ועדת הכלכלה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 26, 2020-07-13 11:30

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה של הכנסת, 13 ביולי 2020, כ"א בתמוז התש"ף, הצעה לסדר היום בנושא: "ענפים שנפגעים בצורה חמורה בחודשי מאי-יולי כתוצאה מהוראת המדינה", של חברת הכנסת מיכל שיר סגמן וחבר הכנסת בועז טופורובסקי.

יעקב מרגי: רבותיי, בעיקרון אין מי שלא נפגע ממשבר הקורונה, מהפרט עד הארגון הגדול ביותר, ואפילו הממשלה עצמה ותקציב המדינה.

יעקב מרגי: אתמול התקיים כאן דיון עומק שארך שעתיים, בסוגיית האולמות, המסעדות והברים.

יעקב מרגי: ואנחנו קבענו את הדיון הנוכחי בעקבות הצעות לסדר של חברי הכנסת, ואני מייחס לזה חשיבות, כי מניסיון שלי, הצעה שהיא לא בדיון מהיר יכולה לרדת לוועדה ולחכות בימים כתיקונם הרבה זמן.

יעקב מרגי: אבל הבטחנו ואנחנו מקיימים, ועלתה תהייה, גם של פקידות האוצר וגם חלק מהנוכחים בדיון, ופחות או יותר הסצנריו הוא אותו סצנריו, נקבל את אותן תשובות, אבל אני התעקשתי שהדיון יתקיים ולא יתבטל.

יעקב מרגי: מה שכן, נוסף לנו לדיון ויש לנו כאן את רועי כהן, נשיא לה"ב, שבמקביל לכך שתכננו את הישיבה הוא ביקש להציג לנו נתונים.

יעקב מרגי: כנראה לו יש יותר נתונים מאשר האוצר אוהב להציג, או שאולי הוא יגרה את האוצר שתהיה לו הגרסה שלו.

יעקב מרגי: בקיצור, אף פעם לא יהיה משעמם, ואני מבטיח לכם שהדיון הזה לא יהיה דיון סרק ולא יהיה דיון עקר.

יעקב מרגי: הוא יהיה דיון מהותי שיעזור גם לעסקים הקטנים, גם לאוצר ולממשלה בבואם לקבל החלטות.

יעקב מרגי: אני כמנה

יעקב מרגי: גי בקודש אתן תחילה למציעים לפתוח בדברי פתיחה.

יעקב מרגי: לאחר מכן נשמע גופים וארגונים.

יעקב מרגי: משרדי ממשלה ישמעו כמה שיותר ויוכלו להגיב בפעם אחת.

יעקב מרגי: ולאחר מכן דיון.

קריאה: יש גם דיונים בהמשך השבוע, אדוני היושב-ראש, ואנחנו מתייחסים לזה בין היתר.

יעקב מרגי: וזה בהמשך למגמה של הוועדה, שאנחנו כל פעם נותנים לענף אחר את תשומת הלב הראויה.

יעקב מרגי: ככה שלא יאמרו העם שבשדות שהכנסת מנותקת.

יעקב מרגי: כשהם נחשפים לדיוני ועדות הכנסת, הם אומרים, וואו, לא ידענו שזה ככה.

יעקב מרגי: ואתמול הם יצאו – הם לא האמינו, הם באו סקפטים וחשבו שהמליאה היא תכלית כל מה שקורה בבניין הזה.

יעקב מרגי: וזה לא נכון.

יעקב מרגי: אז הינה אנחנו שותפים לספק להם את החוויה הדמוקרטית, ויש להם שליחים.

יעקב מרגי: היינו בפגישה אצל ראש הממשלה, ואז שר הבריאות בשיא התסכול שלו אמר, הכנסת מייצגת את כולם, לחדרי הכושר יש לוביסטים והם מיוצגים בכנסת – לא הלוביסטים במובן הלוביסטי; ושכונות מסוימות שבסגר, יש להם שליחים בכנסת; ולאולמות יש.

יעקב מרגי: אז בואו לא נסגור כלום וניכנע לכל הלחצים.

יעקב מרגי: אבל צריך לעשות את זה בצורה מאוזנת, השום שכל.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, בבקשה.

מיכל שיר סגמן: אני רוצה לפתוח את ההצעה לסדר המאוד-חשובה הזו, והיא עדיין רלוונטית למרות התוכנית החדשה שאנחנו מחכים שתיכנס לתוקפה ותעשה את הטוב שלשמה היא הוקמה.

מיכל שיר סגמן: אני רוצה לדבר על מקצועות מבוססי קהל.

מיכל שיר סגמן: מקצועות מבוססי קהל הם המקצועות שנפגעו בצורה הקשה ביותר ועברו ממאה לאפס.

מיכל שיר סגמן: מדובר לא רק על עצמאים, לא רק על מפעילי חוגים או על ליצנים באירועים, או על קייטנות או על חדרי כושר או על בריכות.

מיכל שיר סגמן: מדובר על כנסים ועל תערוכות.

מיכל שיר סגמן: מדובר אפילו על חברות גדולות כמו חברת תממ, למשל.

מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, הידעת שחברת תממ היא מפעל המזון הכשר הגדול ביותר בישראל?

יעקב מרגי: הם בהתכתבות תמידית איתי, ואני שמח שהעלית את זה.

מיכל שיר סגמן: אני הייתי אצלם בשבוע שעבר, ואני אפילו לא ידעתי שאין מזון שאני מכניסה לפה באיזושהי טיסה, ואל משנה אם זו טיסת אל על או כל טיסה אחרת, שלא עובר דרך תממ או חברת המשביע, שזאת בעצם החברה שמספקת גלאט כשר, או חברה נוספת שכרגע אני לא זוכרת את שמה, אבל מספקת את שאר המזון גם לחברות זרות שהן לא כשרות, לופטהנזה וכולי.

מיכל שיר סגמן: מ-41,000 מנות ביום הם ירדו לאפס.

מיכל שיר סגמן: גם כשמדברים על שיקום של אותן חברות גדולות, לא מדברים על תממ, לא מדברים על חברות דומות.

מיכל שיר סגמן: מה עשו בעולם בנושאים האלה?

מיכל שיר סגמן: עשו שני דברים שאפשר ליישם אותם גם בדברים נוספים, ואני בטוחה שגם רועי כהן יסכים איתי.

מיכל שיר סגמן: זה נקרא ייעוד מחדש.

מיכל שיר סגמן: קודם כל, בחברות גדולות אפשר לתת 60%, כמו שעושים בשאר המקומות בעולם, כדי לסבסד את המשכורות של האנשים כי אנשים שם לא עובדים, הם פשוט לא עובדים.

קריאה: רק שבסוף הם לא יחלקו דיבידנדים, ואז אנחנו נצטרך להצטער על זה.

מיכל שיר סגמן: זה נכון.

מיכל שיר סגמן: זה היה סעיף שיכול לעלות בחוק, ומשום מה האוצר סירב להכניס אותו.

מיכל שיר סגמן: אבל זה כבר נושא אחר.

מיכל שיר סגמן: בכל אופן, אפשר לתת 60% מימון משכורות, ולעשות ייעוד מחדש.

מיכל שיר סגמן: אותן חברות יכולות לספק לצבא או למערכת החינוך.

מיכל שיר סגמן: אנחנו יכולים בענפים שונים לעשות ייעוד מחדש לעסקים שימשיכו בינתיים לעבוד עד אשר הקורונה תצא מחיינו.

מיכל שיר סגמן: זה דורש בסך הכול טיפה מחשבה יצירתית.

מיכל שיר סגמן: אני, כמי שהקימה וניהלה חברה במשך 11 שנה, אם אני לא הייתי מפעילה בזריזות חזון, יצירתיות, לדעת לעבור מדבר אחד לדבר אחר, הרי הייתי פושטת רגל.

מיכל שיר סגמן: ופה זה נראה כאילו אומרים בריכות וחדרי כושר, אז מהר מטפלים בזה באופן נקודתי, ואז עוברים לענף הבא.

מיכל שיר סגמן: למה לא לעשות חשיבה רחבה על כל הענפים?

מיכל שיר סגמן: תיירות פנים, תיירות חוץ, אירועים וכנסים – ולראות מי יכול לחזור לעבודה, במי אפשר להשתמש בייעוד מחדש, בינתיים שהמדינה תהפוך להיות הספקית שלו, ומי באמת זקוק למענק, לא כזה שירדים את העובדים ויגרום להם לא לרצות לחזור לעבודה, אלא ייתן פתרון זמני.

