.

ינון אזולאי: אבל מדובר על מי שלא פותח.

ינון אזולאי: הפתרון צריך להיות באופן מידי על אותם אלה שיש עליהם את הסגר.

ינון אזולאי: אם הערים חלשות או חזקות זה לא משנה, אותו בעל עסק הוא כרגע במצב חלש וצריך לעזור לו ולתת לו פתרון מידי, והאוצר צריך לתת לו את זה.

אופיר כץ: אולי נפנה את זה למשרד האוצר, אם יש התייחסות לאותם עסקים שנפגעים מן הסגר.

משה גפני: זה לא משרד האוצר.

משה גפני: זה משרד הפנים.

משה גפני: משרד האוצר צריך לשפות את משרד הפנים.

אופיר כץ: האם יש טיפול באותם עסקים?

משה גפני: איתי טמקין, אם יבוא משרד הפנים ויגיד את מה שהעלה עכשיו חבר הכנסת ינון אזולאי.

משה גפני: הוא אומר: אני נדרשתי לא לפתוח את העסק שלי.

משה גפני: ומשרד הפנים יקבל החלטה.

משה גפני: אני דווקא רואה שהם יעילים, הם עושים עבודה.

אופיר כץ: לא רק לא לפתוח.

אופיר כץ: במצב של סגר יש כאלה שנותנים להם לפתוח אבל אף אחד לא יכול להיכנס לחנות.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אני מדבר על מה שאמרת, כל הדברים האלה.

משה גפני: יבוא משרד הפנים ויגיד: אני חייב לשפות את האנשים האלה, אי אפשר להשאיר אותם כך מתמוטטים כלכלית.

משה גפני: אתם תשפו את זה?

איתי טמקין: אני לא בטוח.

משה גפני: אז תענה אחר כך, אני רוצה תשובה על זה, זה נושא חשוב מאוד.

ינון אזולאי: דבר נוסף, בגל הקודם – אגב, אני חושב שזה אותו גל, רק גל שהולך ומתעצם – היה פינוי למלוניות.

ינון אזולאי: משרד הפנים לקח את זה על עצמו, השר אריה דרעי, ובאמת טיפל ברשויות הערביות וברשויות החרדיות.

ינון אזולאי: אמר מרדכי כהן: לא רק בזה הוא טיפל, הוא גם התרחב למעלה מכך.

ינון אזולאי: השאלה מה קורה היום בעניין הזה.

ינון אזולאי: האם יש מי שמטפל בזה?

ינון אזולאי: אנחנו שומעים שהנושא צולע.

ינון אזולאי: אני חייב להגיד שאני משתתף במה שאתה אומר, אני מסכים איתך, שאסור שתהיה פגיעה בתקציב 2020.

ינון אזולאי: אנחנו פה צריכים לעמוד על זה כי לא יכול להיות שיתנו לרשויות מצד אחד מתנה, שזה לא בדיוק מתנה, ומצד שני יכו בהם יותר חזק.

ינון אזולאי: אסור שתהיה פגיעה בתקציב הרשויות המקומיות.

ינון אזולאי: גם משרד האוצר צריך להבין את זה ולעשות הכול שלא ייפגע תקציבן.

ינון אזולאי: אנחנו נמצאים רגע לפני התקציב, צריך כבר לשבת איתם ולסגור איתם את הדברים האלה.

ינון אזולאי: באתי ממשרד הפנים ואני יודע מה זה ואני יודע את הלחץ שנמצאים בו מול הרשויות.

ינון אזולאי: אסור לפגוע בשום רשות, זה תקציב שאמור להיות.

ינון אזולאי: זה העורף שלנו, ראשי הרשויות נמצאים במצב שהם לא יודעים איך זה ייגמר ולכן חייבים לעשות הכול כדי שהתקציב הזה לא ייפגע.

ינון אזולאי: לסיום, אני רוצה לשבח ולתת לכם דוגמה מן העיר שממנה אני בא, אשדוד.

ינון אזולאי: באשדוד יש מנהלי רבעים.

ינון אזולאי: מנהלי הרבעים היו זמינים, נמצאו בכל רגע, חילקו מסכות לאנשים, שמעו אותם, עברו ביניהם, נתנו להם הסברה נכונה, העירייה הוציאה הסברה, העירייה עברה.

ינון אזולאי: לפני שמכים הם מסבירים.

ינון אזולאי: אני חייב להגיד לכם, זה דוגמה לכל הערים.

ינון אזולאי: נכון שאני בא משם, אבל אני גם בא מעכו.

ינון אזולאי: גם בעכו אנחנו שומעים שיש דברים טובים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ד"ר לסרי, ראש עיריית אשדוד, בבקשה.

יחיאל לסרי: שלום לכולם ותודה על ההזדמנות להופיע בפניכם.

יחיאל לסרי: אחרי המילים החמות של ינון אזולאי, מה נשאר לי להגיד?

יחיאל לסרי: בעניין הדיון עצמו, מוטי כהן וחיים ביבס תיארו באופן מקיף את הבעיות של הרשויות המקומיות באשר לקורונה.

יחיאל לסרי: אני יכול לדבר קצת יותר קונקרטית על אשדוד.

יחיאל לסרי: אשדוד היא עיר עם 254,000 תושבים.

יחיאל לסרי: את הגל הראשון עברנו בשלום.

משה גפני: ד"ר לסרי, הישיבה לא נועדה לשבח את עיריית אשדוד.

משה גפני: לא מפריע לי שזה נעשה, זה בסדר, אבל אשדוד היא דוגמה לעיר גדולה, שחלק מן העיר נמצא בסגר או בהגבלות תנועה והאנשים סובלים.

משה גפני: זאת אומרת, גם העירייה יכולה לסבול וגם האנשים, התושבים.

משה גפני: זה מה שעלה קודם.

משה גפני: האם אתה יכול להשכיל אותנו ולומר מה לפי דעתך המדינה צריכה לעשות?

משה גפני: מה אנחנו צריכים לעשות?

משה גפני: זה הנושא.

משה גפני: בבקשה.

יחיאל לסרי: אני רוצה לדבר יותר על התושבים ופחות על העירייה.

יחיאל לסרי: התושבים ברבעים שנמצאים בסגר, שלושה רבעים, רוב האוכלוסייה חרדית, אנשים בלי רזרבות, עם עסקים קטנים, עם מצוקות יום-יומיות קשות, פשוטות, של פרנסה.

יחיאל לסרי: אני מדבר על מאות פניות למוקד העירוני בבקשות לסייע בסלי מזון – זו דוגמה קטנה על איך סגר, הגבלות, השבתה של מערכת חינוך, כל זה משפיע באופן ישיר על התושבים עצמם, וכמובן על הקופה של הרשות, גם בטווח הקצר וגם בטווח הארוך.

יחיאל לסרי: ההערכה של הגזברות שלנו ב-2020 היא על גירעון של בין 40–80 מיליון שקלים.

יחיאל לסרי: אני יכול לפרט בדיוק את המקורות אבל רק להתחבר אל מה שאמרו מרדכי כהן וחיים ביבס, השיפוי לארנונה לעסקים לרשויות האיתנות – ואשדוד היא עיר איתנה, למרות שאנחנו באשכול סוציו-אקונומי 5 – הוא לא מלא ולנו זה עולה 10 מיליון שקלים לאותם שלושה חודשים שבהם העסקים שופו.

