ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 20, 2020-07-06 11:00

רם שפע: אני פותח את הישיבה.

רם שפע: בוקר טוב לכל מי שאיתנו בזום.

רם שפע: בוקר טוב לרועי דרור שנוכח איתנו פה בישיבה.

רם שפע: אכן, כמו שאמרנו פה בחצי הלצה, לעיתים חברי הכנסת לא מגיעים לדיונים שנראים מאוד מאוד מורכבים.

רם שפע: אני אתן לרועי ממשרד ראש הממשלה להציג את כל הנושא בהתייחסות מרחיבה.

רם שפע: אני רואה שנרשמו הרבה אנשים לדבר.

רם שפע: אני שמח על כך.

רם שפע: אני אתחיל בזה.

רם שפע: שאר ההתייחסויות שלי לנושא באופן כללי ואת כל ההיבטים שלו אני אגיד במהלך הדיון.

רם שפע: אז תודה רבה.

רם שפע: אנחנו באיחור קל אבל מתחילים.

רועי דרור: קודם כול, תודה ליושב-ראש הוועדה על הדיון.

רועי דרור: אני אתייחס בקצרה לנושא מאוד מאוד מורכב שעסקנו בו בחודשים האחרונים.

רועי דרור: הנושא הוא: מקצועות הבריאות.

רועי דרור: הדגש פה יהיה על מערכת החינוך, כי זו ועדת החינוך ואנחנו רוצים להיות רלוונטיים.

רועי דרור: אבל צריך להבין שאנחנו עוסקים בכלל מקצועות הבריאות, כי הטיפול בהם במשרד החינוך או במשרד הבריאות משפיע אחד על השני.

רועי דרור: אנחנו כמובן רוצים להציג לכם כמה שיותר את כל התמונה עם הניואנסים שרלוונטיים למערכת החינוך.

רועי דרור: אז קצת למי שלא בא מהרקע של מקצועות הבריאות כמוני עד לפני כמה חודשים, בעצם במשרד החינוך אחראי על מתן טיפולי פיזיותרפיה, קלינאות תקשורת וריפוי בעיסוק לתלמידי החינוך המיוחד, חוק החינוך המיוחד מ-1988.

רועי דרור: בעבר זה היה בעיקר במוסדות החינוך המיוחד.

רועי דרור: המקצועות האלה גם עוגנו בכנסת ב-2008 בהסדרה מסודרת לכל מקצוע ומקצוע, איזה רישוי צריך לעבור, איך אפשר להיכנס, מה הטיפול וכיוצא בזה.

רועי דרור: בעצם יש פה איזשהו דיאלוג בין הטיפולים בתוך מערכת החינוך, כל הטיפולים שהילדים וההורים שלהם מקבלים גם בחץ בקופות החולים ובמערכת הבריאות.

רועי דרור: רק שנבין שנייה את סדר הגודל.

רועי דרור: אז יש בערך 260,000 תלמידים בחינוך המיוחד, מתוכם 160,000 בשילוב.

רועי דרור: כלומר, זה לא איזשהו אירוע נקודתי.

רם שפע: בהחלט.

רועי דרור: אם אנחנו קופצים לשקף הבא קצת לנסות להתחיל לגרד את הבעיה, אז אנחנו מתחילים לראות פערים של כוח אדם גם באיוש וגם בקבלת שירות במגזר הציבורי בעיקר.

רועי דרור: אנחנו רואים שקשה למשרד החינוך לגייס ולשמר בעלי מקצוע באיכות גבוהה, שכמובן זה פוגע באיכות הטיפול ובמשך הטיפול.

רועי דרור: אנחנו גם רואים הרבה סימפטומים בתוך המערכת להגדרת הבעיה הזאת.

רועי דרור: אנחנו רואים טיפולים חלופיים; אנחנו רואים שעות הוראה משלימות; אנחנו רואים טיפולים באומנות; אנחנו רואים כל מיני טיפולים שמתחילים ככה להיכנס דרך הסדקים, שהם במקום הטיפול של מקצוע הבריאות כפי שאמור להיות לפי החוק.

רועי דרור: אנחנו רואים פערים בולטים במיוחד באזור הדרום, אבל לא רק.

רועי דרור: גם מתחילים לראות טיפולים במגזרים מסוימים באזורים נוספים מלבד אזור הדרום.

רועי דרור: ואנחנו יודעים שהדבר הזה לא ממופה.

רועי דרור: בעצם למה אנחנו באים לכאן?

רועי דרור: כי הבעיה הזאת, שמתחילה לצוף יותר ויותר, צפויה להחריף.

רועי דרור: למה היא צפויה להחריף?

רועי דרור: את התיקון לחוק החינוך המיוחד הוועדה הזאת מכירה.

רועי דרור: אין לי צורך לפרט עליו.

רועי דרור: אבל בעצם התיקון משפיע על מקצעות הבריאות בשני אופנים.

רועי דרור: אחד, בעצם העובדה שהילדים עוברים ממוסדות ייעודיים לחינוך מיוחד ומתפזרים בין מספר מסגרות זה אומר ששם בעל המקצוע צריך לפצל את עבודתו בין מקום אחד לבין מספר מקומות, כאשר המעבר ביניהם כמובן לא מוכר או נעשה בהסדרה.

רועי דרור: ואז בעצם אותו בן אדם או מועסקת בעלת רישיון במקצועות הבריאות צריכה להתפצל בין מספר מסגרות.

רועי דרור: כמובן, יש יתרון לגודל ולתשתית.

רועי דרור: במתי"א או בבית ספר לחינוך מיוחד יש תשתית טיפולית בפיזיותרפיה בוודאי, אבל גם בקלינאות תקשורת.

רועי דרור: ואנחנו באמת רואים את ההנחה הזאת של חוק החינוך המיוחד מתחיל להשפיע על מקצועות הבריאות.

רועי דרור: בעצם הקמנו צוות בין-משרדי, והלכנו ללמוד גם מהגורמים הממשלתיים וגם מהשטח.

רועי דרור: ואני רוצה להגיד תודה רבה לשותפות בין משרד החינוך למשרד הבריאות כדי לפתור את הבעיה וגם לאוצר ולרווחה.

רועי דרור: התחלנו בעצם לאסוף נתונים כי אין נתונים ותכף נצלול אליהם.

רועי דרור: וביצענו סקר.

רועי דרור: הסקר היה כדי להשלים נתונים שאין לנו במערכת.

רם שפע: 7000?

רועי דרור: 7,300 איש ענו, שהם 40% מהמועסקים.

רם שפע: איך הגעתם אליהם?

רועי דרור: בפייסבוק, במייל ודרך המתי"אות.

רועי דרור: הצוות שלי בגדול מיפה כל פינה במקצועות הבריאות והגענו ל-40% מהם.

רועי דרור: והסקר, בסופו של דבר, מאפשר לנו לבנות מודלים מדויקים.

רם שפע: רגע, רק שאלה.

רם שפע: אנחנו לא נוכל להיכנס פה לעומק, לכמה הסקר מייצג.

רם שפע: כלומר, 40% סביר שמייצג את רוב האוכלוסיות והמגזרים.

רועי דרור: הוא מתפלג גם.

רם שפע: אבל כמה אתה יודע שההתפלגות מספיק - - -

רועי דרור: אז הוא מתפלג לפי הסטטיסטיקה של הלמ"ס ולפי הסטטיסטיקה הכללית בצורה גם מגדרית, גם גאוגרפית.

רם שפע: אוקיי.

רועי דרור: במיוחד שמתי לכם את השקפים האלה בטופ למי שרוצה.

רועי דרור: מייצג ברמת האחוז את המדגם של מקצועות הבריאות.

רם שפע: אוקיי.

רועי דרור: ונצלול לדוגמאות מהסקר כדי להבין כמה הוא מייצג.

רועי דרור: אנחנו יכולים להגיד ששלושת רבעים מהמועסקים מועסקים במידה כזו או אחרת במגזר הציבורי.

רועי דרור: ואנחנו יכולים להגיד שיש שם הרבה מאוד צורות העסקה.

רועי דרור: צורת העסקה השכיחה ביותר היא שאתה בעל מקצוע בכמה מקומות שונים.

רועי דרור: כלומר, אין לך כמעט משרות מלאות - -

רם שפע: מלאות.

רועי דרור: - - במקום אחד.

רועי דרור: אתה בדרך כלל תועסק בשתיים או שלוש מסגרות, פעם אחת כשכיר, פעם אחת כעצמאי.

רועי דרור: בשקף הזה שמוצג לוועדה אתם יכולים לראות את האופנים השונים שבהם מקצועות הבריאות מועסקים.

רועי דרור: זה גם איזושהי התפתחות של המקצועות האלה בשנים האחרונות.

רועי דרור: כי אנחנו יכולים להגיד בוודאות שבעצם חלק מבעלי המקצועות עושים השלמות במגזר הפרטי או במקומות אחרים כדי לענות על בעיות שיש במקצועות האלה.

רועי דרור: אם נסתכל על השקף הבא, בעצם רצינו להמחיש את החלוקה בין הציבורי לפרטי.

רועי דרור: זו לא אמירה נורמטיבית.

רועי דרור: כלומר, שנייה שנבין את המקצועות האלה לעומק, אז בעצם בערך 65% משעות העבודה שמוקצות על פי חוק הולכות לעבודה באלמנט הציבורי.

רועי דרור: יש לזה משמעויות של שוויון בטיפול ויחסים בטיפול וכיוצא בזה.

רועי דרור: ו-35% בפרטי.

רועי דרור: ככל שיהיה לחץ יותר גדול על ביקוש של המקצועות האלה, ככה נראה את הנתח של הפרטי עולה.

רועי דרור: ויש לזה השלכות.

רועי דרור: גם אם זה בסדר, נקרא לזה, מבחינת מדיניות, צריך לדעת איך אנחנו נותנים שירות כשההתפלגות היא כזאת.

רם שפע: אתה אמרת שזה בסדר?

רם שפע: או שאתה אומר שגם אם נגיד - - -

רועי דרור: אני אומר שאנחנו צריכים – אם אתה מביא אותנו כממשלה לשוק שקיים , כאילו לשם הדיון, אם אנחנו בתמהיל פרטי-ציבורי, אנחנו צריכים להבין שבתמהיל פרטי-ציבורי, כאשר יש לחץ, יש הרבה ביקוש למקצועות הבריאות, כנראה שמוסדות מסוימים יכולים לתת מענה ומוסדות אחרים לא, תלוי בהסכמי השכר שלהם, תלוי ביכולת שלהם לתת מענה לסוגיות של בעלי המקצוע שהם דורשים אותם.

רועי דרור: אנחנו צריכים להבין שבסוף היום עומד שם בן אדם עם רישיון שעושה את השיקולים שלו, שיקולים רגילים ונורמטיביים.

רועי דרור: ובסוף יכול להיות שהוא לא יגיע לעבוד במשרד החינוך.

רועי דרור: מכל השיקולים האלה אנחנו צריכים להבין איך זה משפיע על הטיפול של משפחה עם ילדים עם צרכים מיוחדים.

רם שפע: כן.

רועי דרור: בשקף הזה אתם רואים את התפלגות בתוך המגזר הציבורי.

רועי דרור: ואני רציתי להגיד שנייה – תסתכלו על קלינאות תקשורת, מחצית מהמועסקים במגזר הציבורי מועסקים בקלינאות תקשורת במשרד החינוך.

רועי דרור: כלומר, משרד החינוך הוא שחקן מאוד מרכזי פה.

רועי דרור: ולכן אנחנו מתכנסים בוועדת החינוך כדי להבין את ההשלכה של זה על מערכת החינוך ועל רפורמת השילוב.

רועי דרור: 30% בעצם מהמקצועות מועסקים על ידי משרד החינוך.

רועי דרור: כלומר, שליש מהשוק נמצא במערכת החינוך.

רועי דרור: לא דיברתי כמובן על עמותות וארגונים, שאני מניח שנמצאים בזום.

רועי דרור: אבל גם הם יכולים לתת מענה משלים וכיוצא בזה.

רועי דרור: זה בעצם חלק עיקרי בקופות.

רועי דרור: צריך להבין את המשחק הזה בין השחקנים השונים, שזה לא עניין של משרד אחד.

רועי דרור: לכן הקמנו בעצם את הצוות הבין-משרדי כדי שההמלצות יהיו המלצות רוחביות.

רם שפע: יש פה הרבה מעל 100% בכפילות.

רועי דרור: כן.

רועי דרור: כי לפעמים יש לך כפל של העסקה.

רם שפע: איפה בדרך כלל הכפל?

רם שפע: טוב, זה יכול להיות הכול מהכול.

רועי דרור: בשקף הקודם אתה יכול לראות.

רם שפע: כן.

רועי דרור: ניסינו לעשות הצלבות בין צורות העסקה לבין המקומות.

רועי דרור: אנחנו יכולים להגיד לך מה הצורות השכיחות ביותר.

רועי דרור: אני אגיד שבמערכת החינוך מרבית המועסקים הם דרך המתי"אות, שהם מרכזים שעושים עבודה מופלאה אני אגיד ובאמת נותנים מענה להרבה מאוד הורים וילדים.