מיכל שיר סגמן: גם חסכת כסף וגם ייצרת עוד.

מיכל שיר סגמן: הרי בסוף המטרה של המדינה היא לייצר דברים נוספים.

מיכל שיר סגמן: לגבי עסקים קטנים – אני העליתי הצעת חוק בנושא של דחיית מע"מ.

מיכל שיר סגמן: כולם אומרים לי מה תעזור דחיית מע"מ, מע"מ זה רק לעסק שהרוויח כסף.

מיכל שיר סגמן: נכון, מע"מ הוא רק לעסק שהרוויח כסף.

מיכל שיר סגמן: אבל אם אני רק עכשיו חזרתי לפעילות או חזרתי לפעילות מצומצמת, ואני חנוקה תזרימית כי לא - - -

יעקב מרגי: אני אומר לך מה תהיה התשובה המידית שלהם.

יעקב מרגי: לגבי המע"מ העסק הוא רק צינור מעביר, זה לא כסף שלו.

יעקב מרגי: זה תשומות, הוא מקבל את העסקאות, אבל הוא מעביר תשומות.

יעקב מרגי: אבל אני לא פותח את זה לדיון.

מיכל שיר סגמן: בסוף זה יגרום לאנשים לעבוד בשחור.

יעקב מרגי: אפשר לדחות דברים אחרים.

מיכל שיר סגמן: לא.

מיכל שיר סגמן: הם יעבדו בשחור.

מיכל שיר סגמן: אני אומרת לך את האמת.

יעקב מרגי: אוי ואבוי.

מיכל שיר סגמן: יש מציאות.

מיכל שיר סגמן: בסוף מע"מ זה 17% שחד משמעית צריך לשלם.

מיכל שיר סגמן: אני לא אומרת לא לשלם.

מיכל שיר סגמן: למה לא לדחות את המע"מ ואז לפרוש להם לתשלומים בתום תקופת הקורונה?

מיכל שיר סגמן: המדינה יודעת להתמודד עם הדברים האלה.

יעקב מרגי: אין ספק.

מיכל שיר סגמן: אם מישהו לא צריך או כן צריך, אפשר תמיד להתקזז אותו.

מיכל שיר סגמן: אנחנו יודעים איך זה עובד.

יעקב מרגי: לסיכום?

מיכל שיר סגמן: לסיכום, יש הרבה דברים שאפשר לעשות, גם לעסקים קטנים, גם לעצמאים, שעדיין לא קיבלו מענה.

מיכל שיר סגמן: אני מאוד מקווה שהתוכנית הכלכלית תיתן מענה בשבוע הבא, ואם לא, אני לא חוזה טובות.

מיכל שיר סגמן: אני חייבת להודות.

מיכל שיר סגמן: ולמצוא פתרון יצירתי שהוא לא שחור ולבן, אלא חשיבה מעמיקה – יכול להיפתח או לא יכול להיפתח.

מיכל שיר סגמן: אם הוא יכול להיפתח, באיזה תנאים והאם אני יכול לייצר לו ייעוד מחדש, וגם זו אופציה.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: זה מה שאמרנו ועולה כמעט בכל הדיונים, הצורך בהקמת חדר מצב כלכלי.

יעקב מרגי: לא יתכן שהנושא הכלכלי ינוהל במשבר הזה על ידי אגף התקציבים.

מיכל שיר סגמן: חד משמעית.

מיכל שיר סגמן: אגף תקציבים בטוח שיש לו משרד אוצר.

מיכל שיר סגמן: לא משרד אוצר עם אגף תקציבים.

יעקב מרגי: בכל ניהול של דבר גדול, של פרויקט ענק, מקימים חדר מצב עם צוותי התערבות.

יעקב מרגי: אני חוזר על זה כמו קאטו הזקן כל פעם, ואני מקווה שזה יחלחל בסוף.

יעקב מרגי: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה.

בועז טופורובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, על קיום הדיון המהיר הזה ובמהרה.

בועז טופורובסקי: אני אמרתי את זה כאן בוועדה ואני אומר את זה בכל מקום.

בועז טופורובסקי: כמו שהמדינה יודעת את כל הפרטים של כל השכירים והעצמאים במדינת ישראל, של כל העסקים עם פרטי חשבון הבנק, היא יודעת בשוטף לגבות מקדמות.

בועז טופורובסקי: רואה חשבון אומר כשמגיעים לקיץ כשאין קורונה לעסקי התיירות, למשל, הקיץ אמור להכניס לך הרבה כסף, או יש לך אולם אירועים, תן מקדמות למס הכנסה.

בועז טופורובסקי: בסוף השנה המדינה תדע להתקזז איתך.

בועז טופורובסקי: אם היא חייבת לך כסף, היא תחזיר לך אותו אפילו עם ריבית.

בועז טופורובסקי: עכשיו אנחנו מגיעים למצב שבעקבות הקורונה הרבה מאוד עסקים קורסים, ותיכף נגיע לעסקים שאין להם בכלל הכנסות אלא רק הוצאות – מן הראוי שהמדינה לא תגיד, תמלא טפסים, תמלא טפסים, תמלא טפסים, ואז אנחנו אולי ניתן לך את הכסף, אפילו אם אני הולך עם ההצהרה של ראש הממשלה, ונותנים עכשיו חלק מהכסף שבן אדם יצהיר עליו שהוא צריך, ואחר כך יקזזו אותו – זה משהו לא רציני.

בועז טופורובסקי: יש עסקים שאפשר להגיד, רגע, אתם פתוחים באופן חלקי, בוא נראה איזה הכנסות יש לכם.

בועז טופורובסקי: גם את זה אני לא מקבל.

בועז טופורובסקי: עדיין צריך לתת מקדמות.

בועז טופורובסקי: אבל יש עסקים שעכשיו יש להם אפס הכנסות והמון המון הוצאות; אם זה בתחום התיירות, הכנסים, התערוכות, הופעות, הצגות, מסיעים, והמון המון אנשים, חלקם נמצאים כאן וחלקם לא כי הם כבר מתחילים להתייאש מאיתנו.

בועז טופורובסקי: לא סתם אנחנו רואים את ההפגנות, ואפילו קצת אלימות ברחובות, לצערי.

בועז טופורובסקי: זה בא כתוצאה מייאוש של אנשים.

בועז טופורובסקי: אפשר לתת מקדמות.

בועז טופורובסקי: עכשיו קיבלתי סמ"ס ממישהו שהכרתי אותו עוד בצבא, הייתי מזמן בצבא.

בועז טופורובסקי: פתאום הוא שלח לי אחרי הרבה מאוד שנים סמ"ס ואמר לי, תראה מה קיבלתי.

בועז טופורובסקי: אמרו, 15,000 שקל לעצמאים, וקיבלתי עכשיו הודעה שאני מקבל על מאי-יוני 3,000 שקל.

בועז טופורובסקי: זאת אומרת, 1,500 שקל לחודש.

בועז טופורובסקי: הסכום המדויק, שלא תגידו שאני ממציא, 2,983 שקלים לחודשיים.

בועז טופורובסקי: מי שיכול לחיות מ-1,500 שקל לחודש, שיגיד את זה כאן.

בועז טופורובסקי: אנחנו צריכים להבין שאנחנו לא נמצאים רק באקסלים, וזה נוגע לאגף התקציבים וזה בדיוק נוגע למה שאדוני היושב-ראש אמר – להקים גוף שמתכלל את זה ושיבין שמדובר באנשים ובחיים של אנשים ועל אוכל, ועל שכירות, ועל עסקים, ועל מפעלי חיים של אנשים, וכאן יש מקום למדינה להביא מקדמות הפוכות.

בועז טופורובסקי: זאת אומרת, להביא כסף לאנשים על סמך הצהרה, בלי למלא הרבה טפסים, ואחר כך להתקזז איתם.

בועז טופורובסקי: אף אחד לא יכול לברוח ממס הכנסה ומביטוח לאומי.

בועז טופורובסקי: הגיע הזמן שנהיה איתם בסדר.

בועז טופורובסקי: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: רועי כהן נמצא איתנו?

יעקב מרגי: רועי איתנו או לא איתנו?

יעקב מרגי: נעבור לישראלה שטיר, בבקשה.

ישראלה שטיר-איינשטיין: שלום, כבוד היושב-ראש.