יחיאל לסרי: אם לוקחים את חודש יוני, אנחנו כבר בגירעון של בין 5%–7% פחות גבייה של ארנונה למגורים וגם לעסקים.

יחיאל לסרי: המשמעות היא של כמה עשרות מיליוני שקלים.

יחיאל לסרי: ההוצאות השוטפות על ניקיון, על סיוע לתושבים, על הסברה, על אכיפה קצת יותר מוגברת, קצת יותר נוכחות, הן הוצאות גדולות מאוד.

יחיאל לסרי: במסגרת כל התוכניות הכלכליות שנעשות עם הפנים למגזר העסקי צריך לזכור גם את הרשויות המקומיות, לזכור את המצוקה שלהן ואת החוסן גם לשלבים הבאים.

יחיאל לסרי: ניקח למשל את נושא החופים.

יחיאל לסרי: הקצו שם תקציב יפה מאוד, אבל אשדוד, בגלל שהיא עיר איתנה, עם שבעה חופים מוכרזים, עם עשרות אלפי אנשים שמבקרים במהלך השבוע, לא נכנסה לקריטריונים.

יחיאל לסרי: זה עומס נוסף שמוטל עלינו.

יחיאל לסרי: אם מסתכלים על התושבים עצמם, אשכול סוציו-אקונומי 5, על האבטלה בקרבם, אנחנו מניחים שהתרחיש של הפגיעה בתשלום הארנונה ילך ויחמיר.

יחיאל לסרי: בשלושה חודשים, הקל הבינוני והקשה: במינימום מדברים על סדר גודל גירעון של 100 מיליון שקלים לשנה–שנתיים הקרובות; בתרחיש הבינוני, כשיורדים רק ל-85% גבייה – 200 מיליון שקלים; ובתרחיש הקשה יותר – 300 מיליון שקלים.

יחיאל לסרי: זו תהיה מכה אנושה לעיר כמו אשדוד, שהרזרבות שלה לא גדולות.

יחיאל לסרי: מתוך תקציב רגיל של 1.8 מיליארד שקל, 1.5 מיליארד שקל הם קשיחים לחלוטין, אי אפשר לעשות איתם כלום.

יחיאל לסרי: יש לנו 30 מיליון שקל שהם גמישים לפעילויות.

יחיאל לסרי: אנחנו כבר השנה עם פחות 40 מיליון שקלים.

יחיאל לסרי: זה ממש בתמציתיות.

משה גפני: יפה דיברת, תודה רבה.

משה גפני: תיכף ננסה להתקדם עם העניין הזה.

משה גפני: אופיר כץ, רצית לשאול שאלה קצרה.

אופיר כץ: אדוני ראש העיר, קודם כול אני מסכים שאולי צריך לשקול בגל השני, מרדכי כהן, רשויות עם למ"ס 5 הן רשויות שאולי מוגדרות כך אבל אין להן עודף של תקציב שהן יכולות להוציא באמצע השנה גם לחופים, כפי שהוא אמר, גם לארנונה.

אופיר כץ: לרשויות בלמ"ס 5 אני חושב שהמעמסה כבדה מאוד עליהם.

אופיר כץ: צריך לשקול לתת יותר משקל ללמ"ס.

אופיר כץ: דבר שני, יחיאל לסרי, ברבעים שיש עליהם סגר, אתה יודע להגיד פחות או יותר כמה עסקים יש שם?

יחיאל לסרי: אין לי מספרים מדויקים.

יחיאל לסרי: מדובר על עשרות רבות, אם לא מאה או מאתיים עסקים לפחות.

יחיאל לסרי: רובם עסקים קטנים שקשורים לתושבי הרובע עצמם.

יחיאל לסרי: הם תושבים חרדים – זה מחזיק מכולת, השני חנות לדברי אלקטרוניקה וכן הלאה.

יחיאל לסרי: עכשיו הם באים בזעקה אלינו.

יחיאל לסרי: אגב, אני התנגדתי לסגר הזה.

יחיאל לסרי: אני חושב שאנחנו מוכיחים היום, עם התוצאות, נכון להיום, אתמול היו 40 חולים, היום יש 30 חולים חדשים באשדוד, כאשר היו לנו 70 חולים כשעשו את הסגר.

יחיאל לסרי: טענתי שלא עבר מספיק זמן, רק חמישה ימים מן ההגבלות, כדי לראות את התוצאות.

יחיאל לסרי: אם היו ממתינים עוד קצת זמן אפשר היה לראות שאפשר להמשיך עם המגבלות של סגירת מערכת החינוך ואיסור התקהלויות ולא לעשות סגר שממש ממיט מכה קשה על העסקים הקטנים האלה.

ינון אזולאי: משרד הבריאות טוען שהכול נעשה בתיאום מלא עם ראשי הרשויות, רק תדע.

ינון אזולאי: פניתי אליהם.

יחיאל לסרי: אני התנגדתי.

יחיאל לסרי: יש מכתב שלי שמופיע בפרוטוקול של ועדת השרים לאזורים מוגבלים בראשות ראש הממשלה, שבו מובעת ההתנגדות המפורשת שלי לסגר הזה.

אופיר כץ: המעורבות שעליה הם מדברים של ראשי הרשויות זה בעצם מכתב שהוא שולח אם הוא בעד או נגד?

משה גפני: זה לא בעד ונגד.

משה גפני: הם לא באמת עומדים בעניין הזה של התייעצויות עם ראשי הרשויות.

משה גפני: ראינו את זה בכמה מקומות.

משה גפני: זה לא בדיוק עובד.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: קטי שטרית, בבקשה.

משה גפני: אחרי כן ניר ברקת.

קטי קטרין שטרית: קודם כול, אני רוצה להצטרף לקריאה, שצריך להגדיל את הסמכויות של ראשי ערים.

קטי קטרין שטרית: לא רק את האחריות.

קטי קטרין שטרית: לפעמים אנחנו שוכחים ומתבלבלים – נותנים להם את האחריות ולא נותנים להם את הסמכות.

קטי קטרין שטרית: אפשר לסמוך, בעיקר כשאנחנו רואים ראש עיר כל כך מצליח ומאורגן, עם ניסיון לנהל את עירו כפי שמנהל ד"ר לסרי.

קטי קטרין שטרית: אני פשוט צפיתי בראש עיריית אשדוד יחיאל לסרי אז אני מדברת עליו, אבל אם היו ראשי ערים אחרים אני מתנצלת, כי הגעתי מוועדה אחרת.

קטי קטרין שטרית: אפשר לראות ניהול כל כך מאורגן, כל כך מסודר.

קטי קטרין שטרית: אנחנו רואים את זה גם בנתונים שהוא הציג כרגע, ואני בטוחה שהנתונים ילכו וישתפרו.

קטי קטרין שטרית: בעיקר בערים מעורבות, שיש בהן גם ציבור חרדי, גם ציבור חילוני, גם ציבור ערבי.

קטי קטרין שטרית: רואים פה ניהול מדהים של ראשי הערים.

קטי קטרין שטרית: צריך להעניק להם יותר סמכויות.

קטי קטרין שטרית: אני פונה אליך, מרדכי כהן: לא תמיד המצב הסוציו-אקונומי משקף באמת את העיר.

קטי קטרין שטרית: לפעמים זה עניין של תושבים.

קטי קטרין שטרית: הנוסחה ידועה, והנוסחה לא תמיד משקפת בדיוק.