רועי דרור: היינו בהם.

רועי דרור: הסתכלנו על הבעיה מקרוב.

רועי דרור: כאילו בחנו אותה גם מעבר לסקר הנתונים, גם ראינו מתי"אות ביחד עם משרד החינוך.

רועי דרור: והסקר יש בו עוד הרבה הרבה נקודות, אבל שאלנו את בעלי המקצוע על כל מיני כיווני פעולה אפשריים שחשבנו עליהם: מה חשוב לכם?

רם שפע: מישהו כבר מהגופים האלה ראה את הסקר?

רועי דרור: מהמשרדים?

רועי דרור: כן עשינו הצגה לפני הקורונה.

רועי דרור: הקורונה קצת האטה את העבודה של הצוות, אבל עשינו הצגה של הסקר למשרדים.

רועי דרור: אנחנו מתקפים את הסקר מול המשרדים.

רועי דרור: לפעמים, נניח, למשרד הבריאות יש דברים שאנחנו ניתחנו בסקר בצורה א' והם רואים את זה בצורה אחרת.

רועי דרור: אבל בגדול אחרי מעבר למשרדים, אנחנו ננגיש את הסקר החוצה וניתן גם את הפרשנות של המשרדים כדי שהקורא, נקרא לזה, מהחברה האזרחית או חבר כנסת יוכל להבין בעצם את נתונים האלה.

רועי דרור: אלה נתונים שאין לנו שום בעיה לחשוף אותם.

רועי דרור: והם גם יהיו בדוח המסכם של הוועדה.

רועי דרור: כל הנתונים.

רם שפע: חשבתי מה בוועדה - - -

רועי דרור: לא.

רועי דרור: אני אומר.

רועי דרור: זה חלק מהנתונים.

רם שפע: כן.

רועי דרור: יש לנו 200 עמוד של אקסלים ככה - -

רם שפע: הבנתי.

רועי דרור: - - שאפשר לשאול על כל בעיה.

רועי דרור: וגם אנחנו רוצים להגיד שחלק מהעריכה של הסקר הייתה לתת לבעלי המקצוע במשרדי החינוך והבריאות כלי עבודה בשנים הקרובות, לכוון את המדיניות שלהם, לאו דווקא בדוח.

רועי דרור: אנחנו לא נחליף את שיקול הדעת של אף, נקרא לזה, רגולטור או מעסיק בתוך המערכת.

רועי דרור: ולכן הייתה לנו חשיבות לדבר הזה.

רועי דרור: אז אני אתן דוגמה של מסלול ההתמחות.

רועי דרור: כשאתה נכנס למערכת, לקלינאות תקשורת, אתה עוסק בתחום עשר או 20 שנה ויש לך התמקצעות ספציפית במקצועות הבריאות האלה, במקצועות בריאות אחרים אין התמחות.

רועי דרור: נניח, אחד הנושאים שאנחנו שוקלים הוא לתת התמחות כזאת.

רועי דרור: במה היא יכולה לעזור?

רועי דרור: אז לטענת המועסקים היא יכולה להעלות את השיפור באיכות הטיפול.

רועי דרור: יש לזה כמובן השלכות נוספות, כמו מניעת שחיקה ודברים נוספים.

רועי דרור: אבל בעצם בדקנו את כל כיווני הפעולה של העבודה של הצוות מול המועסקים עצמם כדי שנקבל בסופו של דבר החלטות יותר מותאמות למועסקים.

רועי דרור: שוב, לכל כלי מדיניות יש יתרונות וחסרונות.

רם שפע: כן.

רם שפע: ישר קופץ לי - - -

רועי דרור: ברור.

רועי דרור: סגירות של – נכון.

רם שפע: סגירות, עיכוב, תקנים.

רם שפע: עולם ההתמחות הוא תמיד - - -

רועי דרור: נכון, נכון.

רועי דרור: ברור, ברור.

רועי דרור: בגלל זה לכל כלי מדיניות יש יתרונות וחסרונות.

רם שפע: אוקיי.

רועי דרור: אנחנו בדוח המסכם של הצוות כמובן נצביע על כל הדברים האלה ומה המלצות שלנו.

רועי דרור: אבל רצינו להגיד שעל כל אחד מהכיוונים דיברנו ישירות בעצם עם המועסקים כדי להבין גם מהם איך הם רואים את כליי המדיניות האלה.

רועי דרור: אני רוצה להגיע לתחזית ולדבר שנייה על התחזית.

רועי דרור: פה זה בעצם פרמטרים שחשובים למועסקים.

רועי דרור: גם יש לנו פילוח של כל אחד מהענפים, אילו דברים חשובים להם.

רועי דרור: אנחנו רואים לדוגמה שבמגזר הציבורי הביטוח המקצועי והיתרון לעניין משחק פקטור משמעותי לבחירת המקצוע.

רועי דרור: אז אנחנו צריכים להתאים את כליי המדיניות שלנו גם לצרכים ולטעמים של המועסקים.

רועי דרור: כרגע זה 20,000 מועסקים.

רועי דרור: אני רוצה לדבר על כמה מועסקים יהיו באירוע הזה בעוד כמה שנים.

רועי דרור: רגע, שקף אחד אחורה, על התחזית.

רועי דרור: אוקיי.

רועי דרור: זו התחזית שכולנו מכירים, תחזית הלמ"ס.

רם שפע: זו תחזית כל עוד אין שום שינוי של הקיים?

רועי דרור: לא.

רועי דרור: אלה מספרי תעודות זהות.

רועי דרור: יש פה ילדים שנולדו.

רועי דרור: הילד שלי, נניח, נדב, נולד לפני ארבעה חודשים, הוא פה, בסדר?

רועי דרור: ונגיד שב-2035, אנחנו נגיע לאוכלוסייה יותר גדולה, זה לא סוד, ואוכלוסיית הילדים בתוכה הולכת לגדול בצורה משמעותית.

רועי דרור: כלומר, מערכת החינוך תתמודד עם הרבה יותר ילדים.

רועי דרור: מתוך זה אנחנו יכולים להגיד בשקף הבא שיש תחזית מאוד מאוד ברורה לגידול באוכלוסיית הילדים בחינוך המיוחד.

רועי דרור: אפשר לשים את זה, כמובן, על כל תחזית בסבירות גבוהה, בינונית, זה קשור לכי האבחון, קשור להרבה דברים.

רועי דרור: אבל נגיד שאנחנו לא נישאר במצב היום.

רועי דרור: אנחנו לא נעסיק 6,000 קלינאיות תקשורת, כי מערכת החינוך צפויה לגדול באופן מאוד מאוד משמעותי פשוט כי יש יותר ילדים.

רועי דרור: באופן מפתיע, אנחנו יודעים להגיד איזה סוג של חינוך הילדים יקבלו כנראה.

רועי דרור: אנחנו יכולים להגיד שעד 2035 גם אם נעשה את כל החקיקות האפשריות, בסופו של דבר, הילדים האלה ייכנסו לתוך מערכת החינוך.

רם שפע: אבל, אני מניח שזה מה שהתכוונת.

רם שפע: אבל לא הספקתי לראות את הגרף.

רועי דרור: כן.

רם שפע: אבל העלייה בקרב הילדים לחינוך המיוחד גבוהה מעלייה בגידול הדמוגרפי הכללי.

רועי דרור: נכון.

רועי דרור: אם אנחנו מסתכלים על השנים האחרונות - -

רם שפע: יש עלייה.

רועי דרור: אני מניח שבלה ממשרד הבריאות מאזינה.

רועי דרור: - - אז גם אני מניח שאבחון אוטיזם הרבה יותר מדויק והרבה יותר מוקדם.

רועי דרור: אנחנו מתקרבים למדינות מפותחות באבחון שלנו, משתפרים בזה.

רועי דרור: יש גם יותר אנשי מקצוע.

רם שפע: אוקיי.

רועי דרור: אז אנחנו צופים שבטח במערכת החינוך הדברים ישפיעו בצורה יותר אקספוננציאלית מאשר בצורה ככה של שינוי מגמה.

רועי דרור: אם אנחנו מסתכלים על העסקים כרגיל, זה עסקים כרגיל.

רועי דרור: אנחנו עובדים ביחד עם המועצה להשכלה הגבוהה.

רועי דרור: אנחנו בשלב העברת הנתונים כדי לתקף את המספרים.

רועי דרור: גם עבודות שעשינו בעבר גם עם המועצה להשכלה גבוהה.

רועי דרור: אנחנו קודם כול מעבירים את כל הנתונים, פותחים את כל הנחות היסוד.

רועי דרור: אבל זה עסקים כרגיל עד 2035.

רועי דרור: זה אומר שאם אנחנו מתסכלים על תוכניות הלימוד כמו שהן היום ועל לימודי חו"ל וההכשרה, נניח שאנחנו מכירים בכולן, אז אנחנו רואים שהמקצועות האלה שנמצאים ב-2020 – 5,500 בקלינאות תקשורת, 6,200 ברפוי בעיסוק.

רועי דרור: וזה כל הרישיונות.

רועי דרור: אז אנחנו יודעים, שוב, בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות, אנחנו יודעים בדיוק שאלה המספרים.

רועי דרור: אנחנו יכולים גם להגיד שאנחנו יודעים שהמספרים ב-2035 יהיו לפחות 1,000.

יהודית גידלי: פי שניים.

רועי דרור: זה עסקים כרגיל.

רועי דרור: ועכשיו אנחנו בעצם מגיעים לשקף הבא.

רם שפע: רגע.

רם שפע: אני רוצה לוודא שאני מבין נכון.

רם שפע: יש פה צמיחה של פי שניים בכל אחד מהמקומות האלה.

רועי דרור: זה עוד בלי השפעות.

רם שפע: זהו.

רועי דרור: זה עוד כשאנחנו כרגיל.

רועי דרור: ואני אומר שגם אם נעשה מאמצים – ושוב, אפשר לדבר הרבה אם השקף הזה מייצג ואנחנו מוכנים לפתוח את הנחות היסוד שלנו במודלים – גם כשנשים דוח אנחנו לא אומרים שהוא דוח קדוש.

רועי דרור: אבל אנחנו כן אומרים כמה דברים.

רועי דרור: אחד, בסופו של דבר, המקצועות האלה צפויים לגדול, אחד כתלות בנושא של מספר הילדים בחינוך המיוחד, בוודאות; שניים, זה גידול ילדים באופן כללי.

רועי דרור: וגם אני אגיד הטיפולים במערכת הבריאות, בגני תקשורת למיניהם, גם הם צפויים לגדול.

רועי דרור: מה שאנחנו מדברים כרגע, בשקף הבא, זה על מערכת החינוך הספציפית.

רועי דרור: צריך לזכור שלצד מערכת החינוך יש גם את מערכת הבריאות והרווחה.

רועי דרור: גם הן צפויות לגדול ולהשתכלל.

רועי דרור: בעצם אם עוברים לשקף הזה, זה שקף ראשוני, אבל רציתי להראות לוועדה כדי שנבין את האתגר שעומד מולנו.

רועי דרור: אז אם נסתכל בקלינאות תקשורת, לפי תחזית משותפת למשרד החינוך, שוב, אנחנו נשים את הנחות היסוד על השולחן.

רועי דרור: אנחנו צפויים להכפיל את המקצוע בעוד 15 שנה.

רועי דרור: כלומר, על כל מועסק שנמצא היום במערכת החינוך, אנחנו נוסיף עוד מועסק.

רועי דרור: צריך להבין פה את האתגר.

רועי דרור: עוד לא שמנו את הנתונים של מערכת הבריאות.

רועי דרור: אבל גם לה יש אתגר.

רם שפע: כי למה, אגב?

רועי דרור: תכפיל בשלוש.

רועי דרור: כאילו מערכת החינוך היא שליש.

רועי דרור: היא צפויה לגדול.

רועי דרור: אבל באופן כללי, ככה כאילו גרוסו מודו, ואפילו אם נשים את כל הנתונים ואפשר יהיה לסתור ולהגיד: אתם מגזימים, תורידו בחצי.

רועי דרור: גם אם תוריד בחצי, האתגר הזה הוא אתגר משמעותי למערכת.

רועי דרור: שוב, אני אומר:

רועי דרור: צריך להבין שהמערכת עברה במערכת החינוך ממוסדות ייעודיים של חינוך מיוחד לרפורמת השילוב.

רועי דרור: ולכן יהיה פה אתגר מערכתי להתמודד עם הדבר הזה.

רועי דרור: ולכן הצוות הבין-משרדי הזה דן בהרבה מאוד פתרונות אפשריים גם לטווח הקצר וגם לטווח הארוך.

רועי דרור: אני אגיד על ארבעה כיוונים.

רועי דרור: שום דבר עוד לא סגור.

רועי דרור: חלק מהשיח מול הוועדה זה כדי גם לקבל ביקורת, אבל אני אגיד כמה דברים.

רועי דרור: אחד – אם אנחנו רוצים מגזר ציבורי איכותי בנושא הזה, אנחנו צריכים להבין מה מושך אנשים למקצוע, איך אנחנו מבטיחים את איכות הטיפול בתוך המגזר הציבורי, מה התנאים של הפיתוח המקצועי, של ההדרכה של אותם בעלי הרישיונות, של תנאי העסקה.