ישראלה שטיר-איינשטיין: שמי ישראלה שטיר-איינשטיין, בעלת חברה שנקראת קבוצת שטיר.

ישראלה שטיר-איינשטיין: בעלת חברה לארגון תערוכות מקצועיות וכנסים, בעיקר תערוכות.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אנחנו החברה היחידה כמעט שעושה את רוב התערוכות המקצועיות, לא לקהל רחב, שמתקיים במרכז הירידים בתל אביב, מה שנקרא אקספו תל אביב.

ישראלה שטיר-איינשטיין: מאז 28 בפברואר אנחנו בהדממה, לא כי אנחנו רצינו להיות בהדממה.

ישראלה שטיר-איינשטיין: היינו צריכים לארגן כנס לרופאים במרץ, היינו צריכים לארגן תערוכת חשמל במאי.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אסרו עלינו לפתוח את העסקים שלנו, ואנחנו לא עובדים מאז וגם אגורה לא קיבלנו מאז, וצריך דוקטורט בשביל לגשת לכל מיני טפסים ולכל מיני בקשות שצריך למלא.

ישראלה שטיר-איינשטיין: זה לא בא אוטומטי.

ישראלה שטיר-איינשטיין: זה לא נופל עליך לחשבון בנק אוטומטית ואתה - - -

יעקב מרגי: גם הקורונה באה בלי להודיע לנו.

ישראלה שטיר-איינשטיין: נכון.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אני לא באתי הנה בשביל להגיד לכם שאני רוצה כסף.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אני רוצה כסף, אבל אני קודם כל רוצה שתיתנו לי לעבוד ותיתנו לי אופק.

אוסנת הילה מארק: איך?

אוסנת הילה מארק: איך?

אוסנת הילה מארק: איך ניתן לך לעבוד כשהנגיף משתולל?

ישראלה שטיר-איינשטיין: אני נורא מצטערת.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אתם נותנים לבתי כנסת, אתם נותנים לקניונים - - -

אוסנת הילה מארק: נותנים לבתי כנסת 20.

ישראלה שטיר-איינשטיין: תני לי לדבר, בבקשה.

יעקב מרגי: שנייה, תני לה.

יעקב מרגי: אוסנת, תני לה.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אנחנו דומים יותר לקניון או לתערוכה במוזיאון.

ישראלה שטיר-איינשטיין: הקניונים, גילו שלא נדבקים בהם.

ישראלה שטיר-איינשטיין: תערוכה מקצועית שמשתרעת בבניין של 10,000 מ"ר, והוגש מתווה מדויק למשרד הבריאות שעבר גם את משרד הכלכלה וגם את משרד האוצר וגם את משרד הבריאות, את הסגל המקצועי, ונעצר בגלל שהתחלף השלטון - - -

יעקב מרגי: ישראלה, אני יכול לשאול שאלה מעשית?

ישראלה שטיר-איינשטיין: כן.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים שהדיון יהיה פרקטי ואני אשאל אותך שאלה.

יעקב מרגי: אתם כגוף גדול, ואני זכיתי להשתתף בכמה כנסים גדולים ישראליים ובין-לאומיים אצלכם, ניסיתם להיות אקטיביים ולפנות למשרד הבריאות או למל"ל?

ישראלה שטיר-איינשטיין: פנינו, פנינו - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, יכול להיות שכן, כי זה מה שאני מצפה מכל גוף רציני.

יעקב מרגי: אם תחכי שמשרד הבריאות יכתוב לך תו סגול - - -

ישראלה שטיר-איינשטיין: אבל הוגש מתווה לבקשתו של פרופ' גרוטו, המתווה תוקן על ידי פרופ' גרוטו ותוקן על ידי הדרג המקצועי במשרד הבריאות, והובא לאישור של קבינט הקורונה, ועבר אפילו את המל"ל.

ישראלה שטיר-איינשטיין: וביקשו מאיתנו באולם של 10,000 מ"ר, להכניס 1 ל-7 אנשים במקום 1 ל-4 אנשים, ולהגביל אותם, אחד יוצא, אחד נכנס, עם בדיקת חום, - - -

יעקב מרגי: ומה קרה מאז?

ישראלה שטיר-איינשטיין: נעצר, ולא עבר הלאה, ולא קיבלנו את התו הסגול.

ישראלה שטיר-איינשטיין: ואני החזרתי את העובדים שלי לעבודה ב-7 ביוני כי שבוע לפני אמרו לי שאני אקבל את התו הסגול ב-14 ביוני, ומאז אני משלמת גם משכורות ולא י כולה להוציא עוד פעם לחל"ת.

ישראלה שטיר-איינשטיין: ובגלל חוסר הבנה שלנו – הנושא שלנו הוא פלטפורמה לקידום עסקים במדינה.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אתם רוצים להצמיח את המשק, אתם רוצים שהוא יגדל.

ישראלה שטיר-איינשטיין: זה לא משהו של המונים - - -

יעקב מרגי: המסר ברור.

ישראלה שטיר-איינשטיין: כשאתה עושה תערוכה מקצועית זה רק מוזמנים, יודעים מראש מי מגיע.

ישראלה שטיר-איינשטיין: זה לא אנשים אנונימיים שבאים מהרחוב.

יעקב מרגי: ברור.

ישראלה שטיר-איינשטיין: לשוק מותר לפעול, שוק הצפון פועל, שוק האיכרים פועל, אבניו, לאבניו נתתם לפתוח.

יעקב מרגי: ישראלה, תודה.

יעקב מרגי: יש איתנו אורח נוסף.

יעקב מרגי: אני בכוונה מצרף אותו לחברי הכנסת כי זה באותו עניין, באותו תחום.

יעקב מרגי: ליאור גלפנד, מנכ"ל ארטרא.

ליאור גלפנד: שלום.

יעקב מרגי: תנסה לא לחזור על דברים שאמרה ישראלה, אלא רק להוסיף.

ליאור גלפנד: אין שום בעיה.

ליאור גלפנד: כבוד היושב-ראש והוועדה, אני לא אוסיף על מה שישראלה אמרה כי אין מה להוסיף.

ליאור גלפנד: אנחנו תחום שבשביל להרים כינוס, בשביל להרים תערוכה, נדרש פרק זמן מסוים והחזקת עובדים לתקופה מסוימת.

ליאור גלפנד: אנחנו עובדים עקב בצד אגודל בכל מה שקשור להוראות משרד הבריאות.

ליאור גלפנד: מה שאנחנו צריכים ומבקשים הוא דבר אחד מאוד פשוט – אל תפלו את המגזר המקצועי שלנו יחסית למגזרים אחרים, על מנת לאפשר לנו לעזור לכם להחזיר את הכלכלה.

ליאור גלפנד: אנחנו עושים כנסים מדעיים, מקצועיים, רפואיים, בין-לאומיים; כל התעשייה, הקשר בין אקדמיה לתעשייה נעשה דרך תערוכות וכנסים.

ליאור גלפנד: החשיבות ברורה לכולם.

ליאור גלפנד: לא באנו לחפש נדבות, באנו לבקש רק דבר אחד: תנו לנו לעבוד בדיוק כמו תרבות ובדיוק כמו כל דבר אחר שאתם מבקשים לפתוח.

ליאור גלפנד: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אועי כהן, בבקשה.

רועי כהן: שלום אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמח להציג בפניכם נתונים כי שמעתי את ההתחלה שלך ואני כל פעם נפעם מחדש מאיך אתה מנהל את הדיון, פרקטי וישר לעניינים.

רועי כהן: כרגע יצאה תוכנית חדשה שאמורה לתת מענה לחודשים מאי-יוני, ולצערי, שוב פעם, כל הכשלים שהיו בתוכניות האחרות נשארו - - -

אוסנת הילה מארק: די, רועי.

אוסנת הילה מארק: תפסיק.

אוסנת הילה מארק: תפסיק עם זה, רועי.

יעקב מרגי: רגע, אוסנת, מותר.

יעקב מרגי: אוסנת, תני לו.

אוסנת הילה מארק: תפסיק.

אוסנת הילה מארק: כל פעם אתה יושב עם האוצר, אתה קם, מסדר, מתחיל זה, בחיים לא שמענו ממך שאף תוכנית היא טובה.

אוסנת הילה מארק: שום דבר.

אוסנת הילה מארק: תמיד זה רק נגד, נגד, נגד.

יעקב מרגי: אוסנת, אוסנת, בואי נסכם.

יעקב מרגי: אצלי אין דבר כזה.

רועי כהן: היא למדה איתי משפטים ביחד.