קטי קטרין שטרית: כשאומר ראש עיר שיש לו חופי ים וצריך יותר אכיפה ויותר סיוע אז צריך לחרוג.

קטי קטרין שטרית: אנחנו נמצאים בהוראת שעה כרגע, אנחנו נמצאים במצב של מגפה.

קטי קטרין שטרית: לא כולם יודעים איך להתנהג איתו ולפעמים הוא משנה את פניו, ואנחנו רואים את זה בגל השני.

קטי קטרין שטרית: לפעמים צריך להיטיב עם ראשי ערים ולתת להם הרבה יותר תקציבים לצד האחריות שמטילים עליהם.

קטי קטרין שטרית: אני מגיעה מן העיר בית שמש עם שכונות חרדיות שיש בהן תחלואה גבוהה.

קטי קטרין שטרית: ראיתי את חוסר האונים של ראשת העיר עליזה בלוך, שפשוט הייתה צריכה לבקש על כל דבר אישור ועוד אישור ועוד אישור.

קטי קטרין שטרית: הזמן עובר, והזמן הוא קריטי למגפה הזאת.

קטי קטרין שטרית: ככל שעובר הזמן אתה רואה את הפגיעה בתושבים, אתה רואה את המצב.

קטי קטרין שטרית: אתם כמשרד הפנים צריכים לגשת לישיבת הממשלה ולבקש סמכויות נרחבות יותר לראשי הערים כדי לטפל בצד התקציבי.

קטי קטרין שטרית: כלומר זה לא רק סמכות אלא לתת גם תקציבים לעניין ולתגבר את האכיפה.

קטי קטרין שטרית: אני יודעת היטב כמה פקחים יש בכל עירייה.

קטי קטרין שטרית: להטיל עליהם את האחריות על מי שלא חובש מסכה – לא כל הזמן משטרת ישראל מסתובבת ברחוב.

קטי קטרין שטרית: אם תיתנו להם יותר אפשרויות לקלוט אנשים – יש הרבה סטודנטים, מובטלים, אנשים שיצאו לחל"ת.

קטי קטרין שטרית: שיעסיקו אותם לטווח זמן של תקופת הקורונה.

קטי קטרין שטרית: לתת להם סמכויות לצד תקציב, לתגבר את נושא האכיפה.

קטי קטרין שטרית: אני אומרת לך, זה ייטיב.

קטי קטרין שטרית: אני מסתובבת ברחוב, מוצאת את עצמי סופרת לכמה אנשים יש מסכה ולכמה אין מסכה, כי זה בוער בעצמותיי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת ניר ברקת, בבקשה, ואחריו חבר הכנסת חסיד.

ניר ברקת: אני רוצה להציע הצעה טובה גם לאוצר וגם לשלטון המקומי, וזה לא לעשות ביטול של ארנונה אלא שהמדינה תתחשבן ישירות עם אנשי העסקים, או לחליפין תתחשבן ישירות עם ראשי הערים בנפרד.

ניר ברקת: ממה נפשך?

ניר ברקת: אני טוען שהסיוע הישיר שנתנו או שצריכים לתת לאנשי העסקים, והרוב עוד לפנינו, הוא פי עשרה יותר מהיקפי הארנונה.

ניר ברקת: אם הוויתורים בארנונה הם 2.7 מיליארד שקל, אתם תראו, בסוף היום אנחנו ניתן למעלה מפי עשרה יותר כסף למגזר העסקי הפרטי.

ניר ברקת: עכשיו צריך להתחיל להתחשבן – כן קיבלת סיוע בארנונה, לא קיבלת סיוע בארנונה, כן נכון, לא נכון.

ניר ברקת: זה רק מסרבל את העסק.

ניר ברקת: בהתחשבנות המדינה צריכה לעזור לעסקים בסדר גודל גדול יותר.

משה גפני: איך?

ניר ברקת: באמצעות סיוע ישיר.

ניר ברקת: התחלנו, לפני שבועיים כבר נתנו 2 מיליארד שקל, הסיוע הישיר הראשון.

משה גפני: כלומר המדינה תבדוק אם מגיע לו פטור מארנונה?

ניר ברקת: המדינה משווה דוחות מע"מ ויודעת להגיד על כל עסק אם הוא פצוע קשה או לא פצוע קשה.

ניר ברקת: המדינה צריכה לעזור לעסקים הקטנים שלא יקרסו.

משה גפני: אני לא בטוח שהמדינה יכולה לעמוד בזה.

משה גפני: זה רעיון טוב.

ניר ברקת: היא יכולה בקלות לעמוד בזה.

מיכל שיר סגמן: כל מדינה מתוקנת נתנה פיצויים ישירים - - -

משה גפני: אבל הם נותנים באופן סיטונאי לכולם.

משה גפני: אני מקבל את זה, אני לא מתווכח, אני רק לא בטוח שאפשר.

ניר ברקת: למה אני אומר את זה?

ניר ברקת: כי אם אכן ראש הממשלה יקבל את העצה שלי ושל אחרים – הרי ברור שעד כה המדיניות של האוצר כשלה כישלון טוטלי בנושא של העסקים הקטנים וכלל העסקים, נתנה כסף למי שלא צריך ולא נותנת כסף למי שכן צריך, נתנה את זה דרך הבנקים ולא ישירות, הלוואות במקום מענקים.

ניר ברקת: ברגע שיהיה סדר בכל התהליכים הללו ונוכל לתת סיוע אמיתי וישיר לעסקים, אז אני טוען שכל הסרבול עם הארנונה הוא מיותר.

ניר ברקת: מה שכן צודקים ראשי הערים, שיש להם פגיעה קשה: חלק מן העסקים לא ישלמו ארנונה ויש להם ירידה בהכנסות גם משיקולים אחרים ומדברים אחרים.

ניר ברקת: צריך להתחשבן בנפרד עם ראשי ערים ובנפרד עם אנשי עסקים.

ניר ברקת: זה יפשט את ההתמודדות וייעל אותה.

ניר ברקת: מניסיוני כראש העיר ירושלים, זה מה שהייתי מציע לעשות: לבוא למשרד הפנים ולהראות איך מסייעים לערים, ולאחר מכן, ללא קשר, איך מסייעים לעסקים.

ניר ברקת: זו ההצעה שלי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: המטלות עליכם, מרדכי, תיכף נרצה לסכם אותן.

משה גפני: חבר הכנסת אליהו חסיד, בבקשה.

אליהו חסיד: שני נושאים שרציתי לדבר עליהם.

אליהו חסיד: הנושא הראשון, דיברו עליו פה קצת - - -

משה גפני: ברכות על הופעתך הראשונה בוועדת הכספים.

קריאה: ברוכים הבאים.

אליהו חסיד: תודה רבה לכולם.

אליהו חסיד: הנושא הראשון כבר דיברו עליו.

אליהו חסיד: האירוע הזה הוא מגה-אירוע, הקורונה היא דבר קשה של פעם במאה שנים.

אליהו חסיד: זה אירוע שבעצם לא מנוהל.

אליהו חסיד: לא שהוא מנוהל על ידי המדינה ולא על ידי הרשויות המקומיות.

אליהו חסיד: הוא לא מנוהל.