רועי דרור: הרבה מאוד דברים דנים עכשיו מול משרד החינוך.

רועי דרור: אבל כמכלול, האם אנחנו מספיק אטרקטיביים כדי למשוך למקומות שחשובים לנו את בעלי המקצוע האיכותיים.

רועי דרור: הדבר השני – למצות את הפוטנציאל הקיים.

רועי דרור: אני אתן דוגמה.

רועי דרור: בקורונה שבה אנחנו נמצאים נוספו טיפולים מרחוק.

רועי דרור: הנושא של טיפולים מרחוק הוא דבר נהדר, אבל צריך בשביל זה תשתית וצריך לעשות הכשרה וצריך לראות איך עושים את זה בצורה טובה, ומה זה מחליף ומה זה לא מחליף.

רועי דרור: ולכן גם היצע הקיים או ההיצע שיתווסף למערכת – אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מאפשרים לו לטפל ביותר ולטפל יותר טוב.

רועי דרור: יש מגוון כלים.

רועי דרור: זה לא רק טיפול מרחוק.

רועי דרור: זה עוד דברים.

רועי דרור: אנחנו צריכים להבין האם אנחנו צריכים להגדיל ביחד עם המועצה להשכלה גבוהה וות"ת בעצם את כמות הלומדים, את כמות ההיצע.

רועי דרור: זה לא רק כיסאות במועצה להשכלה גבוהה, זה גם תוכנית, זה גם איך עושים הכשרות המשך.

רועי דרור: צריך לחשוב על זה טיפה יותר מערכתית.

רועי דרור: האם אפשר להכניס אנשים בלי הכשרה, קצת לבדוק את כל הנושא הזה ככה לעומק ולהגיע לתוכנית מגובשת בנושא הזה.

רועי דרור: ופתרונות נקודתיים.

רועי דרור: אנחנו יודעים שבאזור הדרום להורים עם ילדים עם צריכים מיוחדים יותר קשה להשיג טיפול ממגוון של סיבות.

רועי דרור: בחלק מהמקומות כן, בחלק מהרשויות לא.

רועי דרור: איפה שיש בעיות נקודתיות אנחנו צריכים לתת פתרונות נקודתיים כדי לשפר את השירות מחר בבוקר, לא רק על ידי הדיון של החזרים, אלא גם על ידי נותני השירותים בסופו של דבר.

רועי דרור: ופה אני אגיד מילה האחרונה לפני שאני מסכם.

רועי דרור: אנחנו נפגשנו עם הרבה מאוד בעלי מקצוע מכל התחומים עם תחושת שליחות מאוד מאוד חזקה, שרוצים לתת טיפול מאוד משמעותי לאותם הורים שהטיפול הזה הוא קריטי עבורם.

רועי דרור: בסוף המטרה של הצוות הבין-משרדי היא קצת לשנות את האזימוט מבחינת המדיניות הממשלתית ולנסות לעשות איזושהי עבודה, נקרא לזה, יותר אינטגרטיבית בין המשרדים.

רועי דרור: הם מאוד רתומים, אני אגיד.

רועי דרור: אבל זה אתגר.

רועי דרור: כלומר, זה אתגר, כפי שהצגתי בתחזית של מערכת החינוך.

רועי דרור: זה אתגר גם עבור משרד החינוך וגם עבור משרד הבריאות שמאזינים.

רועי דרור: ולכן לקחנו את זה לצוות בין-משרדי, שהיה לנו מאוד קשה לאסוף את כל הנתונים.

רועי דרור: אבל אנחנו כבר אחרי זה.

רם שפע: כמה זמן, אגב, זה לקח, האיסוף?

רועי דרור: זה לקח שמונה חודשים.

רועי דרור: וזה היה אחד האתגרים הקשים, למרות כל שיתופי הפעולה.

רועי דרור: אלה מקצועות שפחות נמצאים בתשומת הלב.

רועי דרור: וזה היה מאוד מאוד קשה.

רועי דרור: אבל אני אגיד שבאמת זכינו להרבה שיתוף פעולה.

רועי דרור: אם היית פוגש אותי לפני חמישה חודשים, הייתי על סף ייאוש.

רועי דרור: אבל עכשיו אנחנו נמצאים במקום שאנחנו יכולים לפתח מודל ולסכם את המודל ולהציג אותו למועצה להשכלה הגבוהה ולקבל פידבק מהציבור, מעמותות ומכל מי ששותף לאירוע הזה, אם אנחנו משנים את האזימוט מספיק או לא.

רועי דרור: וחשוב שזה יהיה רלוונטי לתקציב 2021.

רם שפע: אמירה קטנה בסוף המצגת.

רועי דרור: כן.

רם שפע: קודם כול, תודה.

רם שפע: בדרך כלל, לפחות מאז שאני פה, לא נוהגים לפתוח בסקירה כל כך ארוכה, אבל היה נדמה לי שמכיוון שהנושא הזה גם מעורר הרבה שאלות וגם, באופן יחסי, לא היה על המוקד, היה חשוב שנפתח בסקירה מעמיקה.

רם שפע: אז תודה לך ולכל מי שלקח חלק בצוות.

רם שפע: אני יודע שזה לא נושא שקל להתעסק בו.

רם שפע: הייתי חבר מל"ג ולכן אני מכיר את הנושא מצד ההוא.

רם שפע: אז אני שמח על הצפתו.

רם שפע: בואו נראה.

רם שפע: אמרת שאתם גם פתוחים לשינויים וגם שתשמח להתחיל לשמוע את עמדות של גם הארגונים, גם הגופים, גם המשרדים.

רם שפע: אז נראה לי שהוועדה הזו בהקשר הזה היא התחלה.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: בואו נשמע את משרד החינוך.

רם שפע: ממה שאני מבין נמצאת איתנו פנינה אלתר?

קריאה: וגם רחל אברמזון.

רם שפע: וגם רחל אברמזון.

רם שפע: לא נפגשנו כבר ימים פה.

רם שפע: אז מי מכן ממשרד החינוך שרוצה להתייחס, אני מאוד אשמח.

רחל אברמזון: אני אגיד שלום.

רחל אברמזון: אני ארצה כן שפנינה תציג.

רחל אברמזון: רחלי אברמזון מדברת, מנהלת האגף.

רחל אברמזון: אני, קודם כול, רוצה להגיד על התהליך הזה שרועי הציג קודם, כי הוא באמת תהליך מרתק גם עבורנו ולמידה מאוד מעמיקה ולראות יחד איך אנחנו מפצחים את האתגר הזה, כי הוא באמת אתגר.

רחל אברמזון: להביא אנשים מקצועיים שיעבדו בתוך מערכת החינוך.

רחל אברמזון: וראינו שרובם אמנם עובדים במגזר הציבורי, אבל עדיין אנחנו מרגישים את החסר הזה.

רחל אברמזון: אנחנו מדברים היום על כ-7,500 מטפלים על כל הרשת שרועי הגדיר.

רחל אברמזון: אבל באמת מנגד עומד תקציב מאוד גדול שהמשרד מעמיד לרשות הנושא הזה.

רחל אברמזון: ועדיין אנחנו לא רואים את הניצול.

רחל אברמזון: כי אם יש לנו 7,500 מטפלים שעובדים גם במוסדות הרשמיים וגם במוכר שאינו רשמי זה עדיין לא נותן את מענה המיטבי שאנחנו באמת היינו רוצים ושואפים לו.

רחל אברמזון: אני מאוד מקווה שהתוכנית שיצאה לדרך גם תישא פרי.

רחל אברמזון: אבל אני הייתי רוצה קצת שניתן לפנינה, שהיא המפקחת הממונה על מקצועות הבריאות, המפקחת הראשית, להגיד את ההדגשים.

רם שפע: רק רגע, רחלי.

רם שפע: קודם כול, תודה.

רחל אברמזון: כן.

רם שפע: התייחסות שלך לנושא הכסף ולאי הניצול שלו נשמעת לי כמו אמירה משמעותית.

רחל אברמזון: אני אגיד.

רחל אברמזון: יש הרי חסר.

רחל אברמזון: זה לא עניין של אי ניצול.

רחל אברמזון: ניצול כמו שאנחנו היינו רוצים לראות.

רחל אברמזון: אבל, קודם כול, אני אגיד שהשקעה במקצועות הבריאות היא כמעט כמיליארד שקל מבחינת המשרד.

רחל אברמזון: וכשאנחנו מדברים על זה שיש לנו חסר במקצועות כמו קלינאות תקשורת, פיזיותרפיה, מרפאים בעיסוק, אז הרבה פעמים המענה ניתן על יד גורמי מקצוע אחרים.

רחל אברמזון: כמו למשל המטפלים ממקצועות האומנות לוקחים חלק, נותנים מענה אחר.

רחל אברמזון: זה לא אותו דבר.

רחל אברמזון: או, למשל, לתת לאנשים שמקבלים הדרכה או הכוונה ממומחיות התחום בנושא קלינאות תקשורת, מרפאות בעיסוק, אבל מישהו אחר מבצע בעצם את העבודה, כשאנחנו אומרים שזה עדיין לא אותו דבר כמו שאיש המקצוע עצמו נותן.

רחל אברמזון: זאת אומרת, אם אנחנו היינו מוצאים את המענה לחסר במטפלים במחוז דרום, למשל, או בפריפריה, אז הכסף נמצא שם כדי לתת את המענה הזה.

רחל אברמזון: אבל ברגע שהוא לא נמצא, לא נמצא מטפל.

רחל אברמזון: אז התקציב מופנה אמנם למקצועות הבריאות, אבל עדיין הוא ניתן באופן אחר.

רחל אברמזון: אז איך העניין המקצועי בא לידי ביטוי, אני חושבת שפנינה יכול לתת את התמונה יותר טובה.

רם שפע: פנינה, בבקשה.

רם שפע: תודה, רחלי.

רחל אברמזון: תודה לכם.

רם שפע: פנינה אלתר, בבקשה, הממונה על פיתוח פדגוגי.

פנינה אלתר: קודם כול, תודה באמת למשרד ראש הממשלה שנכנס פה ובעצם הביא אותנו למקום של שיתופי פעולה בין-משרדי וגם פנים-משרדי.

פנינה אלתר: המשרד שלנו הוא משרד מאוד מאוד גדול.

פנינה אלתר: ואני חושבת שזה באמת נתן דחיפה לדבר שאני כבר מתעסקת בו כמה שנים.

פנינה אלתר: בעקבות ושלא בעקבות, אנחנו מתעסקים בכמה רמות שונות של טיפול בסוגיה.

פנינה אלתר: קודם כול, נושא הסכמי השכר אני אשים אותו בצד, כי אנחנו נמצאים עכשיו בעידן שהיינו לקראת פתיחת הסכמי שכר ותיקון כל מיני סוגיות בשכר המטפלים, אבל לצערי הרב יש לי תחושה שזה מתרחק מאיתנו כרגע.

פנינה אלתר: הנושא השני שאנחנו מנסים הוא שבאמת שיהיה להם שווה לעבוד אצלנו ולבנות להם.

פנינה אלתר: אנחנו עכשיו בתחילת תהליך – זה די מנהלי אצלנו, זה כולל כמובן את כוח האדם והוראה ואת אייל רם, שממונה על הכול – לבנות איזשהו תהליך שבונה להם איזשהו אופק של קריירה מהתואר הראשון אל התואר השני, כולל הדרכה מוסדרת.

פנינה אלתר: ואנחנו באמת באמת בתחילת התהליך לבנות את החבילה הזאת שיהיה להם שווה לעבוד במערכת החינוך.

פנינה אלתר: הנושא של עבודה בשילוב הוא אכן מאוד מאוד מורכב, כי הוא מעמיד אותנו במקום לא קלאסי של טיפול, של חדר טיפולים קלאסי שיש לך בקופות החולים, במרכזים או אפילו בבתי הספר לחינוך מיוחד שלנו.

פנינה אלתר: והמטפלים נדרשים לעבור ממקום למקום.

פנינה אלתר: הבעיה המרכזית היא לא שלא מחשבים להם את המעבר, כי דווקא זה פתור בתוך הסכם השכר, כי אלה שעות השהייה שלהם.

פנינה אלתר: אבל זה לא קל לעבור מקום למקום.

פנינה אלתר: לא קל להגיע למקום שלא בהכרח יש בו חדר טיפולים ואמצעים.

פנינה אלתר: ועל זה אנחנו עכשיו מנסים ליצור איזושהי חשיבה מחודשת איך באמת להתמודד עם הסוגיה הזאת.

פנינה אלתר: עוד שני נושאים שהתייחסת והנושא של טיפול מרחוק, שזה אחת האפשרויות.

פנינה אלתר: אנחנו לא מדברים על טיפול מרחוק, אלא על טיפול היברידי, משולב, מרחוק ופנים אל פנים.

פנינה אלתר: זה יכול לתת לנו מענה גם לפריפריה וגם לילדים שמשולבים ונמצאים באמת במסגרות שונות.