רועי כהן: אתה מבין למה?

יעקב מרגי: רגע, תן לי, תן לי.

יעקב מרגי: רועי, תן לי.

אוסנת הילה מארק: הוא חבר שלי.

אוסנת הילה מארק: הוא יודע שאני - - -

יעקב מרגי: לא קשור.

יעקב מרגי: אצלנו בוועדת הכלכלה זה לא יהיה.

יעקב מרגי: הוא מדבר והוא יאמר עכשיו גם דברים שיהפכו לי את הבטן.

יעקב מרגי: ישראלה אמרה בתי כנסת, אני לא רציתי להגיב לה, ויש לי מה לומר על בתי כנסת.

אוסנת הילה מארק: הינה, עשיתי - - -

יעקב מרגי: אבל היא צודקת, את יודעת למה?

יעקב מרגי: כי יש קוקואים אצלנו שמייצגים אותם שנובחים כשלא צריך לנבוח.

יעקב מרגי: ואז מושכים אש כשלא צריך למשוך אש.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אני לא אמרתי מילה על בתי כנסת.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אני נולדתי בכפר חסידים.

יעקב מרגי: ישראלה, תודה.

יעקב מרגי: מגיע לך לומר וזכותך לומר מה שאתה חושבת, אני לא מזוכיסט, אבל גם אם זה יפגע בי.

יעקב מרגי: ככה אני חושב שצריך לנהל דיון, ולא צריך - - - בבקשה, רועי.

רועי כהן: אוסנת יודעת שכמו שהייתי יושב-ראש אגודת הסטודנטים ואף אחד לא יכול לסתום לי את הפה, אז גם במקרה הזה אני אגיד בדיוק את האמת.

יעקב מרגי: אל תאתגר אותי.

יעקב מרגי: יש תוכנית שהוצגה והיא לטווח ארוך והיא אמורה לתת מענה לציבור העצמאים והעסקים הקטנים.

יעקב מרגי: אבל שום פעם נפלו בין הכיסאות אותם עצמאים שברגע זה אין להם שום מענה, וארבעה חודשים לא קיבלו שום דבר.

יעקב מרגי: תן נתונים.

רועי כהן: אני מדבר על אותם עצמאים שהפסידו בשנת 2018, 20,000 איש שביקשו לקבל לפי שנת 2019; אני מדבר על 2,000 איחודי עוסקים, שזה בעצם מספר עסקים ביחד, שעוברים את הרף של 20 מיליון, יצאו מהמשוואה ולא מקבלים שום דבר.

רועי כהן: אני מדבר על עסקים חדשים שפתחו החל מ-2 באוקטובר.

רועי כהן: מדובר על 25,000 עסקים שכרגע לא יכולים לקבל - - -

יעקב מרגי: רועי, רועי, רגע, אל תרוץ.

יעקב מרגי: כשאתה אומר 20, הממשלה במתווה הזה תיקנה תוך כדי והגדילה ל-100.

יעקב מרגי: ככה דווח לנו.

רועי כהן: אתה מדבר על הפעימות שהיו כבר?

יעקב מרגי: כן.

רועי כהן: בפעימות שעברו הוציאו את אותם אנשים.

רועי כהן: הכותרת היא מאי ויוני.

רועי כהן: מה קרה לאנשים במאי ויוני?

רועי כהן: הם לא קיבלו.

רועי כהן: עכשיו בתוכנית החדשה הכניסו גם את ה-20 מיליון עד 100 מיליון.

רועי כהן: זה נכון.

רועי כהן: אבל אני מדבר איתך לגבי מה היה וגם מה קורה עכשיו.

רועי כהן: ושוב, אני רוצה להתמקד איתך במספרים, כי תיכף אני הולך לתת לך מספר מאוד מאוד קשה.

רועי כהן: 82,000 עסקים יצאו מהתוכנית החדשה, והם נמצאים בין 25% ל-40% פגיעה.

רועי כהן: אתה מבין את המספר הזה?

רועי כהן: 82,000 עסקים שהיו אמורים לקבל מענה.

רועי כהן: ואני אספר לך בדיוק כי אתה איש פרקטי, ויש גם הרבה אנשים חרדים ואנשים מכל המגזרים שהם נהגי מוניות.

רועי כהן: לקחתי בכוונה את המקצוע הזה, שיש בו 35,000 איש, יש בו הכנסה ממוצעת של 15,000 ש"ח, יש לו 40% הוצאות שזה הרכב, זה הדלק, זה הביטוחים, זה הבלאי.

רועי כהן: בסך הכול נשארת לו הכנסה של 9,000 ש"ח.

רועי כהן: מזה הוא משלם מיסים וכל מה שצריך.

רועי כהן: עכשיו ירד לו 33% – אגב, יש כאלה שירד להם יותר – כלומר ירד לו ל-10,000 ש"ח ויש לו עדיין את אותן הוצאות; 6,000 ש"ח הוצאות, נשאר לו 4,000 שקל למחיה.

רועי כהן: נהג מונית אחר שירדו לו עוד 500 ש"ח, יקבל מהמדינה 6,000 שקל וזה יפה מאוד, יקבל 6,000 שקל בנוסף ל-3,000 ומשהו שיש לו הכנסה, ויוכל להגיע ל-9,000 ש"ח.

רועי כהן: אבל אותו אחד שירד לו רק שליש, יישאר עם 4,000 ש"ח.

רועי כהן: הוא לא ייצא לרחובות לצעוק?

רועי כהן: הוא לא יבין מה קורה איתו שנשארו לו אותן הוצאות ובעצם ההכנסות שלו ירדו ואף אחד לא יודע לתת לו מענה.

רועי כהן: זו הסיבה שאני רוצה שמישהו מקצועי ישב עם משרד האוצר, עם מישהו שמבין, עם מישהו שיודע את הנתונים, עם מישהו שחי את השטח.

רועי כהן: זה מה שאני רוצה שיקרה.

רועי כהן: אתה יודע, אדוני ביושב-ראש, אתה בא מהשטח.

רועי כהן: היום יש 50% הכנסות עם 100% הוצאות.

רועי כהן: אתה היית גם בעיריות, אתה מכיר, איך שבחודש ינואר-פברואר, בגלל כל מיני אילוצים, לא הוציאו את כל האגרות השנתיות.

רועי כהן: איך שהעסקים פתחו את חודש יוני והכול חזר – תשנע, אדוני היושב-ראש, אגרת שילוט, אגרת שמירה, אגרת כיסאות ושולחנות, אגרת קרטונים, אגרת פינוי פסולת חריגה, כולם נפלו עליך בבת אחת, וזה אגרות שנתיות.

רועי כהן: עכשיו באים אליי עסקים, רועי, יש לנו 50% הכנסות, איך נשלם את כל ההוצאות האלה?

רועי כהן: באו עכשיו בתוכנית הזאת ומה עשו?

רועי כהן: נתנו פטור מארנונה רק לאלה ש-60% ומעלה.

רועי כהן: למה?

רועי כהן: כל אלה שירד להם 255, תראה לאות סולידריות שאתה נותן להם 25% הנחה בארנונה.

רועי כהן: מדובר על עוד שלושה חודשים, ובעצם אתה נותן ל הם אוויר לנשום.

רועי כהן: כרגע צריך לגרום לכך שעסקים ישרדו, כדי שביום שאחרי יהיה לאן לחזור, ואת זה אני אומר לחברתי אוסנת מארק שיודעת והיא גם באה מהמגזר העסקי, ולדעתי, יש לה גם במשפחה יותר עצמאים מאשר - - -

אוסנת הילה מארק: כולם עצמאים.

רועי כהן: היא יודעת צריך לעשות שיהיה לאן לחזור בסוף.

רועי כהן: כי אם אנחנו לא ניתן להם עכשיו את המענקים, לא ניתן להם את העזרה, לא יהיה לעסקים לאן לחזור.

רועי כהן: שוב, בכל מדינות העולם, שחררו את הכסף מהר ואת האנשים שחררו לאט, אם זה היה קורה במדינת ישראל, היום היינו נמצאים עם דו ספרתי של נדבקים בקורונה.

רועי כהן: בגלל שאנשים לא קיבלו כסף, אז היה לחץ וגם אנחנו היינו שותפים ללחץ הזה - -

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: באיטליה שחררו אנשים מהר.

רועי כהן: - - לפתוח כמה שיותר מהר כדי שיוכלו להתפרנס, ומצאנו את עצמנו עם אחוזים כאלה גבוהים של נדבקים.