אליהו חסיד: עשו סגר, החליטו בשעה 12 בלילה או 9 בערב שעושים סגר באשדוד, למחרת בבוקר אנשים קמו מבלי לדעת, וחלק מן המגזרים שם לא רואים את המדיה, קמו לסגר בלי לדעת מה זה אומר, איך זה סגר.

אליהו חסיד: בקו הטלפון של משרד הבריאות היו צריכים לחכות לפחות שעה וחצי.

אליהו חסיד: בכל עירייה יושב-ראש העיר וממלא מקום או סגן של ראש העיר, שבנוי מן המגזרים שנמצאים בעיר הזאת.

אליהו חסיד: בעיר שנמצאים בה חרדים, ציבור כללי וציבור דתי, בעירייה יושבים נציגים של כל הציבורים, כאשר כל נציג ציבור מכיר את המגזר שלו, יודע איך לפנות, יודע איך לנהל.

אליהו חסיד: גם להגיד לאבא להשאיר בבית 12 ילדים בסגר – צריך מישהו מן המגזר שמבין מה עושים עם 12 ילדים, שמבין את המגזר, להגיד לו איך להישאר בסגר.

אליהו חסיד: כשיושב במשרד הבריאות בן אדם אחד שנותן את ההוראות לכל סוגי המקומות, כשיש את כל סוגי המגזרים, זה פשוט להתעלם מן השטח ולא להכיר את השטח.

אליהו חסיד: זה נקודה ראשונה.

אליהו חסיד: נקודה שנייה שרציתי להעלות, כל מה שאנחנו מכירים בפיצויים, בדמי אבטלה, בחל"ת, זה מ-30 ימים ומעלה.

אליהו חסיד: כשאנחנו אומרים לאזור שלם באשדוד שעליו להיות בסגר, בעצם אנחנו השארנו את האנשים בבית.

אליהו חסיד: בבניין אחד יש חולה אחד – השארנו בבית 12 דיירים בבניין.

אליהו חסיד: אנחנו צריכים לדאוג להם לדמי אבטלה, גם אם הסגר הוא לעשרה ימים או שבועיים.

אליהו חסיד: פה לא המקום לומר: מ-30 ימים ומעלה יש חל"ת.

אליהו חסיד: השארת אדם שבועיים בבית, אתה צריך לדאוג לו לחל"ת מן ההתחלה, צריך לדאוג גם למעסיק וגם לעובד.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עוד מישהו מחברי הכנסת רוצה להתייחס?

משה גפני: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

משה גפני: לפני שאנחנו מסכמים, יש עוד מישהו מן האורחים שרוצה להתייחס?

משה גפני: מנחם שפירא, סגן ראש עיריית בני ברק, ארצה אחרי כן שאתה תגיד לנו האם בני ברק היא עיר מצורעת שעושים עליה סגרים?

משה גפני: בגלל שאני גר שם ולא ראיתי.

משה גפני: ראיתי אנשים מקפידים על הכול.

משה גפני: למה היא מקבלת תדמית כזאת?

משה גפני: ארצה לשמוע ממך.

משה גפני: בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כאשר מדברים על הרשויות המקומיות בשעת הסגר, כפי שאמר קודמי הרב חסיד, יש בעצם שני חלקים.

יצחק פינדרוס: יש את החלק של העירייה שתתקשה, כי אנשים לא ישלמו ארנונה, גם אנשים פרטיים וגם עסקים, אין ספק, ומדינת ישראל תצטרך לתת את הדעת לעניין הזה, ומשרד הפנים יצטרך לתת את הדעת לעניין הזה.

יצחק פינדרוס: זה חלק אחד.

יצחק פינדרוס: יש פה חלק שהוא קריטי, ואת זה צריך לעשות משרד הפנים או מי שלא יהיה .

יצחק פינדרוס: כאשר מקבלים החלטה בוועדת השרים על סגר חייבים לבחון מה הן ההשלכות הכלכליות על האזור הזה, והן השלכות ישירות מול הרשויות המקומיות.

יצחק פינדרוס: הרשויות המקומיות צריכות לנהל את זה.

יצחק פינדרוס: אתה לא יכול לנהל מדינה שלמה ולבדוק ולבודד אזור.

יצחק פינדרוס: היחידים שיכולים לבודד אזור זה הרשויות המקומיות באמצעות משרד הפנים.

יצחק פינדרוס: לכן חלק מן ההחלטות שמתקבלות על סגר באזורים מסוימים, שזה גורם לסגירת עסקים, כפי שאמר אליהו חסיד, שזה גורם לאי כניסה ויציאה של אנשים מבחוץ וזה גם מקשה על עסקים ויש לזה השלכות על כל מיני דברים אחרים – החלטה כזאת חייבת לבוא עם בחינה של ההשלכות.

יצחק פינדרוס: כאשר אנחנו מגישים הצעת חוק בכנסת אומרים לנו: מה ההשלכות הכלכליות שלה?

יצחק פינדרוס: אני שואל: מה ההשלכה הכלכלית?

יצחק פינדרוס: סגרת רחוב – מה ההשלכות הכלכליות על הרשות המקומית ועל המקום?

יצחק פינדרוס: זה חייב להיות חלק בלתי נפרד מאותה החלטה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: סגן ראש עיריית בני ברק, מנחם שפירא, בבקשה.

משה גפני: אתה יכול לתאר לנו?

משה גפני: רק שנדע כולם, בני ברק היא עיר גדולה, עיר של 220,000 תושבים.

משה גפני: היא עיר שיש בה יותר עניים, יותר עשירים, יש בה הרבה עסקים.

משה גפני: היא נמצאת בצומת הדרכים של כביש גהה, שנוסעים משם לדרום ולצפון.

משה גפני: יש שם את מה שמוגדר ה-BBC, בנייני המשרדים הגבוהים.

משה גפני: כלומר זו עיר מודרנית עם כל מה שנלווה לזה.

משה גפני: למה מתנכלים לה?

משה גפני: בבקשה.

מנחם שפירא: אדוני היושב-ראש, דבר ראשון, תודה רבה על הדיון.

מנחם שפירא: עצם ההעלאה של הדברים תיתן ביטוי נכון למצב שקיים בשטח.

מנחם שפירא: מי שעוקב קצת אחרי מה שקורה בבני ברק יודע שהעיר בני ברק היא העיר המאורגנת והמוכנה ביותר לטיפול בקורונה.

מנחם שפירא: החמ"ל של עיריית בני ברק הוא החמ"ל הטוב ביותר שקיים היום מכל העיריות בארץ.

מנחם שפירא: אנחנו מקדימים את משרד הבריאות עשרה צעדים קדימה.

מנחם שפירא: מה שאנחנו מבקשים, אנחנו מתחננים בפני משרד הבריאות שייקח חלק בעניין.

מנחם שפירא: פיקוד העורף – רק היום עומדים 150 אנשים מוכנים לפינוי שפיקוד העורף עדיין לא מפנה אותם כי עדיין אין לו לאן, עדיין אין לו איך להסיע אותם, ואנחנו יודעים שיש בצנרת עוד הרבה כאלה.

מנחם שפירא: כאשר אנחנו מדברים על בעיית הקורונה, הבעיה הראשונה היא לבודד את החולים ולהשאיר את העיר נקייה מחולים.

מנחם שפירא: ברגע שמשאירים את העיר נקייה מחולים העיר יכולה לתפקד.

מנחם שפירא: בסך הכול בעיר כיום יש 550 חולים פעילים.