פנינה אלתר: הקורונה זימנה לנו פה התפתחות אדירה, אדירה, שקרתה לנו במערכת.

פנינה אלתר: ואתם יכולים לראות את המסמכים שנמצאים באתר.

פנינה אלתר: ואנחנו כבר בשנה הבאה נמצאים בתהליך מואץ של פיתוח, באמת טיפול מרחוק שמתאים לנו במערכת החינוך.

פנינה אלתר: שוב, זה פתרון אחד מתוך רבים, זה לא יכול להיות הפתרון המרכזי.

פנינה אלתר: אז אנחנו בעצם באיזושהי תחילה – זה לא כל כך תחילה – באמצע של איזשהו תהליך שמואץ עכשיו באמת בעקבות, אני חושבת, הכניסה והמעורבות של משרד ראש הממשלה.

פנינה אלתר: אני רק רוצה נקודה אחת לתקן.

פנינה אלתר: הטיפול באומנויות הוא לא במקום.

פנינה אלתר: אנחנו במערכת החינוך מעסקים בערך 4,100 מטפלים ממקצועות הבריאות, משלושת המקצועות המדוברים.

פנינה אלתר: אנחנו מעסיקים עוד מטפלים באמצעות אומנויות למענה אחר, הוא לא במקום.

פנינה אלתר: נכון שיש לנו נקודות שכשאין – הרי יש לנו סדרי עדיפויות – כשאין לנו מטפל שהיה בעדיפות ראשונה, ניתן לילד סוג טיפול מעדיפות שנייה.

פנינה אלתר: אבל לא כל המטפלים באומנויות אכן זה המקום המקצועי שלהם.

פנינה אלתר: קודם כול, זה טיפול חשוב בפני עצמו, שמערכת החינוך נותנת לה מענה.

רם שפע: אוקיי

פנינה אלתר: זהו.

פנינה אלתר: באמת אנחנו בתוך עשייה מאוד גדולה, מורכבת מהמון המון סוגיות.

פנינה אלתר: אני מקווה שביחד – אמרתי, שוב, זה בין-משרדי ובין-מנהלי בתוך משרד החינוך – נצליח לקדם פה את הסוגיה.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני שומע בינתיים שמשרד החינוך מברך על התהליך ושמח על עצם קיומו.

רם שפע: אני מקווה שכך זה יימשך.

רם שפע: בואו נשמע את נציגי משרד הבריאות.

רם שפע: יש פה כמה.

רם שפע: אז תחליטו ביניכם מי רוצה להתייחס לסוגיה.

אסנת סגל: אני רוצה להתייחס לסוגיה בשם האגודה הישראלית של קלינאי תקשורת, אם תרשה לי.

רם שפע: רק רגע, גברתי.

רם שפע: הכול בסדר.

רם שפע: אבל כל אחד מקבל את רשות הדיבור ובזמנו.

רם שפע: ממשרד בריאות יש פה גם את רואת חשבון – אתם מסדרים?

אורלי הרצברג: - - -

רם שפע: לא שמענו.

אורלי הרצברג: ד"ר אורלי הרצברג, קלינאית תקשורת ארצית - -

רם שפע: אהלן אורלי.

רם שפע: שלום.

אורלי הרצברג: - - ביחד עם הגב' איילה פרג, פיזיותרפיסטית ארצית, בשם נציגות של מקצועות הבריאות.

אורלי הרצברג: גם אנחנו מברכות על התהליך.

אורלי הרצברג: אנחנו רק נגיד בקצרה שטרם התקיים דיון על הנתונים ועל הממצאים.

אורלי הרצברג: טרם העלינו את כל הערותינו כחברי הצוות, נציגי המשרד שמאוד פעילים בתוך התהליך הזה ביחד עם משרד ראש הממשלה.

אורלי הרצברג: לכן מאוד חשוב לנו גם להדגיש – אפילו שאולי קצת הודגש, כי לא הצלחנו להתחבר לכל הישיבה – שלא מדובר במסמך סופי.

אורלי הרצברג: אנחנו רוצות גם להדגיש שהסקר והממצאים שלו כוללים את כל העוסקים בכל התחומי המקצוע, בכל האוכלוסיות, שכידוע מקצועות הבריאות מאוד חיוניים במתן השירות להם.

אורלי הרצברג: לא רק ילדים ולא רק במערכת החינוך.

אורלי הרצברג: המצוקה והפערים קיימים בכל המקצועות ובכל התחומים.

אורלי הרצברג: וכך גם הכיוונים והצעות לפתרונות חשוב שהם יהיו כאלו שיתרמו לצמצום פערים בכל התחומים, בכל האוכלוסיות, בכלל השירותים.

אורלי הרצברג: כלומר, ההתייחסות כאן צריכה להיות כלל מערכתית לנושא של כוח אדם במקצועות הבריאות.

אורלי הרצברג: כי אם יהיה חם בראש, יהיה קר ברגליים.

אורלי הרצברג: ואם יפתרו בעיה רק במשרד החינוך, היא לא תעצור מלהיות בעיה של משרד הבריאות.

אורלי הרצברג: אם נפתור רק בעיות בתחום ילדים, יתעוררו לנו בעיות בקשישים.

אורלי הרצברג: ואנחנו עדיין מברכות על התהליך.

רם שפע: לא הבנתי.

רם שפע: בראשית דברייך אמרת שעוד לא קיימתם על זה דיון, ומצד שני שהייתם מאוד מעורבים בתהליך.

רם שפע: אז תיישבי רגע את הפער.

אורלי הרצברג: אנחנו עדיין לא קיימנו את הדיון על כלל הנתונים והממצאים ביחד עם משרד ראש הממשלה.

אורלי הרצברג: אנחנו בתוך, באמצע התהליך.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: בתוך התהליך.

אורלי הרצברג: אני חושבת שזה קצת מוזכר פה ושם, ממה שהספקתי לשמוע.

אורלי הרצברג: אבל חשוב להדגיש את זה, כנציגי משרד הבריאות.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: בסדר גמור.

רם שפע: אני מבין.

רם שפע: נציגות המועצה להשכלה גבוהה, שרי אנגלנדר, את איתנו?

שרי אנגלנדר: כן.

שרי אנגלנדר: אני כאן.

שרי אנגלנדר: אני פה.

רם שפע: שלום לכן.

שרי אנגלנדר: היי.

שרי אנגלנדר: אז אני אתחיל ומיכל אופיר שגם איתי פה תמשיך.

שרי אנגלנדר: בעקרון כשאנחנו מקבלים איזושהי פניה על איזשהו צורך מגורם מוסמך במשרד הבריאות, אנחנו בהחלט עושים בדיקות ובודקים את הנושא.

שרי אנגלנדר: ואם צריך, אנחנו גם מעודדים וגם תומכים ומתמרצים את זה.

שרי אנגלנדר: כרגע לא קיבלנו פניה רשמית בנושא.

שרי אנגלנדר: כן אנחנו יודעים שבדרום על איזשהו צורך ומיכל תמשיך ותסביר מה קורה שם.

מיכל אופיר: שלום לכולם.

מיכל אופיר: אנחנו יודעים על מחסור באזור הדרום במקצועות הבריאות.

מיכל אופיר: ואנחנו כן אישרנו פתיחה של שתי תוכניות בריפוי בעיסוק ובהפרעות בתקשורת.

רם שפע: איפה ?

רם שפע: באיזה מוסד?

מיכל אופיר: בשני מוסדות באזור הדרום.

מיכל אופיר: בריפוי בעיסוק וגם בהפרעות התקשורת.

רם שפע: לא.

רם שפע: בסדר.

רם שפע: אבל אפשר להגיד באילו מוסדות, אם התוכנית נפתחה?

מיכל אופיר: בספיר אישרנו בריפוי בעיסוק.

מיכל אופיר: ואנחנו מחכים שהם יגישו את התוכנית.

מיכל אופיר: התוכנית טרם הוגשה.

מיכל אופיר: ואחווה הגישה בהפרעות בתקשורת בתשע"ט, לפני שנה.

רם שפע: אוקיי.

שרי אנגלנדר: באחווה התוכנית קיימת?

מיכל אופיר: כן.

שרי אנגלנדר: באחווה התוכנית קיימת, ספיר עדיין לא הגישו.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: תודה.

רם שפע: רק רציתי לדעת.

רם שפע: מיכל, תמשיכי.

מיכל אופיר: זהו.

מיכל אופיר: זה המצב.

מיכל אופיר: עוד פעם, אם אנחנו נקבל איזושהי פניה רשמית שחסרים מטפלים בתחומים מסוימים, אז אנחנו נבדוק את זה.

שרי אנגלנדר: אני רק אוסיף שכמובן שאנחנו כן מודעים לבעיה של התקנים להתמחות, להכשרה.

שרי אנגלנדר: שזה משהו שגם צריך לבדוק ולתת עליו את הדעת, כמובן.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: קודם כול, תודה לשתיכן.

רם שפע: נראה שהאמירה החשובה פה היא שלכשתגיע אליכן פניה, אתן תטפלו.

רם שפע: ואני אגיד שברור לכולם שיש מחסור, וברור שצריך לפתוח עוד תוכניות.

רם שפע: ולכן טוב שהצוות עשה עבודה.

רם שפע: יגיש לכם מסקנות.

רם שפע: תשבו עליהן ביחד.

רם שפע: תחשבו איך אפשר להשתפר.

רם שפע: ואני חייב להגיד שחד-משמעית נושא ההתמחויות והתקנים הוא אתגר גדול.

רם שפע: אני מודע לזה.

רם שפע: אבל הוא צריך להפסיק להיות מחסום.

רם שפע: כבר כמה שנים כולם מודעים לבעיה ובאופן יחסי זה זז לאט.

רם שפע: ושוב, אני אומר את זה מניסיון שהוא ניסיון אישי, לנסות לקדם את הנושא שנתקל בהרבה מאוד חששות.

רם שפע: אז אני חושב שהגיעה העת.

רם שפע: בדיוק כשהוועדה הבין-משרדית תסיים את העבודה שלה, אני חושב שגם המל"ג יצטרך להידרש לנושא הן בתקציב – לא משנה, דרך האוצר – אבל בעיקר באמת בתוכנית מקיפה שמייצרת מצב שבו אנחנו נהיה מוכנים, הן לצמיחה דמוגרפית והן לצמיחה בצרכים של ילדי החינוך המיוחד.

רם שפע: אני מכיר אתכן ואני בטוח שאתן מסכימות איתי ותעשו כל שתוכלו כדי שזה יקרה.

רם שפע: אז תודה רבה.

רם שפע: יש פה המון נציגים.

אסנת סגל: אפשר לדבר?

רם שפע: מי ביקש לדבר?

אסנת סגל: ד"ר אסנת סגל, יושבת-ראש האגודה הישראלית של קלינאי התקשורת.

רם שפע: בחלט.

רם שפע: חיפשתי איזה קלינאי התקשורת.

רם שפע: אז הקלת עליי.

רם שפע: שלום, אסנת.

אסנת סגל: ראית, אני מודה למשרד ראש הממשלה שעבד איתנו גם בשיתוף פעולה.

אסנת סגל: אנחנו בהחלט נרתמנו כדי לעזור, כי כל מה שקשור למקצועיות ולקידום המקצוע חשוב לנו מאוד.

אסנת סגל: שנית, אני רוצה לומר, בניגוד לרוח הנושבת כעת בוועדה, שאני לא חושבת שהבעיה הנוכחית נובעת מהיעדר כוח אדם, אלא מהיעדר תקינה, תקנים ומשכורות שניתן להתפרנס מהם.

אסנת סגל: אם תימשך המגמה הזאת של פתיחת עוד ועוד תוכניות ללא בקרה וללא מחשבה אמיתית, מה שיקרה הוא שני דברים: ראשית, לא יהיו יותר אנשים לא במערכת החינוך וגם לא במערכת הבריאות; שנית, אתם תובילו לדה-סקיליזציה של מקצועות הבריאות, ובמיוחד של המקצוע הקרוב לליבי – הפרעות בתקשורת.

אסנת סגל: אתם כבר גורמים לזה שאתם אומרים לאומנות מטפלים במקום אנשים שהכשרתם היא ספציפית, ואתם תמשיכו ותגרמו לזה בדרכים שונות.

אסנת סגל: אני חושבת שמה שצריך לעשות הוא, קודם כול, לחשוב מה ההשתכרות, מה תנאי העבודה, מה התקינה שקיימת היום במוסדות השונים ולחזק אותה.

אסנת סגל: חסר אנשים בדרום?

אסנת סגל: רק בקלינאות תקשורת ובפיזיותרפיה ובריפוי בעיסוק חסר?

אסנת סגל: מה עושים כשרוצים לעודד רופאים?

אסנת סגל: מה עושים כשרוצים לעודד מורים?

אסנת סגל: תנו להם הקלות במס, תנו להם שכר דירה לשלוש שנים.

אסנת סגל: תנו להם איזשהו מענק, ותיקחו אנשים צעירים שיתחילו שם את חייהם ויבנו אותם שם.

אסנת סגל: מה הלהג הזה עוד ועוד תוכניות?