רועי כהן: לכן אני קורא לך, תדרוש עכשיו מנציגי האוצר, כי אני יודע שהם רוצים לפתור את הבעיות האלה, אבל הם נותנים את זה בכל מיני סיסמאות.

רועי כהן: נמצאים שם חברי כנסת מהקואליציה.

רועי כהן: תדרשו עכשיו מהאוצר לצאת עם הודעה שכל אלה שנפלו בין הכיסאות, כמו שהבטיח לנו ראש הממשלה, והוא הבטיח, הוא הבטיח את זה ביום שישי האחרון.

רועי כהן: הוא אמר, רועי, כל הריג'קטים האלה, אנחנו נטפל בהם.

רועי כהן: אתה תבוא ביום שיש הקרוב בשעה 12, אנחנו נשב ונראה במה טיפלנו.

רועי כהן: ואני רוצה להגיד שראש הממשלה לקח אחריות באופן אישי כדי לפתור את הבעיה.

רועי כהן: מה שצריך להגיד, צריך להגיד.

אוסנת הילה מארק: אז למה לא אמרתם את זה בהפגנה?

אוסנת הילה מארק: למה לא אמרתם את זה בהפגנה?

יעקב מרגי: הי, אוסנת.

יעקב מרגי: לא מעניין אותנו הפגנות.

יעקב מרגי: אני לא הולך לשום הפגנה.

יעקב מרגי: חבר כנסת שהולך להפגנה - - -

רועי כהן: אז אני רוצה לבקש ממך, אדוני היושב-ראש, יש שם נציגי אוצר, שיגידו למה שוב פעם כל האנשים האלה שמניתי נופלים בין הכיסאות?

רועי כהן: אלה האנשים שיוצאים לרחובות.

רועי כהן: אתה יודע מה זה בן אדם שארבעה חודשים לא קיבל שקל אחד?

יעקב מרגי: רועי, תודה.

יעקב מרגי: אני מסכים איתך.

רועי כהן: תודה רבה.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אדוני, אני רוצה עוד מילה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: את לא מפריעה לי.

יעקב מרגי: ישראלה, יש פה סדר בדיון אצלי.

יעקב מרגי: בדרך כלל זה נוח.

יעקב מרגי: לפעמים לא נוח.

יעקב מרגי: איימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, יעקב מרגי, אני מאוד מברך על הדיון, אבל בהתחלה אני רוצה לברך אותך.

איימן עודה: זו פעם ראשונה שאני יושב בוועדת כלכלה ואני יודע איך אתה מנהל את הישיבות, בן אדם מקצועי, ואני מאוד - - -

יעקב מרגי: אני אשמין בסוף.

איימן עודה: יחד עם זאת, אני רוצה להגיד לישראלה ולרועי.

איימן עודה: זה שאני מסכים איתכם, בוודאי מסכים איתכם.

איימן עודה: אני רוצה להגיד לכם את האמת.

איימן עודה: מה שאתם עושים פה בוועדה הזו זה דבר חשוב.

איימן עודה: אתם חייבים לעשות את זה.

איימן עודה: פגישות המועצה – חשוב, אתם צריכים לעשות את זה.

איימן עודה: אולי דברים כאלה יעזרו לכם בעוד 10%.

איימן עודה: בשביל לעשות שינוי מהותי, אתם צריכים להיות ברחובות.

איימן עודה: ויחד איתכם כל בן אדם שמאמין בצדקת דרככם.

אוסנת הילה מארק: מרד אזרחי.

איימן עודה: רק הוועדות, וחדרים, ולדבר, ולשכנע את האוצר, - -

אוסנת הילה מארק: קריאה למרד אזרחי.

איימן עודה: - - ועוד 6%, זה לא יביא לכם את הזכויות שלכם.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אנחנו לא יודעים לעשות את זה.

איימן עודה: זה לא יביא לכם - - -

יעקב מרגי: ישראלה, את לא חייבת לענות.

יעקב מרגי: ישראלה, קחי את הישיבה הזו כהשתלמות ממני איך מתנהלים בוועדה.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אתה מנהל נהדר.

איימן עודה: זה לא יביא לכם את הזכויות שלכם.

איימן עודה: אתם הנפגעים והנפגעות העיקריים מהקורונה.

איימן עודה: אם זה תרבות, אומנות, אולמות, מסעדות, תיירות, אלה הם הענפים הנפגעים ביותר.

איימן עודה: כל שיח בחדרי חדרים הוא טוב, מועיל, זו חובה, אתם צריכים לעשות את זה.

איימן עודה: אבל בלי מאבק אמיתי בשטח, לא - - -

מיכל שיר סגמן: איימן, פה זה לא חדרי חדרים.

מיכל שיר סגמן: פה זה הכנסת.

מיכל שיר סגמן: הם פונים אל חברי הכנסת בצורה דמוקרטית, אנחנו מנהלים דיון כדי לשנות.

מיכל שיר סגמן: זה בדיוק העניין.

איימן עודה: אני אמרתי את דעתי.

יעקב מרגי: הוא אמר את דעתו.

יעקב מרגי: מה שחשוב במשבר הזה הוא שאין מגזר או ענף – בתחומים אחרים, בשגרה, יש כאלה שחושבים שיכולים להתעלם מחלקים מסוימים באוכלוסייה.

יעקב מרגי: כאן כולם צריכים את כולם.

יעקב מרגי: אנחנו צריכים להתעסק עם הגדולים כי הם מספקים תעסוקה, הם משחררים הכנסה שמושקעת במשק.

יעקב מרגי: גלגלי המשק נעים, ולכן אחד תלוי בשני פה.

יעקב מרגי: זה כמו שעון מכני שגלגל שיניים אחד מניע את השני.

יעקב מרגי: זה לא אחד ובלתו אין.

יעקב מרגי: אלה הדיונים, ככה אני מייחס חשיבות לדיונים האלה.

יעקב מרגי: ואנחנו ניתן סעד ומענה ואוזן קשבת וכרויה לכל ענף במשק הישראלי.

יעקב מרגי: יבגני סובה, בבקשה, ולאחר מכן אוסנת.

יבגני סובה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: קודם כל, אני רוצה להגיד שאנחנו במשך חודשיים, מאז שקמה הוועדה, מדי כמעט, שלושה ימים, עושים פה דיונים, דיוני עומק, ומדברים פה על אין ספור ענפים שנפגעו.

יבגני סובה: אתה הבאת דוגמה של אתמול על ענף המסעדנות.

יבגני סובה: אגב, לא הבנתי מה התשובה של משרד הבריאות.

יבגני סובה: לא הבנתי מדוע משרד הבריאות בכל זאת לא נותן תשובות.

יבגני סובה: אני חושב שמילת המפתח פה היא שקיפות, שקיפות בתהליך קבלת החלטות, ולצערי, אנחנו לא רואים שקיפות.

יבגני סובה: אנחנו שומעים הצהרות ומסיבות עיתונאים עם הצהרות גדולות, אנחנו שומעים כל הזמן, אנחנו נעשה, נעשה, ובסוף אתה רואה דיון שלמעשה לא יביא לשום דבר.

יבגני סובה: אז קודם כל, שקיפות בקבלת החלטות זה דבר שהוא קריטי, סופר קריטי, גם בנושא התקציבי.

יבגני סובה: ולך, אדוני היושב-ראש, יש את היכולת וגם אפשרות לדרוש מפקידי האוצר להסביר ולפרט בדיוק למה הולך הסיוע, מי הארגונים - - -

מיכל שיר סגמן: אבל הם לא יודעים לעשות את זה.

מיכל שיר סגמן: הם באים והם לא עונים לך.

יבגני סובה: שנייה, שנייה.

יבגני סובה: אני אסיים ואז נעשה דיון.

יבגני סובה: אתה יכול לדרוש מהם בדיוק את הסעיפים שהם נותנים, ולא להסתפק בהצהרה של ראש הממשלה שאומר, 6,000 לחודשיים.

יבגני סובה: תגיד 3,000 לחודש.

יבגני סובה: מה אתה אומר 6,000 לחודשיים?

יבגני סובה: ! זה דבר אחד.

יבגני סובה: דבר שני, זה לא קשור להפגנות.

יבגני סובה: גם אני לא חושב שבהפגנות אפשר לפתור משהו, אבל אנשים זועמים, זועמים מסיבות ברורות, כי אתה מחליט לסגור, אתה מחליט לפתוח, אתה מחליט לסגור, אתה מחליט לפתוח.