מנחם שפירא: ברגע שנוכל להוציא 50% מהם - - -

קטי קטרין שטרית: כמה תושבים?

מנחם שפירא: 207,000 תושבים.

מנחם שפירא: ועדיין מכתימים את כל העיר, כאילו על מי יודע מה מדובר, כאילו זו עיר מצורעת של אנשים שמסתובבים עם מחלות.

מנחם שפירא: וגם בחלק של 550 החולים האלה אנחנו מבקשים להוציא אותם למלונות על מנת לרוקן את העיר מן החולים, אבל פיקוד העורף אטי מאוד, עד שהוא סוגר את המלון, וגם כשהוא סוגר עדיין מחכים לפינוי מאות אנשים.

מנחם שפירא: ברגע שאנחנו מוציאים אותם מן העיר ומשאירים את העיר נקייה מחולים אין בעיה בעיר, אין צורך בסגר.

מנחם שפירא: מה יעזור סגר לעיר?

מנחם שפירא: זה לא עוזר בשום דבר להתמודד עם החולים, אין לזה שום משמעות מעבר להרס העסקים שגם כך קורסים.

משה גפני: ולקבל תדמית רעה.

קטי קטרין שטרית: גפני, חייבים במדינה שלנו לשנוא מישהו.

קטי קטרין שטרית: זה פשוט משהו שטבוע.

קטי קטרין שטרית: לכן לצורך העניין בנגיף הזה רוצים לשנוא את החרדים.

אליהו חסיד: אבל אין עכשיו בחירות.

אליהו חסיד: אנחנו כבר עברנו את זה בגל הראשון.

אליהו חסיד: עכשיו שזה ייפול על מישהו אחר.

קטי קטרין שטרית: הם למדו את כל הלקחים, הם יישמו את כל הלקחים.

קטי קטרין שטרית: במקום להגיד להם שאפו גדול על ההתנהלות שלהם אז ממשיכים לדבר על הרשות הפלסטינאית ולהראות תמונות של חרדים.

קטי קטרין שטרית: זה משהו שאני לא מבינה אותו, אם מישהו יכול להסביר לי אותו.

משה גפני: מנחם שפירא, מה אתה מציע?

מנחם שפירא: גם בנוגע לעסקים, בסוף היום כששיפו דרך הרשות, אם היו נכנסים אל תוך הרשויות ורואים עסקים שנפגעו מסגר, צריך לתת להם שיפוי מיוחד.

מנחם שפירא: נכון ששיפו את העיריות שהיו בסגר אבל עסקים שהיו בסגר צריכים לקבל שיפוי מיוחד, יותר מכלל העסקים בארץ כי אין דינו של עסק שסובל לבד מקורונה כדין עסק שסובל גם מסגר, שזה מוסיף לו צרה על הצרות של כלל המדינה.

מנחם שפירא: אנחנו כעירייה לא מקבלים שום כלי להתנהל מול העסקים, לעזור להם, מעבר למה שנתנו לנו בארנונה, שזה עזרה גדולה מאוד, אבל זה לא הדבר היחיד.

מנחם שפירא: העסקים קורסים ואנחנו נמצאים היום במצב שאנחנו רואים עסק אחרי עסק למכירה, להשכרה, עסק אחרי עסק שנסגר.

מנחם שפירא: המשמעות של זה שאנחנו מתעוררים בגל שני כזה עם קריסה מוחלטת של העסקים.

משה גפני: אם העירייה הייתה מקבלת סמכויות, מה שקטי שטרית העלתה קודם ומה שאחרים העלו, המצב היה טוב יותר?

מנחם שפירא: אין ספק.

מנחם שפירא: אנחנו מכירים את התושבים, אנחנו יודעים איך להתנהל.

מנחם שפירא: ברגע שיתנו לנו את הסמכויות אנחנו יודעים איך לנהל את העסק.

קטי קטרין שטרית: חד-משמעית, זו חייבת להיות אמירה.

מנחם שפירא: אני אומר במפורש, אם היו נותנים לנו את יכולת השליטה על המערכת אנחנו היינו נמצאים היום בבני ברק בלי חולים בתוך העיר.

מנחם שפירא: המשמעות היא שאין צורך בסגר ולא היה צורך לסגור בתי כנסת או שום דבר אחר.

מנחם שפירא: אנחנו היינו יודעים לנהל את העסק הזה.

מנחם שפירא: לא יכול להיות שבישיבת בית מתתיהו, שבוע שלם לוקח לפנות 200 חולים.

מנחם שפירא: מאז שאנחנו יודעים שיש שם קטסטרופה עם כ-200 חולים שבוע שלם לוקח לפנות אותם.

קריאה: זה מדביק עוד ועוד.

קריאה: זה לא רק 200 אנשים.

מנחם שפירא: יש 500 חולים.

מנחם שפירא: 200 זה במקום אחד.

מנחם שפירא: מה המשמעות?

מנחם שפירא: צריך להעביר אותם למלון, להוציא אותם.

אליהו חסיד: העירייה יודעת לנהל.

מנחם שפירא: מעבר לזה, אפשר גם לסגור את האנשים בתוך המקום.

משה גפני: מנחם שפירא, תודה רבה.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, עלו פה כמה דברים, בין היתר כמובן נושא התקציבים, שחסר כסף כדי לעזור לעסקים עצמם; הרעיון של לעזור לעסקים לא דרך משרדים, רשויות וכולי; והסמכויות – לתת לשלטון המקומי, לתת לראשי הרשויות.

משה גפני: כולם אומרים את אותו דבר: אם הרשויות המקומיות היו מקבלות סמכויות המשמעות הייתה פחות חולים, פחות נדבקים, יותר טיפול ולעצור את שרשרת ההדבקה.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, הבמה לרשותך.

משה גפני: טמקין, תאזין.

מרדכי כהן: ראשית, אני מסכים עם האמירה של חברי הכנסת שבשנה מן הסוג הזה, עם האירוע המורכב, צריך להיות פחות דווקניים עם פרמטרים כמו מעמד סוציו-אקונומי.

מרדכי כהן: בוודאי זו טענה מוצדקת לחלוטין.

מרדכי כהן: אמר ד"ר יחיאל לסרי שאשדוד היא רשות באשכול סוציו-אקונומי 5 אבל היא רשות איתנה והיא נהנית מפחות תמיכה.

מרדכי כהן: אומר לכם שזה לא רק אשדוד.

מרדכי כהן: על השולחן שלנו יש פניות ממספר רשויות מקומיות כמו ראשון לציון, חיפה ורשויות אחרות, שכל אחת עשתה את החישוב שלה.

מרדכי כהן: מדובר על בין עשרות מיליוני שקלים בודדים לעד 200 מיליון שקלים לכל רשות.

מרדכי כהן: אמרתי: זה מספר רשויות, כולל הגדולות והחזקות, שצופות פגיעה בתקציב 2020.

מרדכי כהן: ייאמר לזכות הרשויות המקומיות, אני אומר את זה לכם כחברי כנסת, לא כולן באו בדרישה למענקים.

מרדכי כהן: הן ביקשו תמהיל: חלק הן מוכנות לספוג על עצמן בסוג של הלוואה מיוחדת שתתפרס על פני מספר שנים, כאשר יחזרו להיות שנים טובות יותר, וחלק מהן מצפות לעזרה.

מרדכי כהן: גם בעניין הזה אנחנו נצטרך לדון עם משרד האוצר.