אסנת סגל: אתם תכשירו עוד ועוד אנשים שלא יוכלו להתפרנס ולא ירצו להתפרנס במקצוע הזה.

אסנת סגל: עכשיו, אני יכול להמשיך בזה אבל אני מעדיפה לעצור פה.

אסנת סגל: אני באמת חושבת שהיוזמה הזאת היא נורא חשובה.

אסנת סגל: נורא חשוב לכנס בחדר אחד או בזום אחד כל כך הרבה אנשים שמייצגים את המקצוע הזה בתחומיו השונים.

אסנת סגל: אבל צריך לחשוב בהגיון.

אסנת סגל: אני מרגישה שיש פה אג'נדה לפתוח תוכניות לימוד וכל השיחה הזאת היא איזשהו כיסוי, עלה תאנה למצוא התירוץ למה.

רם שפע: קודם כול, תודה שאת מציגה זווית אחרת.

רם שפע: זה בסדר גמור.

רם שפע: זה חלק מהפלורליזם של הדיון.

רם שפע: אבל אני לא בטוח שאני יורד לסוף דעתך.

רם שפע: איפה יש אג'נדה לפתוח תוכניות בלי לעשות את זה באופן מקצועי?

רם שפע: אצל מי?

אסנת סגל: אני חושבת שאם היום כבר יש נטייה כזאת שאנשים – שהם לא פיזיותרפיסטים, מרפאים בעיסוק, קלינאי תקשורת או פסיכולוגים – מטפלים בילדים, לא משנה אם קוראים להם מטפלים באומנות או לא יודעת איזה שם שנותנים להם, ואנחנו שמענו הד של זה היום בוועדה, זה תהליך של דה-סקיליזציה.

רם שפע: אני חייב רגע - - -

אסנת סגל: זה אומר שהמערכת מתחילה לתת לאנשים, שהם לא מהמקצוע, לטפל בתחומים של המקצוע.

רם שפע: אוקיי.

רועי דרור: רואה את זה כבעיה.

אסנת סגל: וזה קורה כשמקצוע נשחק והוא נמצא בתחתית הסולם ולא מקבל שכר טוב ואי-אפשר לגייס אנשים מספיק טובים.

רם שפע: ד"ר אסנת סגל, אני אמנם, כמובן, לא בקיא כמוך בנושא .

רם שפע: אבל נדמה לי שיש פה בלבול.

רם שפע: ואני שמח להגיד, ככל שאני הבנתי, שמה שאת מתארת הוא בדיוק מה שהוועדה והצוות הבין-משרדי מנסה לפתור.

אסנת סגל: לא.

אסנת סגל: אבל אתם מנסים לפתור את זה בדרך שהיא דרך שלא תוביל לשום דבר.

אסנת סגל: צריך לפתור את זה כשנותנים תקינה ושכר הוגן.

רם שפע: אבל על זה אנחנו מדברים.

רם שפע: כשאני דיברתי עם המל"ג - - -

אסנת סגל: לא.

אסנת סגל: אתם מדברים על פתיחת עוד תוכניות לימודים.

אסנת סגל: על זה אתם מדברים.

רם שפע: ראשית, דובר על פתיחה של תוכניות לימודים בדיוק במקצועות הרלוונטיים.

אסנת סגל: אבל, עוד פעם אני מסבירה.

אסנת סגל: פתיחה של תוכניות לימודים, עוד ועוד תוכניות, לא תוביל לשום דבר בהיעדר שכר הוגן.

אסנת סגל: אנשים לא ילכו לעבוד.

אסנת סגל: ואנחנו נימצא באותו מקום.

רועי דרור: קודם כול, תודה על ההתייחסות.

רועי דרור: לגבי הרוח, דווקא הוועדה והצוות הבין-משרדי, במיוחד משרדי החינוך והבריאות, הדגישו שהדבר הלא יחידי הוא לא להגדיל את הכיסאות וגם להסתכל על הדרכה והכשרה ולהסתכל על עוד דברים, על איכות הטיפול - - -

אסנת סגל: אני אגיד לכם ישר.

רם שפע: רק רגע.

רם שפע: רק רגע.

אסנת סגל: הדרכה והכשרה זה יפה.

אסנת סגל: אתה צריך משכורות וצריך תקנים וצריך אפשרות להתקדם בהם.

רם שפע: אסנת, אסנת, רגע.

רועי דרור: צריך - - -

רם שפע: רגע.

רם שפע: רק שנייה, רועי.

רם שפע: אסנת, גברתי, את קוטעת גם אותי וגם את רועי בפעם השלישית.

רם שפע: אני לא נוהג להעיר את זה, אבל בבקשה.

רם שפע: כל אחד מסיים לדבר ואחרי זה מתייחסים.

רם שפע: בבקשה, רועי, תמשיך.

רועי דרור: אז אני אגיד.

רועי דרור: בשקף של הפתרונות האפשריים דיברנו על כמה אספקטים של המקצועות, לא רק על הגדלת כיסאות, גם על לעבוד עם הפוטנציאל הקיים של בעלי הרישיונות, כדי לאפשר להם עבודה בתנאים יותר טובים.

רועי דרור: גם הלכנו על פתרונות נקודתיים.

רועי דרור: ככל שהנתונים יהיו בפני כולם, נוכל להמליץ על כיווני מדיניות שבאמת יסייעו גם למי שעוסק במקצוע היום לענות על הבעיות שנמצאות, וגם למי שיעסוק מחר.

רועי דרור: אנחנו מצד אחד לא יכולים לעצום עין מהתחזיות ואנחנו לא יכולים להגיד שמה שהיה עד עכשיו הוא טוב גם ל-2035, ומצד שני אנחנו מבינים שגם היום, במצב הקיים, ניתן לשפר הרבה מאוד דברים במתווה עבודה של המקצועות האלה.

רועי דרור: וזה בדיוק בהמלצות שלנו.

רועי דרור: הם לא נוגעים לצד אחד של המשוואה.

רועי דרור: ואם זו הרוח שהתקבלה, אז היא ממש לא.

רועי דרור: אנחנו עבדנו בשיתוף פעולה, אני אומר באופן גורף, גם עם העמותות וגם עם גורמים מחוץ למערכת, וגם עם משרד הבריאות.

רועי דרור: ומשרד הבריאות הדבר הראשון שהוא אמר:

רועי דרור: זה לא רק עניין של הגדלת הכמות, זה גם איכות הטיפול.

רועי דרור: ואני בטוח שכשנראה את הממצאים בצורה שלמה, אז יהיו הרבה פחות חששות.

רועי דרור: ואני חושב שבכלל הנגשה של הנתונים והנגשה של המידע מאוד מאוד תסייע לכולם להבין את הסיטואציה, שהיא לא מורכבת רק מהעלאת שכר או תקינה, או לא מורכבת רק מהגדלת הכיסאות.

רועי דרור: כי כל פעם אנחנו נוגעים איפה שלמישהו כואב, זה כואב די הרבה במקצועות האלה.

רועי דרור: ולכן אני שמח שהדיון מתקיים, כדי באמת לייצר תפיסה שלמה לאותם מקצועות ולתת באמת פתרון גם למי שעוסק בתחום עכשיו וגם למי שיעסוק בנושא ב-2035.

רם שפע: תודה.

רם שפע: את רוצה להתייחס?

קריאה: - - - ממשרד הבריאות.

רם שפע: רק רגע.

רם שפע: אני אתן לד"ר אסנת, בבקשה, להתייחס.

רם שפע: רק בגלל שקטעתי אותך.

רם שפע: בבקשה, אסנת סגל.

אסנת סגל: עוד פעם, אני חוזרת ואומרת שאני מאוד שמחה על הדיון.

אסנת סגל: אני חושבת שהוא חשוב.

אסנת סגל: אני חושבת שהסקר חשוב.

אסנת סגל: אני חושבת שטוב נעשה אם ניזהר מאוד במסקנות.

אסנת סגל: אולי כדאי שנעצור ונעבד אותן, ומשרד ראש הממשלה ייתן לגורמים המעורבים ששיתפו איתו פעולה, כמו משרד הבריאות, משרד החינוך, אגודה הישראלית של קלינאי התקשורת ואגודות המקצועיות הנוספות – ישב איתם בשקט ויסביר לאן הוא חותר ומה המסקנות שהוא רוצה לגלגל מן הסקר הזה.

אסנת סגל: אני עדיין בעמדתי שפתיחת תוכניות לימודים היא מסוכנת.

אסנת סגל: והצעד הראשון והחשוב ביותר צריך להיות הגדלת תקינה ושכר.

אסנת סגל: אם אין תנאים, אנשים לא יבואו למקצועות האלה.

אסנת סגל: והמקצוע ימצא את עצמו מתדרדר לתחתית הסולם.

אסנת סגל: וחבל.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: תודה.

רם שפע: אני לא סותר את דברייך בכלל.

רם שפע: אני, אגב, אוסיף שהבעיה היא לא רק שאנשים לא יבואו למקצועות, אלא שהם יכולים לבוא ואז למצוא את עצמם מחפשים כמה שיותר עבודה המגזר הפרטי, כי שם מתגמלים יותר.

רם שפע: ואז מערכת השירות הציבורית שלנו נחלשת.

רם שפע: אני אומר את זה גם ספציפית לקלינאות תקשורת וגם באופן כללי תפיסת עולמי על כלל האלמנטים בשירות הציבורי שלנו, שהרבה פעמים מוצאים את עצמם באותה בעיה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: נמצא איתנו גם ערן דורון, ראש מועצה אזורית רמת נגב ויושב-ראש ועדת חינוך במרכז המועצות האזוריות.

ערן דורון: רם, תודה על הדיון.

ערן דורון: האמת היא שאני שומע את האנשים ואני רק רוצה לחזק את מה - - - החיבור, השילוב.

ערן דורון: אנחנו מרגשים את זה היטב, את הפערים שנוצרים.

ערן דורון: אנחנו מרגישים את זה כל יום כשילדים נדרשים, משפחות נדרשות לחכות לפעמים חצי שנה, לפעמים גם יותר, תשעה חדשים, לקלינאי תקשורת ולריפוי בעיסוק.

ערן דורון: ולכן אין לנו אלא רק לברך מאוד, רם, גם אותך באופן אישי על זה שהבאת את זה דיון, כי זה חשוב, ואת כל העוסקים במלאכה.

ערן דורון: לגבי מה הכלים היותר אפקטיביים, זה ברור.

ערן דורון: לא צריכים להיות מומחים גדולים שאם השכר יהיה יותר טוב, אז אני מניח שיהיו יותר אנשים שרוצים לגשת למקצוע הזה.

ערן דורון: איפה עושים את ההכשרות, איזה סוג הכשרות, איך עושים התאמות, איך מתמרצים אנשים להגיע לפריפריה – יש ארגז כלים שצריך לדייק אותו.

ערן דורון: אבל, על פניו, נראה שהכיוון הוא חיובי ואנחנו מאוד מאוד מגויסים גם כרשויות, ואני מדבר בשם כלל הרשויות מצפון ועד דרום, לטובת מהלך כולל שבאמת יעשה סדר.

ערן דורון: כי אנחנו יודעים שחלק מהסיבות שמשפחות מגיעות לאזורים המרוחקים זה בידיעה שהם יוכלו לקבל את המענים הנדרשים.

ערן דורון: ולאור הגרפים שהוצגו והעלייה בגידול הילדים עם הצריכים מיוחדים – ואגב, הילדים עם צריכים מיוחדים לפעמים זה נשמע כמו אנשים, אבל אני אומר לכם גם ברמה אישית מהבית וגם זה, זה כמעט לכל ילד שני יש בסוף איזשהו צורך, אם זה בצד המוטורי ואם זה ריפוי בעיסוק כזה או אחר.

ערן דורון: זאת אומרת, לא רק בפרה-הרפואי, אלא ברגשי, שדורש מענים.

ערן דורון: ולכן גם הפעילויות הפרה-רפואיות וגם הרגשיות הכרחי שיהיו מטפלים שיוכלו להתפרנס בכבוד, כמובן, ולתת את המענים האלה.

ערן דורון: הסיטואציה הנוכחית היום היא כמובן לא טובה.

ערן דורון: היא רעה.

ערן דורון: אנחנו מרגישים את המשמעויות שלה על המשפחות שלנו.

ערן דורון: ובסוף, כשילד או משפחה לא מקבלת טיפול, המעגלים של היעדר הטיפול מגיעים אחרי זה לבית ספר, מגיעים אחרי זה אולי למחלקה לשירותים חברתיים באופנים אחרים.

ערן דורון: והדבר הזה לפעמים יש לו אדוות הרבה הרבה יותר גדולות.

ערן דורון: לכן, רם, אני חושב שכמו בשאר הדיונים שאתה מקדם, גם פה חשוב נושא המעקב והבקרה, לראות שבאמת המהלך מושלם לכדי פעילות אפקטיבית שתצמצם את הפערים גם בתקינה וגם בתגמול.

ערן דורון: תודה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: הבלחת פה מחמאה שאנחנו מנהלים מעקב.

רם שפע: אם לא אמרת את זה, אז אני לקחתי לעצמי סתם.