יבגני סובה: אנחנו לפני שלושה חודשים התגאינו – אני אומר אנחנו כמדינה – שכל העולם הנאור לומד מאיתנו.

יבגני סובה: ואיפה פתאום עכשיו כל ההצהרות האלה?

יבגני סובה: אז הגיע הזמן שאנחנו נלמד מהעולם הנאור כיצד לצאת מהמשבר.

יעקב מרגי: יבגני, גם בזה לימדנו את העולם לא להיכנע מהר לרעשים ולפתוח מהר בגלל לחצים.

יעקב מרגי: לימדנו את העולם מה קורה כשנכנעים מהר ופותחים בגלל לחצים.

יבגני סובה: אני לא יודע אם זה בתכונה הלאומית שלנו, אבל אנחנו תמיד רצים להתגאות, ובסופו של דבר אנחנו כמו הרץ במרתון, שמי שמתחיל לרוץ ראשון, הוא בדרך כלל מגיע אחרון.

יבגני סובה: אז אני אומר, קצת צניעות לא תזיק פה בסיפור הזה.

יבגני סובה: וכן צריך ללמוד מהמדינות שכן יצאו מהמשבר.

יבגני סובה: אני לא אומר שאנחנו צריכים עכשיו להסתכל מה קורה באיטליה, ואין ספק שהמשבר באיטליה הוא אחד המשברים הקשים.

יבגני סובה: אבל למשל בריטניה, מוצאת ומצאה שביל בין הצורך לשמור על החיים לבין הצורך לשחרר את הכלכלה.

יבגני סובה: אז זו לא בושה ללמוד - -

מיכל שיר סגמן: נזכיר שהם עדיין לא חזרו למערכות החינוך.

יבגני סובה: - - וזה גם לא בושה להודות בטעויות.

מיכל שיר סגמן: גני הילדים עדיין לא עובדים שם, עסקים שלמים עדיין לא עובדים בבריטניה.

מיכל שיר סגמן: על מה אתה מדבר?

יבגני סובה: אני מדבר על זה שהמסעדות שם פתוחות ואני מדבר על זה שענפים שם התחילו לצאת - - -

אוסנת הילה מארק: תיכף נראה את גל ההדבקה, ואז נראה אם זה היה חכם או לא.

יעקב מרגי: את הולכת לדבר, אוסנת.

יבגני סובה: לגבי הדבקה, אני חושב שאתם בליכוד קודם כל צריכים לפנות לשר הבריאות אדלשטיין.

יבגני סובה: הוא הבטיח שכל פעם יעדכנו את הנתונים של ההדבקה.

יבגני סובה: היום בבוקר לא ראיתי שזה מעודכן.

יבגני סובה: אז יש לכם גם אפשרות בסיעה לדרוש את השאלות האלה, ואל תגידו שזה קשור לאופוזיציה.

אוסנת הילה מארק: אתם רק תחפשו את הריג'קטים.

יעקב מרגי: תודה, יבגני.

יעקב מרגי: תסכם.

יבגני סובה: מי שהעלה את הנושא הזה היא מיכל שיר.

יבגני סובה: תדרשו את זה בתוך הסיעה.

יבגני סובה: תדרשו את התשובות האלה, ושקיפות זה הדבר הכי חשוב שאנחנו צריכים היום.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לכם, ברגעים אלה הממשלה מתכנסת לאשר תוכנית כלכלית נוספת.

יעקב מרגי: אני בא משם, ואני מעודד מזה שיש עוד תוכנית, זה עוד 50 מיליארד ש"ח, בנוסך ל-100 מיליארד, ויש בה הרבה שיפורים לעומת התוכנית הראשונה.

יעקב מרגי: ואין ספק, כל קריטריון, כל נוסחה בסוף מנסה למצוא מכנה משותף הכי רחב.

יעקב מרגי: אבל תמיד יהיו עיוותים.

יעקב מרגי: היתרון הגדול בזה הוא שבמשבר הזה, שהכול מתנהל תוך כדי תנועה ואפשר לתקן, והממשלה קשובה.

יעקב מרגי: היא עשתה בסבב הראשון.

יעקב מרגי: אם יהיו עיוותים בסבב השני, נלחץ ונשנה אותם גם כן.

יעקב מרגי: אוסבת, בבקשה.

אוסנת הילה מארק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אוסנת הילה מארק: אני אומר אולי דברים שיעצבנו פה חלק מהאנשים, - -

יעקב מרגי: אני מבטיח לך שאני לא אתעצבן.

אוסנת הילה מארק: - - אבל קחו בחשבון שאני הייתי עצמאית, כל המשפחה שלי עצמאים, ואנחנו בטח ובטח לא רוצים לירות ברגליים שלנו.

אוסנת הילה מארק: צריך לקחת בחשבון שכל מתווה שיביאו לפה\

אוסנת הילה מארק: תמיד יימצאו בו חורים כאלה וחורים אחרים.

אוסנת הילה מארק: ראש הממשלה ולדעתי גם שר האוצר עושים פה לילות כימים על מנת להחזיר את המשק כדי שיהיו פה פחות מובטלים, ותתחיל להיות צמיחה.

אוסנת הילה מארק: אבל מה, בסופו של יום, הרי לא המצאנו את הקורונה.

אוסנת הילה מארק: הנגיף נמצא כאן.

ישראלה שטיר-איינשטיין: נכון.

ישראלה שטיר-איינשטיין: צריך ללמוד לחיות איתו.

אוסנת הילה מארק: את לא מפריעה לי.

אוסנת הילה מארק: וככל שאנחנו נפתח את המשק, אנחנו נמצא עוד יותר הדבקה.

אוסנת הילה מארק: עכשיו צריך למצוא את הבאלאנס בין בריאות הציבור לבין העסקים.

אוסנת הילה מארק: ואני לא חושבת שאי אפשר למצוא את האיזון הזה.

אוסנת הילה מארק: ניתן למצוא את האיזון הזה.

אוסנת הילה מארק: אבל כשאני שומעת שאומרים לי לקחת עכשיו את ממן או כל מפעל אחר שהיה - - -

יעקב מרגי: תממ.

יעקב מרגי: לא טעית, ממן ותממ.

אוסנת הילה מארק: תממ, שאנחנו אוכלים את האוכל שלהם בטיסות ועכשיו אין טיסות.

יעקב מרגי: לא תמיד.

יעקב מרגי: לא תמיד אוכלים את האוכל שלהם.

אוסנת הילה מארק: לא אוכלים כי – טוב, לא נגיד מה אנחנו חושבים על זה.

אוסנת הילה מארק: אבל אם אנחנו נטה את המפעל הזה, לדוגמה, כמו שחברתי מיכל הציעה פה, לצה"ל, אז הספק של צה"ל ייפגע.

אוסנת הילה מארק: בסוף העוגה היא אחת וצריך לדעת איך לחלק אותה.

מיכל שיר סגמן: אבל במדינות אחרות ידעו לייצר ייעוד מחדש.

מיכל שיר סגמן: זה פתרונות יצירתיים.

מיכל שיר סגמן: אנחנו יודעים לעשות את זה.

אוסנת הילה מארק: רגע, רגע.

אוסנת הילה מארק: מיכל, אני לא הפרעתי לך.

אוסנת הילה מארק: פתרונות יצירתיים, אבל צריך להבין שבסוף העוגה היא אחת.

אוסנת הילה מארק: עכשיו העברנו מתממ לצה"ל – יש ספק לצה"ל.

אוסנת הילה מארק: יקום הספק של צה"ל ויגיד, מה איתי אני?

אוסנת הילה מארק: למה אתם פוגעים בי עכשיו?

אוסנת הילה מארק: לכן אני אומרת, התקופה הזו היא תקופה מאוד מאוד מאתגרת, היא תקופה מאוד קשה גם לאלה שחולים, גם לעסקים, אבל בסוף צריך למצוא את האיזון בין כל - - - סגרו עכשיו את אולמות האירועים, ואני אגיד, למען גילוי נאות, הבן שלי מתעסק בענף האירועים.

אוסנת הילה מארק: הרבה פעמים בוועדת קורונה יצאתי מכל מיני הצבעות שאני יכולה להצביע, על מנת שאני לא אהיה בניגוד עניינים.