מרדכי כהן: יש פתיחות היום במשרד האוצר כי התיזה של משרד האוצר, שאין בשום מקום אפשרות לתת לרשויות חזקות הלוואות כאלה שנקראות הלוואות איזון, יש להם היום יותר פתיחות.

מרדכי כהן: אבל אני חושב שהלחץ שלכם יסייע כי רשויות מקומיות עלולות לסיים את שנת 2020, ולא רק החלשות, בבעיה קשה.

מרדכי כהן: זה דבר אחד.

מרדכי כהן: הזכירו כאן חופים.

מרדכי כהן: אני לא רוצה להתמקד בחופים אבל יש עוד מספר שירותים שרשויות נאלצו להעמיד משאבים שהן לא היו מורגלות בהם, למשל סיוע למשפחות במצוקה, ילדים ונוער בסיכון – המון הוצאות שהן לא הוצאות רגילות של הרשויות המקומיות.

מרדכי כהן: הרשויות רק עכשיו מתחילות להבין מה קרה להן בגל הראשון.

מרדכי כהן: בתחילת הדרך ראשי רשויות נהגו בצורה אחראית ומעוררת הערכה, בעצם רתמו את כל הגופים של הרשות המקומית, בין אם זה מתנ"סים, רבעים, לא משנה מה, וסייעו לאוכלוסיות מוחלשות, למבוגרים וכולי, ועכשיו הם נדרשים להתמודד עם החשבון.

מרדכי כהן: אני חושב שראשי הרשויות נהגו לא בניגוד לכללים, להיפך.

מרדכי כהן: במציאות מהסוג הזה לא הייתה להם ברירה.

מרדכי כהן: עכשיו אנחנו נידרש לראות מה ההשלכות של זה בסוף השנה ונצטרך לסייע.

מרדכי כהן: לכן אמרתי, התנאי הראשון: שלא יהיה קיצוץ בתקציב 2020 לעומת תקציב 2019, שקל אחד לא פחות.

מרדכי כהן: בואו נתחיל בזה.

מרדכי כהן: ודבר שני, לבחון איך מסייעים לאותן רשויות שהיו להן הוצאות שהן לא היו ההוצאות הרגילות שלהן והרשות לא יכולה לספוג את זה.

מרדכי כהן: עכשיו לגבי סמכויות.

משה גפני: לפני הסמכויות: כמה כסף לפי דעתך נדרש כדי שנוכל לצאת מן הישיבה הזאת ולהגיד שבעלי העסקים והמקומות שיש בהם סגר יקבלו מענה?

משה גפני: זה נושא הדיון.

משה גפני: כמה כסף?

משה גפני: בבקשה.

מרדכי כהן: תיכף אני רוצה לגעת בזה באופן ממוקד.

מרדכי כהן: דיברתי עד עכשיו על רשויות, על הוצאות בהיבטים שונים, שלפי ההערכה שלנו זה מאות מיליוני שקלים.

מרדכי כהן: אמרתי: חלקן לא מבקשות תקציב אלא מבקשות כלים לסייע להן, כמו למשל הלוואות.

מרדכי כהן: לגבי סגרים – אתם מעלים פה נקודה קריטית וחשובה, שלא קיבלה מענה גם בסיבוב הראשון.

מרדכי כהן: תבינו מה היה.

מרדכי כהן: אנחנו סייענו לרשויות ולעסקים בפטור מארנונה באופן מאוד מאוד כללי.

מרדכי כהן: המרכיבים שנתנו עליהם את הדעת היו ציוד, הסברה, סיוע במזון, חילקנו תלושי מזון או סייענו לרשויות המקומיות לממן מזון חם, אבל בשום שלב לא נתנו סיוע לעסק קונקרטי שמכיוון שיש עליו סגר הוא כאילו פתוח אבל הוא לא פעיל, בשום שלב.

מרדכי כהן: אתם צריכים לדעת את זה כוועדת הכספים.

מרדכי כהן: להיבט הזה לא ניתן מענה מן היום הראשון של הקורונה.

ינון אזולאי: יש לכם הצעה לפתרון לזה?

מרדכי כהן: אני יכול לומר רק דבר אחד.

מרדכי כהן: מה שאמר חבר הכנסת ניר ברקת, שזה פשוט מאוד, רק צריך להתנהל מול העסקים, נראה לי שזה אמירה פשוטה אבל המציאות הוכיחה שיש קשיים במנגנונים לסייע ישירות לעסקים.

מרדכי כהן: על אף שזה לא התחום של משרד הפנים, אנחנו יותר מנשמח להיות כלי לסייע לרשויות במידה ומשימה כזאת תוטל עלינו, לסייע לעסקים בעקבות הסגר, אבל אנחנו יודעים לעשות את זה לא ישירות לעסק, אנחנו יודעים לעבוד רק דרך רשות מקומית.

מרדכי כהן: זה יהיה דרך הרשות לסייע לעסק.

מרדכי כהן: נשמח ללבן את הסוגיה הזאת.

מרדכי כהן: אני אומר שמעולם לא היה לה מענה, גם לא בסיבוב הראשון, צריך להבין את זה.

אופיר כץ: אולי כדאי שתבנו איזו הצעה.

מרדכי כהן: משרד האוצר צריך להתייחס לזה.

משה גפני: רגע, תיכף, לא אתן לו ללכת בלי שיגיש הצעה.

מרדכי כהן: לגבי סמכויות – זה נאמר בצורה מאוד כללית.

מרדכי כהן: מה זה סמכויות לרשויות המקומיות?

משה גפני: זה פשוט.

משה גפני: הבנתי מהדיבורים כאן שהם מקימים חמ"ל ומטפלים, יש להם סמכויות.

מרדכי כהן: אסביר על מה הרשויות מדברות.

מרדכי כהן: אלה אמירות כלליות, אני רוצה להיות קונקרטי.

מרדכי כהן: דרישה ראשונה שלהן היא שיהיה להן מידע.

מרדכי כהן: אין להן מידע, מונעים מהן לקבל מידע זמין איפה נמצאים החולים המאומתים, באילו שכונות וכולי.

מרדכי כהן: זה דבר ראשון שהרשויות דורשות, סמכות להיות חשופות למידע, שמונעים את זה מהן, כדי שהן יוכלו לקבל החלטות ולהיערך נכון.

מרדכי כהן: הדבר השני שהרשויות דורשות מבחינת הסמכות זה לא להידרש לכל הגופים כמו פיקוד העורף וכולי.

מרדכי כהן: אם יתנו לרשות תקציב, הרשויות טוענות: אנחנו יודעות להתקשר עם מלונות, להתקשר עם מלוניות, אנחנו יודעות לעשות את זה.

מרדכי כהן: פה אני בספק אם כל הרשויות.

מרדכי כהן: יש הבדל גדול בין הרשויות המקומיות בישראל.

מרדכי כהן: אני דווקא רואה יתרון לכך שפיקוד העורף מרכז את זה, רק הוא צריך להיות הרבה יותר אפקטיבי.

מרדכי כהן: בגל הראשון היה מאמץ הרבה יותר חזק, הרבה יותר מרוכז בהוצאת חולים.

מרדכי כהן: עכשיו יש איזו האטה בקצב הוצאת החולים.

מרדכי כהן: אני לא יודע לתת לזה הסבר, אני לא פיקוד העורף.