ערן דורון: אתה עושה עבודה טובה.

ערן דורון: צריך להגיד גם בשבחך.

רם שפע: בסדר גמור.

רם שפע: תודה.

רם שפע: נמצא איתנו עו"ד מיכאל זץ מאלו"ט.

רם שפע: נשמח לשמוע את התייחסות שלכם, של אלו"ט ובאופן כללי של הזווית שהיא לאו דווקא ממשלתית.

מיכאל זץ: בוקר טוב, אדוני.

מיכאל זץ: בוקר טוב, רועי.

מיכאל זץ: קודם כול, באמת ברכות חמות מכולנו על ההובלה של הנושא המאוד חשוב הזה.

מיכאל זץ: כבר בעצם מ-2017 כשהנושא עלה אצל מבקר המדינה, בדוח החמור שלו, וקשר בין היעדר במטפלים במקצעות הבריאות לאורך התורים ולטיפולים.

מיכאל זץ: אני רוצה להזכיר שילדים עם אוטיזם הם אוכלוסייה ייחודית שמקבלת טיפולים פרה-רפואיים.

מיכאל זץ: הם מקבלים טיפולים פרה-רפואיים וטיפולים ארוכי טווח, שלוש טיפולים בשבוע, לפי חוק, גם במעונות יום שקומיים.

מיכאל זץ: אנחנו חווים את זה על בשרנו כל יום, את המשפחות שנזקקות לשירותים הפרה-רפואיים ולטיפולים ולא מקבלות מענה למעלה משלושה חודשים, למעלה משנה בחלק מהמקומות, כאשר אמרו לנו שהמחסור החמור הוא בדרום הארץ ובצפון הארץ.

מיכאל זץ: באמת יש לחשוב לבנות תוכנית האסטרטגית.

מיכאל זץ: אנחנו נמצאים באיזשהו חלון הזדמנויות, וכדאי לחשוב איך אנחנו ממשיכים מפה כאשר ברור כבר עכשיו שכמות המטפלים הפרה-רפואיים הקיימים לא הולכת להדביק את הפער בילדים שמאובחנים באוטיזם ובכלל במערכת החינוך המיוחד.

מיכאל זץ: הפער הולך רק ומחריף.

מיכאל זץ: יש לתת את הדעת על זה.

מיכאל זץ: אנחנו כן מאמינים צריך לחשוב על פתיחת מסלולי לימוד במקצועות הכשרה ייעודיים, בקלינאות תקשורת ובריפוי בעיסוק, וגם להרחיב את המסלולים הקיימים ולפתוח תוכניות הסבה מקצועית למקצועות אלה, ובאמת להגדיל את כמות המקומות להכשרה מעשית.

מיכאל זץ: לתת מלגות לסטודנטים במקצועות הבריאות לקראת סיום לימודיהם תמורת התחייבות לעבוד במערכת הציבורית בפריפריה במשך שלוש או חמש שנים.

מיכאל זץ: עידוד מומחיות באוטיזם ומענקי עידוד מוגדלים לפריפריה.

מיכאל זץ: אמרו את זה לפניי, ובאמת חשוב להדגיש את הזה.

מיכאל זץ: הנושא הזה באמת הוזנח הרבה מאוד זמן, וחשוב לתת לו עכשיו פתרון מערכתי ולהוביל ביחד – אנחנו רואים את זה יחד עם הרפורמה בשירותי התפתחות הילד כאיזשהו נדבך משלים לרפורמה.

מיכאל זץ: כי בעצם בלי הגדלה של כמות מטפלים, אז לא יצליחו לקצר את התורים ובעצם הילדים לא יוכלו לקבל את המענה שהם זקוקים לו.

מיכאל זץ: אז שוב, תודה.

מיכאל זץ: אנחנו לגמרי בעד המהלך הזה.

רם שפע: תודה רבה, מיכאל.

רם שפע: אני שמח על חיזוק של המהלך באופן כללי.

רם שפע: נמצא איתנו כבר נציג משרד האוצר?

רם שפע: מוחמד חלאילה, אתה איתנו?

מוחמד חלאילה: כן.

רם שפע: נשמח לשמוע את ההתייחסות שלך.

רם שפע: כמה אתם מעורבים בתהליך וכמה כסף אתם מתכוונים להקצות לזה בתקציב הקרוב?

מוחמד חלאילה: סליחה, אני התחברתי לדיון באיחור.

רם שפע: כן?

רם שפע: מה השאלה?

מוחמד חלאילה: מה השאלה?

רועי דרור: אני אגיד שנייה שהצוות יצא בברכה של משרד האוצר, גם של צוות בריאות וגם של צוות חינוך.

רועי דרור: ואני בטוח שנעבוד בשיתוף פעולה על המסקנות מתוקצבות.

רועי דרור: אני עוזר לו.

רם שפע: מעולה.

רועי דרור: על מסקנות מתוקצבות שייתנו מענה לפערים בטווח הקצר והסתכלות מערכתית לטווח הארוך.

מוחמד חלאילה: עכשיו, כשאני רואה את רועי, אני מבין מה היה עד עכשיו.

מוחמד חלאילה: הייתה לנו ישיבה בחודש האחרון עם הצוות של רועי לגבי הסקר שהם עשו ולגבי התוכניות שלהם לתקופה הקרובה.

מוחמד חלאילה: אנחנו לא היינו מעורבים בתהליך לפני כן.

מוחמד חלאילה: ואנחנו נשמח לקיים עוד ישיבות בהמשך ולהציע פתרונות ככל שזה אפשרי.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: מוחמד, אני אומר לך, אבל אני יודע, אבל מבין עוד יותר על בשרי כמה זאת שיטה.

רם שפע: זה בסדר שלא היית עד עכשיו בדיון.

רם שפע: אני חושב שמצופה ממך, כנציג של ממשרד ממשלתי - - -

מוחמד חלאילה: אני מתנצל שלא עליתי לדיון בהתחלה.

רם שפע: לא.

רם שפע: אז אני אומר דווקא להפך.

רם שפע: אפשר מדי פעם להתעכב בדיון.

רם שפע: זה קורה לכולם.

רם שפע: זה בסדר.

רם שפע: אבל אני חושב שמצופה ממך שכשאתה עולה לדיון להכיר את הנושא ולהציג איזושהי עמדה של המשרד גם אם העמדה היא שזה לא ברור לאן אתם הולכים.

רם שפע: אבל גם לשאול מה קורה בדיון וגם להגיד: נבחן את זה – זה בעיניי - - -

מוחמד חלאילה: לא, חשבתי שהייתה התפתחות מעבר להצגת העבודה של הצוות של רועי.

רם שפע: אה, אוקיי.

רם שפע: הבנתי.

רם שפע: בסדר.

רם שפע: יצאת מזה לא רע.

רם שפע: ההתפתחות הייתה שהרבה מאוד גופים התייחסו לזה, גם המועצה להשכלה גבוהה אמרה שהיא תשמח לקבל את המסקנות הסופיות ולהידרש לעניין ולבחון איך הם יכולים להירתם.

רם שפע: כמובן גם משרד החינוך, גם משרד הבריאות.

רם שפע: כלומר, עד עכשיו באופן יחסי יש קונצנזוס להבנה שטוב שנעשתה עבודה מעמיקה עם סקר מקיף.

רם שפע: יש גם התייחסויות ספציפיות, אבל בגדול יש הבנה שיש מחסור גדול.

רם שפע: אני אמרתי את זה גם מקודם, כמי שהתעסק בנושא הזה גם באופן אישי, שברור לכולם כבר כמה שנים שאנחנו במחסור ואנחנו בפער.

רם שפע: יצא לנו לקיים שני דיונים בשבועות האחרונים בנושא הרפורמה של החינוך המיוחד.

רם שפע: וברור שהנושאים מאוד מאוד מאוד מתכתבים.

רם שפע: וכשאנחנו לא מצליחים לייצר פתרונות של טיפול מיטביים לילדי החינוך המיוחד, ברור שאם אנחנו רואים שאנחנו בפער אדיר בכמות מטפלים אל מול צמיחה דמוגרפית, מתישהו המדינה, ובהקשר הזה, האוצר יידרש להכניס את זה לתקציב שלו ולראות איך מתקצבים תוספת של כוח אדם לצד וידוא המקצועיות של כוח האדם הזה ושיפור השכר וכו'.

רם שפע: ולכן נשמח לשמוע ממך התייחסות מעט יותר מרחיבה מאשר ניפגש.

מוחמד חלאילה: העבודה של הצוות של רועי בהקשר הזה היא משותפת לצוות שלנו, לצוות חינוך, לצוות של השכלה גבוהה ולצוות בריאות.

מוחמד חלאילה: אז עד ששלושתנו לא ישבנו עם הצוות של רועי ביחד ולא הבנו איפה הבעיות, אני לא בשלב שאני יכול להציע פתרונות.

מוחמד חלאילה: אבל אני כן מסכים שיש צורך לפעול בתחום ולמצוא פתרונות.

מוחמד חלאילה: לא מתכחשים לזה.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: אז אני שמעתי שאתם מבינים שמתישהו זה יצטרך להיכנס למסגרת תקציב ושאחרי שתפגשו עם רועי ועם כל הצוות שלכם, אז תדונו איך לעשות את זה.

רם שפע: לא כדי לתפוס אותך במילה, אלא במהות, כי זה ברור שיש פער.

רם שפע: אני מכוונה משלב בין הדיונים.

רם שפע: אנחנו שומעים פה בדיונים על החינוך המיוחד, על תחילת היישום בצפון, באמת קושי אדיר של הורים שמרגישים שלא מקבלים טיפול ושמשרד החינוך, שבגדול מבין שהרפורמה בינתיים לא מיושמת טוב.

רם שפע: בסוף, אם לא נתייחס לזה גם בהיבט הזה של כוח אדם המקצועי ואיך אנחנו מייצרים ממשק בין הדברים, אז אנחנו לא עושים שום דבר.

רם שפע: ולכן אני מודה שמדם ליבי אני מבין שאנחנו חייבים לטפל בנושא הזה, כי הפער הוא באמת באמת גדול.

רם שפע: יש לרפורמה הזאת הרבה היבטים בעייתיים, לא רק כוח האדם.

רם שפע: אבל זה חלק מרכזי.

רם שפע: תודה, מוחמד על שהצטרפת אלינו.

מוחמד חלאילה: תודה רבה.

רם שפע: אתה מוזמן להישאר כדי שתשמע את המשך הדברים.

רם שפע: ואז גם לפגישה שלכם כבר תהיה בעניינים.

מוחמד חלאילה: אני נשאר כמובן.

רם שפע: אני רוצה בבקשה לשמוע את ד"ר אורית ברט, ראש חוג ריפוי בעיסוק באוניברסיטת תל אביב, כדי לשמוע מהשטח האקדמי.

רם שפע: אני רואה שאת מופתעת שפניתי אלייך, אז אני שמח.

אורית ברט: אני שמחה שהצטרפתי לדיון.

אורית ברט: האמת היא שאני מופתעת.

אורית ברט: לא התכוננתי לדבר.

אורית ברט: נודע לי על זה רק אתמול.

אורית ברט: אבל אני יכולה להגיד שאחד הדברים שבאמת, אם חושבים על הגדלת תוכניות לימוד, הבעיה העיקרית שאנחנו נתקלים בה היא מקומות הכשרה, שאין לנו מספיק מקומות הכשרה.

אורית ברט: באזור המרכז פתחו, גם בקריית אונו וגם באריאל, לימודים בריפוי בעיסוק, שאנחנו מברכים עליהם.

אורית ברט: אבל לאוניברסיטת תל אביב לא נשאר מקומות, כי המקומות נלקחים להרבה מסגרות.

אורית ברט: יש תחרות מאוד קשה על המקומות, כי יש מחסור.

אורית ברט: אז צריך גם לקחת את זה בחשבון כשפותחים תוכניות לימוד.

אורית ברט: אני חושבת שאולי יש לשקול להגדיל את התוכניות הקיימות במקום לפתוח הרבה תוכניות חדשות.

אורית ברט: אני חושבת שיהיה הרבה יותר מהיר והרבה יותר קל ליישם את זה.

אורית ברט: זה מבחינת האקדמיה.

אורית ברט: אנחנו, כמובן, נברך על הגדלת מקומות לימוד למרפאים בעיסוק.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: אנחנו עוד לא שם.

רם שפע: אבל אולי בהתכווננות.

רם שפע: עדי רודריגז ברנע, את איתנו?

עדי רודריגז ברנע: כן.

עדי רודריגז ברנע: אני איתכם.

עדי רודריגז ברנע: שלום.

רם שפע: תראו איך הנגישות בימינו לנבחרי הציבור מסייעת לאנשים להעלות לזום תוך דקה ווטסאפ.

רם שפע: הצלחת לשכנע אותי שחשוב לשמוע את נציגות ההורים.

עדי רודריגז ברנע: תודה רבה.

רם שפע: בבקשה.

עדי רודריגז ברנע: ראשית כול, אני רוצה באמת להודות לצוות הבין-משרדי של משרד ראש הממשלה ויתר המשרדים וגם לך באופן אישי, רם, על זה שאתה ככה לוקח את הנושא הזה והוא סוף סוף מקבל קצת תשומת לב.