אוסנת הילה מארק: יש אולמות אירועים שנמצאים עם שבעה ושמונה דונם, ומרשים להם לעשות אירוע רק של 200 או של 50, ויש אולמות אירועים שיש לו 700 מטר וגם שם מרשים לו רק 50 איש.

יעקב מרגי: ויש אולמות שאישרו להם 250, והכניסו 1,000.

אוסנת הילה מארק: נכון.

קריאה: זה בדיוק הדיון שהיה אתמול.

אוסנת הילה מארק: ולכן מה שאני באה לומר זה למצוא את האיזון הזה הוא מאוד מאוד קשה.

יעקב מרגי: מסכים.

אוסנת הילה מארק: בהמשך למה שדיבר חברי, רועי כהן, נשיא לה"ב.

אוסנת הילה מארק: אני אומרת, אי אפשר לשבת עם האוצר ומצד אחד לקבל, ובצד השני להחזיק את המקל ולהתחיל לצאת נגד הממשלה.

אוסנת הילה מארק: אם רוצים באמת לצאת מהפלונטר פה, צריך לעבוד בשיתוף פעולה ולשלב כוחות.

אוסנת הילה מארק: מה שחברי חבר הכנסת מהמשותפת קרא עכשיו, זה רק למרד אזרחי – אם בא לכם לעשות פה איזה מרד, ולצאת ולראות את ההפגנות האלימות של השמאל הרדיקלי שראינו במוצאי שבת, אני לא ראיתי שם עצמאים.

אוסנת הילה מארק: אני ראיתי שם רק שמאלנים, ושמאל רדיקלי שאמר רק דבר אחד: לא ביבי.

אוסנת הילה מארק: עוד פעם, אנחנו לא במערכת בחירות עכשיו.

אוסנת הילה מארק: אנחנו במערכה להציל את העצמאים במדינת ישראל.

יעקב מרגי: תודה.

אוסנת הילה מארק: וכדי לעשות את זה, צריך לעשות את זה בשילוב כוחות עם הממשלה ולא נגד הממשלה.

קריאה: היית בכיכר רבין?

קריאה: אם היית שם וראית שמאל - - -

ישראלה שטיר-איינשטיין: - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, גברתי - - -

ישראלה שטיר-איינשטיין: אני חייבת להגיד משהו.

ישראלה שטיר-איינשטיין: - - - אני לא יכולה יותר.

יעקב מרגי: את מוכנה להתאפק?

ישראלה שטיר-איינשטיין: אני לא יכולה.

קריאה: איך אפשר להגיד על 10,000 עצמאים שמאל רדיקלי?

ישראלה שטיר-איינשטיין: אני לא יכולה.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אני ממש מצטערת.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אני לא יכולה.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אני לא יכולה.

יעקב מרגי: יוסי פתאל.

יעקב מרגי: יוסי פתאל.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אני הקמתי עסק 'לפני 47 שנים, עברתי מלחמת יום כיפור, עברתי מלחמות, בחיים לא היה כזה אפס.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אפס.

יעקב מרגי: ישראלה, דיברת ואני אתן לך שוב.

ישראלה שטיר-איינשטיין: ונהדר לשמוע, לשלם, לא לשלם.

ישראלה שטיר-איינשטיין: ממה נשלם?

ישראלה שטיר-איינשטיין: ממה נפרנס את האנשים?

ישראלה שטיר-איינשטיין: ממה?

יעקב מרגי: ישראלה, ישראלה - - -

ישראלה שטיר-איינשטיין: אני בגיל שאני כבר לא יכולה להתחיל מחדש.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אני בת 72.

ישראלה שטיר-איינשטיין: מאיפה אתה רוצה שאני אתחיל?

יעקב מרגי: תשמרי על הבריאות ותקשיבי, שמעי לי, עצה אני אתן.

ישראלה שטיר-איינשטיין: מה זה?

ישראלה שטיר-איינשטיין: !

יעקב מרגי: את מוכנה להקשיב לי?

ישראלה שטיר-איינשטיין: זה אטימות.

יעקב מרגי: את מוכנה להקשיב לי קצת?

ישראלה שטיר-איינשטיין: כן.

יעקב מרגי: אני מבין את סערת הרגשות שלך.

יעקב מרגי: זו מטרתו של הדיון.

יעקב מרגי: הרי אני יכול לענות לך, לתת לך עשר דקות לשפוך את הלב ובזה מיצית.

יעקב מרגי: אני לא מיציתי.

יעקב מרגי: אמרת מה שאמרת בבסיס, הבנו את המסר - - -

ישראלה שטיר-איינשטיין: תנו לנו לעבוד.

יעקב מרגי: רגע, רגע - - -

ישראלה שטיר-איינשטיין: טוב, אני שומעת, אני שומעת.

יעקב מרגי: את אפילו לא נותנת לי להשיב.

יעקב מרגי: את רואה שאני קשוב ואני סבלני וסובלני.

ישראלה שטיר-איינשטיין: טוב.

יעקב מרגי: אז תלמדו ממני.

יעקב מרגי: סליחה שאני אומר את זה.

יעקב מרגי: תקשיבי, אנחנו נשמע גורמים נוספים.

יעקב מרגי: אנחנו סך הכול פורסים את המפה כאן על השולחן.

יעקב מרגי: בסוף הדיון ננסה להתכנס לסיכום, שיהיה כיוון דרך לממשלה.

יעקב מרגי: רק קצת סבלנות.

יעקב מרגי: ואת לא היחידה, יש לי עשרות בקשות דיבור מאנשי עסקים ובעלי עסקים שזה מפעל חייהם.

יעקב מרגי: אני מבין את סערת הרגשות, אבל אני חייב להיות קצת נוקשה כי דמעות אסור שיעשו עליי רושם.

ישראלה שטיר-איינשטיין: לא התכוונתי.

יעקב מרגי: אחרי הדיון הן ממיסות אותי.

יעקב מרגי: אחרי הדיון הן ימיסו אותי.

יעקב מרגי: כרגע אני מנסה להיות מנותק רגשות.

יעקב מרגי: יוסי פתאל, בבקשה.

יוסי פתאל: שלום, אדוני.

יוסי פתאל: תודה רבה.

יוסי פתאל: קודם כל, אני מתרשם מכל הישיבות שהבעיה היא לא הקורונה ולא המשבר התקציבי, אלא אגף תקציבים.

יוסי פתאל: אז אולי צריך לפתור את הבעיה הזאת בהזדמנות.

יוסי פתאל: כשמדברים על עיוותים בתחום התיירות הנכנסת, התוכנית הנוכחית משאירה שליש מהיקף השוק בחוץ.

יוסי פתאל: זה לא עיוות.

יוסי פתאל: זה לא משהו בשוליים.

יוסי פתאל: עשרת החברות הגדולות שמהוות שליש מסך כל השוק לא יקבלו כלום בגלל שקבעו את קו ה-100 מיליון.

יוסי פתאל: צריך לזכור שמארגני התיירות הנכנסת הם האנשים שמהווים מסלקה, הם משלמים לבתי המלון, לאוטובוסים, למדריכים, למסעדות וכולי.

יוסי פתאל: המדינה קבעה רף של מי שנפגע ב-40%.

יוסי פתאל: כמו שאמרה כאן - - -, אנחנו ב-100%.

יוסי פתאל: כל ההגדרות שלכם לעסקים בסיכון שיחזרו מאוחר יותר, אנחנו נמצאים כבר שם.

יוסי פתאל: הקביעה של ה-100, ששאלנו באוצר למה היא – ככה, רובוטי, בירוקרטי, ללא שום היגיון.

יוסי פתאל: לא הונח לפניכם שום נייר כלכלי שאומר - - -

יעקב מרגי: יוסי, אם אתה באוצר, איך היית קובע?

יוסי פתאל: עושה עבודה כלכלית רצינית.

יוסי פתאל: לא בא לנבחרי הציבור ואומר להם, תחליט 100.

יוסי פתאל: למה 100?

יוסי פתאל: כי צריך לחתוך.

יוסי פתאל: מה זאת אומרת?

יוסי פתאל: מדובר בדיני נפשות.

יוסי פתאל: בשוליים של החיתוך הזה אנשים נופלים לקבר.

יוסי פתאל: צריך להסביר את זה.

יוסי פתאל: אם אתה רואה שקבעת כלי, יש עיוותים.

יוסי פתאל: נכון.

יוסי פתאל: אבל כששליש שלם מענף זה העיוות, אתה צריך להגיד, רגע, אני צריך לעשות פה תיקון.

יוסי פתאל: אומרים, אנחנו לא מבינים את זה.