מרדכי כהן: הייתי נזהר מלומר שכל הרשויות יודעות לטפל בזה, שיש להן מספיק כלים, כי יש רשויות מוחלשות שאין להן שום יכולת.

מרדכי כהן: אנחנו הרי נכנסנו אז בכובע הרשויות המקומיות ולצערנו הרב נדרשנו לעשות את זה במקומן כי הן לא היו מסוגלות לעשות את זה.

משה גפני: מרדכי, כולנו הבנו שאתם הוספתם תקציב לרשויות המקומיות, גם בנושא של החופים ובנושאים שונים.

משה גפני: זה לא מספיק בגלל שתמונת המצב היא שיש ישובים שיש בהם סגר או הגבלות תנועה, שם זה הופך להיות חמור שבעתיים.

משה גפני: כמה כסף אתה מעריך צריך כדי לפתור את הבעיה הזאת של אותן רשויות שבהן יש סגר והגבלות תנועה?

משה גפני: אשדוד למשל.

משה גפני: כמה כסף צריך?

מרדכי כהן: אני לא רוצה לשלוף תשובה אבל אין לנו שום בעיה להעביר לוועדת הכספים ניתוח שלנו של ההשלכות הכלכליות האלה על הרשויות המקומיות.

משה גפני: על הרשויות הללו, על זה אנחנו מדברים.

משה גפני: איתי טמקין, אנחנו משבחים גם את משרד הפנים כמובן, שהוא המשרד שעוסק בעניין הזה, על האופן שהוא התנהל עד עכשיו.

משה גפני: אנחנו משבחים את משרד האוצר, שנתן את האפשרויות ואת הכלים ואת התקציבים למשרד הפנים להגיע למצב שבו יהיה אפשר לסייע.

משה גפני: זה המינימום שאנחנו יכולים לעשות כמדינה.

משה גפני: אני רוצה לדעת, יביא מרדכי כהן, מנכ"ל משרד הפנים, הערכה תקציבית לסכום שיצטרכו כדי לסייע לאותן רשויות שיש בהן סגר או הגבלת תנועה.

משה גפני: אתם תשפו את זה?

איתי טמקין: את הרשויות או את העסקים?

משה גפני: את הרשויות.

משה גפני: הם לא יודעים לשפות את העסקים אלא דרך הרשויות.

משה גפני: יכול להיות שיצטרכו למצוא איזו דרך שהרשויות המקומיות כן יוכלו לשפות את העסקים, או באמצעות פטור מארנונה, לא חשוב כיצד, אבל המקומות האלה שבהם אנחנו כמדינה אומרים להם: אתם חייבים להיות בסגר, או אתם חייבים להיות בהגבלת תנועה – אדם פותח את החנות אבל אין מי שיבוא לקנות שם ומצבו קשה.

משה גפני: האם אתם יכולים לשפות את משרד הפנים בעניין הזה?

איתי טמקין: בכל זאת אפריד, ברשותך, בין עולם הרשויות לבין עולם העסקים.

איתי טמקין: אתחיל מעולם העסקים.

איתי טמקין: היתרון הגדול של הצעד שעשינו, וגם חבר הכנסת כץ וגם אתה ציינתם, זה אחד הצעדים הכי יעילים שעשינו עד עכשיו, כי הכסף של הצעד הזה היה בהיעדר בירוקרטיה, הכול זרם.

איתי טמקין: אחת הסיבות שזה זרם היא כי לא הייתה לנו אבחנה, כמעט 90% מנפח הארנונה קיבלו את הפטור הזה ולא היה קושי.

איתי טמקין: לרדת לרזולוציה ברמת רחוב או ברמת שכונה, אני לא בטוח שהכלי דרך משרד הפנים ודרך ארנונה לסייע לעסקים הוא הכלי הכי יעיל שיש, כי אתה מערב בתוכו עכשיו דברים שהם לא בתחום ההתמחות של משרד הפנים.

איתי טמקין: אם ירצו לסייע לעסקים מן הסוג הזה, שנפגעו בגלל סגרים נקודתיים, אני חושב שהכלי של הארנונה הוא לא הכלי הכי מתאים.

משה גפני: מה אתה מציע?

משה גפני: מה אתה עונה לשלושת הרבעים באשדוד?

משה גפני: מה?

משה גפני: זה הופך להיות קטסטרופה, אנשים יאבדו הכול.

איתי טמקין: צריך לבחון, בטח עכשיו כשאנחנו עוברים לתרחיש ייחוס אחר, כשכבר לא כל המשק נמצא בקיפאון אלא חלקו של המשק מתקדם וחלקו נתקע, אז אנחנו מנסים לעבור לכלי סיוע יותר נקודתיים, וגם הדבר הזה נקודתית למקומות בסגר צריך לבדוק אותו.

איתי טמקין: המומחיות שלי זה ארנונה.

איתי טמקין: אני יכול להגיד שסיוע בארנונה לסוג הזה לדעתי לא מתאים.

איתי טמקין: אני לא אומר שלא צריך לסייע בכלים אחרים לאותם עסקים.

איתי טמקין: לגבי הרשויות: אנחנו ומשרד הפנים יושבים באופן צמוד על כל סוגי הרשויות: החלשות – כפי שאמר מרדכי כהן, נתנו פתרון תוך כדי השנה; החזקות – יש בקשה של משרד הפנים שנמצאת אצלנו על השולחן.

איתי טמקין: כל הבקשות וכל הצרכים מתנקזים לאירוע של תקציב המדינה, שנקווה שיגיע בימים או בשבועות הקרובים.

איתי טמקין: נכנס את הכול וניתן שם מענה, ככל שניתן, לצרכים שיש, תוך פגיעה מינימלית, אם בכלל, בתקציב משרד הפנים בשנת 2020.

משה גפני: חיים ביבס ביקש להגיד משפט, בבקשה.

משה גפני: אני רוצה לסכם.

משה גפני: יש לנו עוד ישיבה על טבריה אחרי זה.

חיים ביבס: רק משפט אחד.

חיים ביבס: אני חושב שטמקין צודק לחלוטין.

חיים ביבס: אנחנו צריכים לדון בארנונה נקודתית ספציפית מכיוון שהאירוע לא מתכלל את כל הארנונה העסקית של השלטון המקומי ולכן צריך לעבוד ישירות.

חיים ביבס: אני מסכים גם עם מה שאמר חבר הכנסת ברקת: בנושא הזה ספציפית צריך לטפל נקודתית בעסקים האלה, להעביר את התקציבים ישירות אליהם.

חיים ביבס: אין צורך לתכלל משהו שבסוף יגרור את כל השלטון המקומי למטה.

חיים ביבס: מה שעובד, צריך לתת לו לעבוד רגיל; מה שלא עובד, נטפל בו בטיפול נקודתי ונכון.

חיים ביבס: כך צריך להיות ואנחנו נפעל מול איתי טמקין כבר ביום רביעי הקרוב כדי לנסות לקדם את הנושא הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותי, אני מבקש לסכם את הדיון הזה.

משה גפני: ראשית, אני מבקש לדעת, מנכ"ל משרד הפנים, אם אתה יכול בדחיפות להגיד על כמה כסף מדובר, אם אנחנו לוקחים בחשבון פחות או יותר את הסגרים שהיו ושכנראה צריך לתכנן את זה לפי מה שעלול להיות בהמשך, או שכונות שיש בהן הגבלות תנועה.