עדי רודריגז ברנע: אני רוצה לומר שני דברים, חשוב לי להדגיש.

עדי רודריגז ברנע: דובר כאן קצת על זה שהפער במחוז דרום הוא הפער הגדול ביותר.

עדי רודריגז ברנע: אני רוצה להגיד כאימא לשני ילדים עם אוטיזם וגם כמייצגת של קהילת הורים, של עמותת חברים בנגב, אנחנו מרגישים את המחסור הזה כל יום.

עדי רודריגז ברנע: אני שלחתי לוועדה מסמך עם מגוון של פתרונות אפשריים גם לטווח הקצר וגם לטווח הארוך.

עדי רודריגז ברנע: בחלק מהפתרונות ,אגב, רועי נגע במצגת שלו.

עדי רודריגז ברנע: עוד דבר שנורא חשוב לי להגיד הוא שאנחנו בדיונים האלה – גם אתה ציינת את זה קודם, רם – כבר שנים.

עדי רודריגז ברנע: אני הייתי בוועדה ב-2017 והינה אנחנו ב-2020 ועדיין, לצערי, הדברים לא השתנו.

עדי רודריגז ברנע: אני רוצה לבקש, בכל לשון של בקשה, מכל העוסקים בדבר: בבקשה, כשאומרים פתרון לטווח קצר, בואו נביא את הפתרון הזה בטווח של החודש הקרוב, לא עוד חצי שנה.

עדי רודריגז ברנע: יש כאן אלפי ילדים שההתפתחות שלהם נפגעת באופן בלתי הפיך.

עדי רודריגז ברנע: ילדים עם אוטיזם, שהם כמובן הקרובים לליבי יותר, הם ילדים שיש להם חלון הזדמנויות צר.

עדי רודריגז ברנע: וכל אנשים מקצוע פה, אני מניחה, מהנהנים להסכמה.

עדי רודריגז ברנע: אי-אפשר לדחות את זה יותר.

עדי רודריגז ברנע: אנחנו כאן במציאות מאוד מאוד קשה.

עדי רודריגז ברנע: זמני המתנה בדרום הם, כמו שאמר מקודם ראש המועצה של רמת נגב, אלה זמנים לא סבירים.

עדי רודריגז ברנע: ילד בן שלוש לא יכול לחכות שנה לאבחון.

עדי רודריגז ברנע: דובר על דברים האלה כבר הרבה.

עדי רודריגז ברנע: אבל אני מבקשת שתי בקשות בעצם.

עדי רודריגז ברנע: קודם כול, בואו באמת נטפל בזה מעשית ולא רק במצגות ובדיונים, שזה נורא חשוב, אבל עדיין בשטח אנחנו לא מרגישים את התוצאות של זה.

עדי רודריגז ברנע: ודבר שני, אני רוצה לבקש כאן אם אפשר לשתף אותנו, ההורים.

עדי רודריגז ברנע: לא רק לדיון הזה.

עדי רודריגז ברנע: היה לי נורא קשה להצטרף, כי באמת שמענו קודם את כל משרדי הממשלה, וחשוב מאוד היה לשומע אותם.

עדי רודריגז ברנע: אני מאוד מאוד מבקשת: תשתפו גם אותנו, ההורים, בדיונים האלה על פתרונות ועל איך פותרים.

עדי רודריגז ברנע: גם אנחנו צד בעניין.

עדי רודריגז ברנע: אנחנו הצד המקבל את הטיפולים.

עדי רודריגז ברנע: הילדים שלנו, למשל, ספציפית לאוטיזם, לא יכולים לקבל טיפול מרחוק.

עדי רודריגז ברנע: התנסינו בזה בקורונה.

עדי רודריגז ברנע: זה לא באמת עובד לרוב הילדים.

עדי רודריגז ברנע: צריך להבין את זה.

עדי רודריגז ברנע: צריך לנתח את זה ולשבת עם ההורים.

עדי רודריגז ברנע: אני ששמעתי פה שהייתה התייחסות גם לעמותות.

עדי רודריגז ברנע: ניסינו להיכנס, עמותת חברים בנגב.

עדי רודריגז ברנע: אנחנו עמותה קטנה אמנם, אבל אנחנו פועלים בפריפריה כבר לא מעט שנים.

עדי רודריגז ברנע: בבקשה, תשתפו אותנו.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: קודם כול, תודה על הדברים.

רם שפע: שנית, נראה לי שראית את האופן שבו אני תופס את זה.

רם שפע: קיבלת הזדמנות לדבר, לאור ההבנה שלי שחשוב מאוד לשמוע את קולם של ההורים.

רם שפע: אני חייב להגיד שאני בטוח שגם משרדי הממשלה, ראינו את זה גם סביב העיסוק ברפורמת חינוך מיוחד, יש הבנה שההורים לא חשובים, הם כמעט הכי חשובים בזווית שלהם כמעט בכל אספקט.

רם שפע: ובעיניי, חלק ממה שאנחנו צריכים להשתפר בו כנבחרי ציבור, אבל גם כמשרדי ממשלה, זה לשתף טוב יותר את השטח ולוודא שהקולות שלהם נשמעים בצורה טובה יותר.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: נמצאת איתנו נציגת הסתדרות המורים, מיכל?

רם שפע: מיכל, את איתנו?

רם שפע: מיכל בן דוד.

רם שפע: פשוט רציתי מקודם להעלות אותך ואת לא היית בזום.

רם שפע: מיכל בן דוד?

רם שפע: ד"ר מיכל בן דוד.

רם שפע: היי, מיכל.

מיכל בן דוד: היי.

מיכל בן דוד: מה שלומכם?

רם שפע: בסדר גמור.

רם שפע: בבקשה.

מיכל בן דוד: יופי.

מיכל בן דוד: אז אני שמחה להצטרף.

מיכל בן דוד: אני מתנצלת שלא הייתי מתחילת הדיון.

מיכל בן דוד: אבל שמעתי את הלך הדברים ואני רוצה בקצרה להתחבר, קודם כול, לרפורמה.

מיכל בן דוד: דיברתי בדיון הקודם על הרפורמה ועל המעבר של ילדים מהחינוך המיוחד לתוך החינוך הרגיל.

מיכל בן דוד: מה שבאופן בסיסי יפתור את העמסה וההכבדה של המטפלים גם הפרה-רפואיים וגם הקלינאיות, שגם ככה היום נמצאים במצב – סליחה, פשוט יש פה גן ילדים.

רם שפע: בסדר גמור.

מיכל בן דוד: אז זה פשוט מחבר אותי ככה לרפורמה, שהיום בשטח אין כמעט מענה לילדים שנמצאים בתוך המערכות הרגילות שהם משולבים בהן.

מיכל בן דוד: עכשיו, כשהרפורמה נכנסת ועוד ילדים ישתלבו, אז אנחנו מבינים מה הולך להיות.

מיכל בן דוד: הנושא הזה של כל הפרה-רפואי, הנודדים, הקלינאיות תקשורת והגננות הנודדות, עלה על ידי המזכ"לית כבר לפני שנה וחצי אחרי עשרות פניות שקיבלנו של עובדי הוראה נודדים דרך המתי"א, שנכנסים לתוך גנים ובתי הספר ונמצאים בעומס בלתי סביר של מסגרות ושל ילדים.

מיכל בן דוד: אנחנו בדקנו את השטח.

מיכל בן דוד: עשינו דיון עם 68 מנהלי מתי"אות ועצם מצאנו שהמצב הוא בלתי אפשרי.

מיכל בן דוד: המזכ"לית קיימה שני דיונים עם האגף בנושא הזה.

מיכל בן דוד: הבאנו להם מערכות מסודרות.

מיכל בן דוד: הראנו להם שגננת עובדת בבין 17 ל-20 מסגרות.

מיכל בן דוד: קלינאית תקשורת מגיעה ל-10 עד 15 מסגרות, כי עם כל ילד צריך לעבוד פעמיים בשבוע.

מיכל בן דוד: זה לא מקצועי.

מיכל בן דוד: הילד לא מקבל את השירות שהוא צריך לקבל.

מיכל בן דוד: וביקשנו איזשהו מענה, אפילו זמני של הגבלת מספר ילדים ומספר מסגרות.

מיכל בן דוד: כרגע המצב כמו שהוא והולך.

מיכל בן דוד: ואנחנו מקבלים עשרות פניות כבר עכשיו לגבי מערכות לשנה הבאה של עובדי הוראה שעובדים דרך המתי"אות בתחום של פרה-רפואי וקלינאות תקשורת, שבעצם כבר מקבלים מערכות לשנה הבאה של הגדלת של מספר המסגרות שהן יעבדו בהן והגדלת מספר התלמידים והילדים.

מיכל בן דוד: זה מצב בלתי אפשרי.

מיכל בן דוד: אני אציין שהיה חוזר מנכ"ל שהגביל את מספר הילדים והמסגרות.

מיכל בן דוד: החוזר הזה בוטל באופן חד צדדי.

מיכל בן דוד: אנחנו עלינו עליו ככה בדיעבד.

מיכל בן דוד: כל מנהל מתי"א עושה על פי צורכי השטח, את המערכת, בונה את המערכות לפרה-רפואי ולמקצועות הבריאות לפי הצרכים בשטח.

מיכל בן דוד: נוצר מצב היום שגננת או קלינאית תקשורת מגיעה לחמש או שש מסגרות ביום.

מיכל בן דוד: שעות השהייה, כמו שציינה פנינה, הולכות בעצם על המעברים.

מיכל בן דוד: איפה לבנות תל"א?

מיכל בן דוד: איפה לשבת בישיבות על הילד?

מיכל בן דוד: על זה הן לא מתוגמלות, זה מזמנן הפרטי.

מיכל בן דוד: ובעצם השכר שלהן היום בשוק, בחוץ, הוא הרבה גבוה מהשכר השעתי שהן מקבלות דרך משרד החינוך.

מיכל בן דוד: שלא נדבר על גמול החינוך המיוחד, שעומד על 9%, אם הן עובדות דרך המתי"א.

רם שפע: אוקיי.

מיכל בן דוד: אז כל קלינאית ופרה-רפואי עושים חשבון ואומרים: רגע, למה לי לעבוד דרך משרד החינוך?

מיכל בן דוד: לכן הפתרון הוא לא להגדיל ולקיים תוכניות, אלא לקחת ולתגמל את הפרה-רפואי ועובדי מקצועות הבריאות שנמצאים היום בשטח ולהגדיל תקנים.

מיכל בן דוד: אני חושבת שהגדירו את זה כאן מאוד נכון.

מיכל בן דוד: בואו לא נחפש מתחת לפנס.

מיכל בן דוד: יש פה דברים מאוד ברורים.

מיכל בן דוד: יש להגביל את מספר המסגרות, להגביל את מספר הילדים שעובד יכול לטפל בהם.

מיכל בן דוד: להגדיל את התקנים ולאפשר איזשהו מרווח של עבודה שמכבד את המקצוע.

מיכל בן דוד: שום עובד לא יכול ללכת לחמש-שש מסגרות ביום: לנסוע, לחנות, לרדת.

מיכל בן דוד: אני חייבת להגיד שהמזכ"לית, הגב' יפה בן דוד, אמרה בפירוש בשני המפגשים האלה שהיא מבקשת פתרון מיידי ואיזשהו תיקוף של חוזר מנכ"ל ביניים כרגע.

מיכל בן דוד: לא נענינו עד כה, והמזכ"לית בפירוש הודיעה שאם המצב יימשך גם עם הרפורמה שנכנסת עכשיו, היא תיאלץ להשבית את החינוך המיוחד לאור הפניות הרבות שאנחנו מקבלים בנושא.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: את זה אני שומע פעם ראשונה בהיבט הספציפי הזה.

רם שפע: אבל אני מודע וקשוב כמוכם לפער האדיר.

רם שפע: יש רק משהו אחד שאני מודה שאישית לא הבנתי.

רם שפע: התייחסת לכמה דברים ברורים שצריכים לעשות, ובין היתר דיברת על זה שצריך להגדיל את כמות הילדים, תלמידים, נוער שהמטפל יפגוש.

מיכל בן דוד: להגביל.

מיכל בן דוד: להגביל.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: כי זה סותר את שאר הדברים שאמרת.

רם שפע: הכול ברור.

רם שפע: רציתי לוודא שלא סתרת את עצמך.

מיכל בן דוד: לא, לא.

מיכל בן דוד: להגביל בגימל.

מיכל בן דוד: הגבלה.

רם שפע: מצוין.

רם שפע: להגביל בגימל זה גם מה שאני חושב.

רם שפע: אבל רציתי לוודא שלא אמרת משהו אחר.

מיכל בן דוד: אני בעצם חייבת להדגיש שהיה חוזר מנכ"ל שהגביל, לפי היקפי משרה, את מספר המסגרות ואת מספר הילדים.

מיכל בן דוד: והיו שני דיונים מאוד חשובים כשבאנו עם נתונים מהשטח.

מיכל בן דוד: הבאנו איתנו את מנהלות המתי"א.

מיכל בן דוד: הבאנו שלושה נציגים מתי"אות גם בדרום שדיברו על המרחקים, שלנסוע ממסגרת למסגרת לוקח כמעט שעה.

מיכל בן דוד: דיברנו על זה והעלינו את זה.

מיכל בן דוד: ועד היום לא נמצא פתרון, אפילו לא פתרון ביניים.

מיכל בן דוד: המצב באמת לא יכול להימשך.

מיכל בן דוד: השחיקה מאוד מאוד גבוהה.

מיכל בן דוד: ומה שקורה היום הוא שיש כאלה שנוטשים את המקצוע, מה שמכביד על אלה שנשארים.

רם שפע: חד-משמעית.

מיכל בן דוד: ואל נשכח את הרפורמה שעכשיו מכניסה עוד ילדים לשילוב.

מיכל בן דוד: אילו מענים הם יקבלו?

מיכל בן דוד: ואת זה גם אמרנו בכנסת במהלך תהליך החקיקה.

מיכל בן דוד: אמרנו: רגע, בואו נכין את השטח; בואו נכשיר; בואו נדאג שיהיו יועצות בבתי הספר.

מיכל בן דוד: אז עכשיו מה קורה?

מיכל בן דוד: תשים לב.

מיכל בן דוד: נכנסים עוד ילדים מהחינוך המיוחד לחינוך הרגיל.

מיכל בן דוד: אבל אנחנו לא נותנים מענה לילדים שנמצאים היום, שמשולבים היום, שנכנסו.

רם שפע: אנחנו מבינים.

רם שפע: אנחנו לא שומעים אותך.

רם שפע: אם תרצי אחרי זה להשלים משפט, אז בסדר גמור.

רם שפע: אנחנו לקראת סיכום הדיון.

רם שפע: נשמח, בבקשה, שרועי דרור כמי שפתח את הדיון והוביל אותו ויזם אותו, יתייחס לסיכום הדיון.

רם שפע: ואחרי זה , כמובן, אני.

רועי דרור: אז אני אגיד, קודם כול, תודה לכלל משרדי הממשלה ששותפים וגם לכלל העמותות, האקדמיה ונציגות ההורים.

רועי דרור: אני אגיד שמבחינתנו לא הכרנו את הנושא עד לפני כמה חודשים.

רועי דרור: המטרה שלנו היא לשים בסיס מסודר ככל שניתן לדיון הזה.

רועי דרור: וגם לגבש המלצות קונקרטיות לטווח הקצר ולטווח הארוך.

רועי דרור: ברור שאנחנו בפער מול המציאות.

רועי דרור: אני לא חושב שיש מישהו – אולי בהתחלה, לפני שהתחלנו לעסוק, היו כמה אנשים שהרימו גבה אם לנושא יש בעיה או יש בו פער, אז ברור היום לנושא יש פער, והפער צפוי לגדול.

רועי דרור: ולכן אני מאוד מתחבר לנציגת ההורים שאמרה שיש דברים שצריך לשים על הפרק בזמן המיידי.

רועי דרור: לעומת זאת, אני כן חושב שיש גם דברים שצריך לשים כדי ליצור אמון לטווח הארוך ולא מחר בבוקר.

רועי דרור: כי יש פה נושאים יותר מדי גדולים כדי לשנות את הספינה הזאת בפתרונות של אינסטנט.

רועי דרור: כל אחד יכול להסתכל מהפריזמה שלו.

רועי דרור: המטרה שלנו היא להביא בזמן הקרוב מסמך ששם את כל האינטרסים על השולחן ומנסה לאזן ביניהם.

רועי דרור: אף צד לא יצא מרוצה במאה אחוז.

רועי דרור: זה תלוי בהרבה דברים.

רועי דרור: יצאנו לדרך בתמיכה של כלל הממשלה בנושא הזה.

רועי דרור: אני מקווה שנגיע גם לקונצנזוס על הפתרונות.

רועי דרור: אני לא חושב שזה נושא שגם אם נשים דוח עוד חודש או חודש וחצי שמתואם בין משרדי הממשלה, בשנה הבאה נוכל להגיד שסיימנו את העבודה.

רועי דרור: בכוונה שמנו את 2035 כדי להגיד: הנושא הוא לא רק מיידי, הוא גם לטווח הארוך.

רועי דרור: ואני חושב שאם נביא איזושהי הסתכלות טיפה יותר, גם למחר בבוקר, כפי שנציגת ההורים אמרה, אבל גם הסתכלות לעוד כמה שנים קדימה, אז נעשה ברכה למקצועות האלה.

רועי דרור: אני חייב שנייה להגיד משהו על דוחות ממשלתיים.

רועי דרור: דוחות ממשלתיים קשה לקרוא אותם וקשה להבין מה מעומד מאחוריהם.

רועי דרור: אז מבחינתי תודה על הדיון.

רועי דרור: היה חשוב לנו באמת לסיים את העבודה המאומצת שנעשתה ביחד עם המשרדים וגם לעבור לשלב היישום.

רועי דרור: כדי לעשות את שלב היישום, אנחנו קודם כול צריכים לשים מסמך להתייחסות כדי שכולם יוכלו להתייחס למה שכתוב ולא – ואני לא מזלזל – לתחושות ולא רק לחוויות, אלא גם לנתונים.

רועי דרור: אני גם שמעתי את מל"ג וגם שמעתי את משרד האוצר.

רועי דרור: אנחנו נשים את הכול בצורה מסודרת ומקצועית.

רועי דרור: אבל צריך לתת לסוגיה הזאת מענה.

רועי דרור: מה שנסכם אנחנו נעמוד בו גם במעקב.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני תכף אתייחס.

רם שפע: ד"ר הדר ירדני, מנהלת המחלקה להתפתחות הילד במשרד הבריאות, מאוד רוצה לומר כמה מילים.

רם שפע: בבקשה, את אחרונת הדוברים והדוברות.

הדר ירדני: אחרונה חביבה.

הדר ירדני: תודה רבה לכולם על הדיון.

הדר ירדני: תודה באמת על העשייה שנעשית בין המשרדים.

הדר ירדני: להבנתי, היא עוד לא הסתיימה.

הדר ירדני: אנחנו עוד בדרך.

הדר ירדני: חשוב לי מאוד לציין שאני חושבת שנושא הדיון צריך להיות: מטפלים במקצועות הבריאות בדרום, ולא רק בחינוך.

הדר ירדני: החינוך הוא חלק מהחסר שיש לנו בדרום.

הדר ירדני: יש לנו חסר במכונים, ביחידות להתפתחות הילד.

הדר ירדני: יש לנו חסר במעונות יום שיקומיים.

הדר ירדני: יש לנו חסר בגנים.

הדר ירדני: יש לנו חסר בבתי ספר.

הדר ירדני: והפתרון צריך להיות מערכתי.

הדר ירדני: פתרון צריך לכולם, כי כמו שאמרו מקודם, זה יפה מאוד שנביא עוד מטפלים לחינוך, אבל אנחנו צריכים לדאוג שגם יישארו בבריאות וגם במקומות אחרים.

הדר ירדני: ולכן אני חושבת שבהחלט צריכה להיות חשיבה של מתן מענקים, של הגברת הרצון של אנשים במקצועות האלה לעבוד בדרום.

הדר ירדני: ואם נפנה ונשאל אותם מה הסיבה שהם לא באים למערכת הבריאות, אז הסיבה היא שכר, הסיבה היא התקדמות מקצועית, אפשרות להתקדם, להגיע למקומות גבוהים יותר.

הדר ירדני: ואני חושבת שבזה צריך להתמקד הפתרון שלנו.

הדר ירדני: שמחתי מאוד שהיה פה נציג של הילדים על רצף האוטיזם.

הדר ירדני: וזה נכון, שהם באמת נדרשים לטיפולים ארוכים.

הדר ירדני: אבל לא לשכוח.

הדר ירדני: יש לנו עוד אוכלוסייה לא פחות חשובה, שהם הילדים עם שיתוק מוחין וכדומה, שגם הם נדרשים לפתרונות ארוכי טווח וגם עליהם צריך לתת את הדעת.

הדר ירדני: אז תודה רבה לכולם.

הדר ירדני: אני מקווה שבאמת נגיע בסופו של דבר לפתרונות מעשיים שיביאו לנו רווחה בדרום.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני אסכם את הישיבה.

רם שפע: אני, קודם כול, רוצה להגיד משהו מהותי-עקרוני.

רם שפע: כשקבענו את הדיון, פנו אליי כמה נציגים גם מהממשלה וגם לא מהממשלה בהזדעקות של איך קבענו דיון בלי שהכול ברור.

רם שפע: אני חושב שתפקידה של הכנסת באופן כללי וגם תפקידה של הוועדה הוא לעזור לייצר מצב שבו כלל הארגונים מביעים את דעתם בתהליכים גם כשהם עוד לא הסתיימו, ואפילו במיוחד כשהם עוד לא הסתיימו.

רם שפע: אני חושב שפה יש תהליך די טוב שבו יש הבנה בקרב כמה משרדים ממשלתיים, גם אם לא כולם רואים את זה בדיוק באותה עין.

רם שפע: יש הבנה שיש מחסור, יש מצוקה כללית.

רם שפע: ואם לא נעצור ונתייחס לזה, בהקשר הזה הצוות של רועי יוביל, אז אנחנו נהיה תקועים.

רם שפע: ולכן הצוות התחיל.

רם שפע: ובמסקנות ביניים, נקרא לזה, איך שאני תופס את השלב שבו אתם נמצאים, אנחנו מקיימים דיון.

רם שפע: שמענו גם את נציגי ההורים, גם את נציגי המשרדים, גם את נציגי הארגונים, גם את נציגי האקדמיה.

רם שפע: אני חושב שכמעט את כולם.

רם שפע: ספציפית, לא את כולם, אבל את הנציגויות.

רם שפע: וזה בדיוק הליך תקין.

רם שפע: עכשיו, רועי הבין וגם הרבה מכם דיבר על זה שברור שעוד יש פה תהליך להשלים.

רם שפע: גם ישיבה עם האוצר, כמובן, קריטית.

רם שפע: ישיבה עם המל"ג, ישיבה עם משרד הבריאות, עם משרד החינוך, עם כולם, תוך כדי שמיעת ההורים.

רם שפע: אני מצפה, קורא לך, לעדכן אותנו בהמשך התהליך, גם לפני שהוא מסתיים, כדי לוודא התהליך נכון ונותן מענה מקיף.

רם שפע: ואני חייב להגיד שכמה מכם התייחסו לזה בסוף, גם נציגת ההסתדרות, גם נציגת ההורים בנגב.

רם שפע: אנחנו כל הזמן צריכים לראות שלצד הפתרונות לטווח ארוך, 2030, 2035, אנחנו גם חייבים לתת התייחסות דחופה.

רם שפע: המצב בשטח קשה.

רם שפע: מיכל דיברה על זה גם בשם יפה בן דוד, שאנחנו בהחלט נמצאים בפער מאוד גדול בשטח כרגע.

רם שפע: וגם התייחסה לזה שהיא תצטרך להשבית את מערכת החינוך המיוחד אם לא ניתן מענה.

רם שפע: ולכן אני חושב שאנחנו צריכים להידרש לסוגיה הזאת באופן דחוף וכל הזמן ללכת בערוצים מקבילים: טיפול מיידי וטיפול בטווח הארוך.

רם שפע: ולא לזנוח את הטיפול לטווח הארוך, כי זה תמיד הדבר שהכי קל.

רם שפע: זהו.

רם שפע: עכשיו, עוד מילה.

רם שפע: אמרתי את זה בהתחלה במעין רמיזה.

רם שפע: אני רוצה להגיד את זה באופן מאוד ברור.

רם שפע: בסוף, כמעט בכל תחום של החיים שלנו, כשהמגזר הציבור נותן שכר נמוך, יש שחיקה של העובדים שמחפשים אחרי זה באופן לגיטימי ומובן, שכר גבוה יותר במגזר הפרטי ובכך פשוט מחלישים את המערכת ומייצרים מצב שאנשים הבאים שיצטרכו להגיע אם ייפתחו תקנים, אז יכול להיות שהם יסיקו מסקנות וישאלו את עצמם כמה פעמים: האם כדאי לנו ללכת ללמוד את המקצועות האלה?

רם שפע: ולכן ברור לי שבמקביל להמלצות של הוועדה, אנחנו גם צריכים לשאוף לתת מענה בהגדלת השכר למקצועות האלה במגזר הציבורי כמובן.

רם שפע: אחרת, אני חושב שהעבודה תהיה חלקית.

רם שפע: זהו.

רם שפע: רועי, תודה רבה, אני חושב, בשם הרוב מי שהיה פה, לך, לצוות.

רם שפע: הצוות לא פה, אבל אני בטוח שעשו עבודה קשה לילות כימים כדי להשיג את הנתונים.

רם שפע: אז בשמי אני מודה גם לכם ומצפים לעדכון.

רם שפע: ונמשיך לעקוב.

רם שפע: תודה גדולה למי שהיה איתנו.

רם שפע: אני נועל את הישיבה.