משה גפני: כמה כסף צריך כדי לטפל בעניין הזה?

משה גפני: אני רואה שאתם טיפלתם בבעיות כלליות שהיו בעניין הזה בסיוע לרשויות המקומיות.

משה גפני: זה דבר אחד.

משה גפני: דבר שני, הוועדה מבקשת לאפשר לרשויות המקומיות, ביחד עם פיקוד העורף – ואני מסכים שיש רשויות שלא יוכלו לעשות את המטלה הזאת, צריך שפיקוד העורף יעמוד על גבן, אבל חלק גדול מן הרשויות יוכלו.

משה גפני: זה מה שאמר מנחם שפירא על בני ברק, ולפי דעתי רבים מן השרים רצו שזה יהיה, כולל שר הפנים, שהעירייה תיקח על עצמה.

משה גפני: הם רצו לבקש כתובות ושמות של חולים שנדבקו ולהעביר אותם למלוניות והיו צריכים לחכות סתם.

משה גפני: העיריות היו יכולות לטפל בבעיות האלה.

משה גפני: משחקים פה כאילו בחיי אדם.

משה גפני: צריך לתת לשלטון המקומי – קטי שטרית אמרה את זה גם כן.

משה גפני: אל תברחו, משרד הפנים הוא משרד גדול שיכול להציע הצעה כזאת.

משה גפני: אנחנו בוועדת הכספים מבקשים לתת סמכויות לרשויות המקומיות, כמובן כשיש מי שעומד על גבן, זה יכול להיות פיקוד העורף.

משה גפני: יש רשויות שיהיה קשה לתת להן, הן לא יוכלו להתמודד עם זה, אבל יש רשויות שצריכות את זה מלכתחילה.

קטי קטרין שטרית: רק לחדד: זה בהוראת שעה.

קטי קטרין שטרית: כרגע יש נגיף שלא יודעים איך להתייחס אליו.

משה גפני: הכול בהוראת שעה.

משה גפני: אנחנו מדברים על מקרה שאנחנו מקווים שיהיה כמה שיותר קצר, אנחנו מתפללים לקדוש ברוך הוא.

משה גפני: אבל את מה שצריך לעשות עכשיו, חייבים.

משה גפני: אני לגבי בני ברק ראיתי בגל הראשון.

משה גפני: חוץ מלתת לה סטיגמה וחוץ מלא לתת לטפל בבעיות שהיה אפשר לטפל בהן, אז הם לקחו את נומה שעזר להם בעניין הזה.

משה גפני: אני לא צריך להגיד, אתם יודעים, במשרד הפנים אתם מודעים לזה, אנחנו רוצים שיהיו סמכויות.

משה גפני: אני לא יודע איך לסכם את זה אבל באותם עסקים, באותם רבעים, מקומות באלעד או בבת ים, שהעסקים נפגעו כתוצאה מן ההחלטה לעשות הגבלת תנועה או סגר, לעזור לעסקים האלה יותר מאשר בכל הארץ, לתת להם מענה.

משה גפני: אני מבקש גם מהשלטון המקומי, הם נפגשים עם שר האוצר, יש לתת מענה לבעלי העסקים האלה.

משה גפני: אנחנו בוועדת הכספים לא נעמוד מן הצד בנושא הכלכלי, שאנשים ייפגעו כתוצאה מסגר.

משה גפני: אני חושב שבמקום שזה מציל חיי אדם צריך לעשות את זה.

משה גפני: אני לא בטוח שיש לנו אמון מלא במערכת שהם עושים בדיוק את מה שצריך לעשות.

משה גפני: אני חוזר על מה שאמרתי בהתחלה, למשל הישיבות – אצלי זה הדבר הקדוש ביותר.

משה גפני: אם יש ישיבה שיש בה הידבקות ולא עומדים בהנחיות – לסגור.

משה גפני: אני אומר את זה חד-משמעית בגלל שחיי אדם קודמים, פיקוח נפש דוחה הכול.

משה גפני: אני נגד האמירה הכוללת שיש לסגור את הישיבות.

משה גפני: ראיתי איזו תגובה של השר הרב רפי פרץ, שבישיבות הציוניות רק 13 נדבקו.

משה גפני: בישיבת חברון לא נדבק אף אחד.

משה גפני: אביא רשימה של ישיבות.

משה גפני: אז אומרים "נסגור את הישיבות".

משה גפני: אמרתי לראש הממשלה אתמול: מה נבקש מהקדוש ברוך הוא כדי למנוע את המגפה אם לא יהיה לימוד תורה במקום שאפשר?

משה גפני: במקום שאי אפשר אני בעד לסגור.

משה גפני: כל התגובות של יאיר לפיד בעניין הזה – קודם כול שילמד את מה שאמרתי.

משה גפני: אני מבקש מאוד, מרדכי כהן, אתה איש חרוץ ומוכשר ואתה עושה את הדברים האלה.

משה גפני: תשתדל בתוך כמה ימים לעשות את זה.

משה גפני: הם אמורים להביא גם תקציב.

משה גפני: בלי קשר לתקציב, בגלל שאנשים מתמוטטים כלכלית.

משה גפני: אנחנו לא יכולים לעזור להם בנושא הבריאותי מכיוון שצריך לעשות סגר, במקום שצריך הגבלת תנועה עושים אותה.

משה גפני: לא תמיד זה נכון ולא תמיד מוצדק, אבל במקום שזה מוצדק צריך לעשות את זה.

משה גפני: התפקיד שלנו כמדינה הוא לסייע לאותם בעלי עסקים שנמצאים שם.

משה גפני: טמקין, אני רוצה שתהיו הלאה קואופרטיביים בעניין הבקשות שלי.

מרדכי כהן: הם הרבה יותר מקואופרטיביים.

מרדכי כהן: זה ממש תשתית אוצרית מובהקת, זה העסק עצמו.

אופיר כץ: הרב גפני, אומר המנכ"ל, והוא צודק, שלסייע לעסקים זה פחות בתחום שלהם.

אופיר כץ: נמצא פה נציג משרד האוצר שאומר שהוא יותר מתעסק בעניין של הארנונה.

אופיר כץ: זאת אומרת שאנחנו עדיין פונים לא לכתובת הנכונה כנראה.

אופיר כץ: אנחנו צריכים כוועדה להחליט מי מטפל בזה, אל מי אנחנו פונים, שנדון בזה ונסייע להם.

משה גפני: זה שר האוצר.

משה גפני: אבל לא משנה.

משה גפני: נמצא פה מנכ"ל משרד הפנים.

משה גפני: לכן אמרתי, משרד הפנים הוא משרד גדול מאוד, הוא קשור עם הרשויות האלה וקשור באופן עקיף גם עם בעלי העסקים.

משה גפני: שר האוצר הוא הכתובת.

משה גפני: ברגע שאנחנו מבקשים ומחליטים שזה מה שצריך לעשות, וגם במשרד הפנים ובמשרד האוצר, שאמנם לא נוגע ישירות לעסקים אלא נוגע לארנונה, אם הם גם אומרים את הדבר הזה, אנחנו לא מדברים על כל הארץ, אנחנו לא מדברים על כל המדינה, אנחנו לא מדברים על כל הרשויות.

משה גפני: אנחנו מדברים רק על מקומות ספציפיים שצריך לעזור להם, לא לעמוד מן הצד.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.