יוסי פתאל: אני מצטער לומר, אגף התקציבים מתנהל כגזברות, הוא איננו מסוגל לגבש אסטרטגיה.

יעקב מרגי: חדר מצב כלכלי מנותק מאגף תקציבים.

יוסי פתאל: אגב, זה גדול על כולם, גם על כל היושבים כאן.

יוסי פתאל: במקום שישבו מומחים, ואגב, כשאנחנו מדברים עם החבר'ה של שמחון וכולי, השיחה יותר נורמלית.

יוסי פתאל: גם כשאומרים לי לא.

יוסי פתאל: אבל כשאני שואל, למה 100 כשאני גם במאה אחזו בלי עבודה?

יוסי פתאל: ככה, צריך לחתוך.

יוסי פתאל: והם מסבירים לנו שאנחנו נידונים לשבט.

יוסי פתאל: בכל ישיבה אני מקבל את הסימפטיה שלכם.

יוסי פתאל: אתם מסכימים שענף התיירות הנכנסת הוא חשוב, ענף הייצוא השישי בגודלו, יותר מייצוא ביטחוני, חשובים לנצרת, אתם מדברים על טבריה ואתם מדברים על עכו, הכול זה הקבוצות שאנחנו מביאים.

יוסי פתאל: 75% מכלכלה, הערים האלה, טבריה, נצרת, עכו, צפת וירושלים, בנויות על הקבוצות שלנו, ומכחידים את השחקנים הכי חשובים בשוק.

יוסי פתאל: אז לא מדובר בעיוות, אלא בכשל מהותי במתווה לעניין התיירות בכלל ופרט לתיירות הנכנסת.

יוסי פתאל: רגע לפני שאנחנו עולים לגרדום, אני גם לא יודע איך הוועדה יכולה באמת להשפיע על הגזברים למעלה, צריך להגיד שכשיש עיוות כל כך גדול בתחום, עושים סטופ.

יוסי פתאל: אומרים רגע, פה צריך להיות יוצא מן הכלל.

יוסי פתאל: ניתן לגדר אותנו.

יוסי פתאל: רוב המחזור שלנו בלי מע"מ.

יוסי פתאל: אנחנו - - - לא ב-40%.

יוסי פתאל: תקבעו קריטריון של מי שנקבע ב-80%, ייכנס לתוכנית של על מאה, אל תיתנו יותר כספים ממה שאתם לעד מאה.

יוסי פתאל: מה נתתם להם?

יוסי פתאל: 500, תנו לנו לחיות עם זה.

יוסי פתאל: אתם לוקחים את הכוחות המובילים במסגרת העיוות, לענייננו הוא כשל מהותי רוחבי, וצריך לעצור את הטירוף הזה.

יעקב מרגי: צודק.

יוסי פתאל: אני יודע שלא יעזור לנו.

יוסי פתאל: אבל אתם יכולים לקבוע עיקרון שאם קבעו מתווה שפוגע לפחות בשליש מהשוק - - -

יעקב מרגי: יוסי, אתה יודע מה עולה לי מהשיחה איתך?

יעקב מרגי: מה התסכול בדיונים האלה?

יעקב מרגי: אתה שומע, פה עיוות, פה עיוות, אתה מסכים, ובצדק.

יוסי פתאל: יש הבדל בין עיוות לכשל רוחבי על כל השוק.

יעקב מרגי: אתה מציג פה כשל שהוא אמיתי.

יעקב מרגי: כל נוסחה יכולה ליצור מצב, ואם אין לך צוות התערבות שיודע לזהות את זה - - -

יוסי פתאל: מסכים.

יעקב מרגי: מנהלת הוועדה, - - -

יוסי פתאל: אדוני, הצעתי לכם כבר לעשות ועדת בדיקה על כל הבנקים ואתה שללת את זה.

יוסי פתאל: אם הם ידעו שיש פה ועדת בדיקה שמלווה את תהליך קבלת ההחלטות, ידם לא תהיה כל כך קלה על ההדק.

יעקב מרגי: לא, אני לא שללתי את זה.

יעקב מרגי: אני רק לא רוצה לנקות מאחריות את המפקח על הבנקים ואת בנק ישראל.

מיכל שיר סגמן: והיה את - - -

יעקב מרגי: מיכל, אני באמצע.

יעקב מרגי: כל ישיבה נולדת לנו עוד ישיבה.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד ובצדק, לא נשב פה ונכלה את זמננו וכוחותינו - - -

מיכל שיר סגמן: אנחנו צריכים את נציגי האוצר.

יעקב מרגי: הלוא היום הממשלה מקבלת החלטה על תוכנית כלכלית נוספת, תבוא הממשלה ותציג לוועדת הכלכלה של הכנסת את מהותה תוכנית ויעלו הטענות האלה.

יעקב מרגי: זה פועל יוצא מהישיבה.

יוסי פתאל: אני אומר, במקום לפתור את הבעיה שלנו, תעשו משהו שאני לא ארגיש שעשיתם לנו טובה.

יוסי פתאל: אם יש כשל על שליש מהשוק, התוכנית לא מתאימה.

יעקב מרגי: יוסי, תודה.

יוסי פתאל: תודה לכם.

יעקב מרגי: ניר ברקת, בבקשה.

ניר ברקת: זה קצת תקליט שחוק, אבל אדוני היושב-ראש, אני רוצה עוד פעם לחדד מה הבעיה.

ניר ברקת: הבעיה היא שבאגף תקציבים חושבים איך לחסוך כסף, ופונקציית המטרה צריכה להיות איך מצילים מקומות עבודה, איל מונעים פשיטות רגל.

ניר ברקת: אם זה לחסוך כסף, אז הם כנראה עושים עבודה טובה.

ניר ברקת: אבל אם המטרה שלנו היא להחזיר חצי מיליון מובטלים למקומות העבודה שלהם, ויש לנו 120,000 עצמאים ועסקים בסיכון, חלקם קטנים, חלקם בינוניים, חלקם גדולים, אז מה יעזור לנו שעשרה עסקים או עשר חברות של תיירות נכנסת הם מעל 100 מיליון שקל?

ניר ברקת: אז מה, אנחנו צריכים 100,000 מובטלים או שלא יהיה להם לאן לחזור?

ניר ברקת: אני טוען שפונקציית המטרה צריכה להיות מניעת פשיטות רגל, האצת צריכה והסבת עובדים.

ניר ברקת: כל אחד מהם, 250,000, 150,000 ו-100,000 עובדים, אנחנו יכולים להביא.

ניר ברקת: זאת צריכה להיות המטרה.

ניר ברקת: עכשיו אם זו המטרה, אז צריך להגיד תודה למדינה, תודה לשר האוצר ולראש הממשלה, שבאו עם תוכנית גדולה יותר.

ניר ברקת: אבל עדיין, למרות התוכנית הגדולה, אם אנחנו שומעים בעוד 80,000 ומשהו עסקים עצמאים לא מקבלים מענה והם בסכנת קריסה, ויש לנו חברות גדולות שלא נותנים מענה מעל 100 מיליון שקל, והם בסכנת קריסה, אז אנחנו צריכים לא להתבייש להכניס תיקונים.

ניר ברקת: וזה בדיוק התפקיד שלנו פה בכנסת, להאיר את עיניהם, לשמוע מה אומר הציבור, איפה הפער.

ניר ברקת: ואני מצפה לשיתוף פעולה של הממשלה, ולא שיבואו כל פעם ויגידו לנו, אל תתערבו לנו, אנחנו נחליט.

ניר ברקת: זה לא עובד ככה.

ניר ברקת: והקשב לציבור זה המפתח.

יעקב מרגי: הם ניסו פעם אחת.

יעקב מרגי: זה לא הלך להם.

מיכל שיר סגמן: לא, בוועדת הכספים הם מנסים את זה הרבה.

מיכל שיר סגמן: אנחנו באים מוועדת כספים.

יעקב מרגי: אני מדבר על אותה ועדת הכספים.

ניר ברקת: כן, אבל אז עושים טעויות.

ניר ברקת: ואנחנו פה משלימים את המדינה, וכשהיא עושה מהלכים נכונים כמו השבוע, צעדים נכונים, הצעדים של התוכנית הכלכלית הם נכונים, אבל כשהם ייכנסו אלינו פה לוועדות, לוועדת הכלכלה, לוועדת הכספים, המטרה שלנו היא שלא יתעלמו מהדברים הללו ומהבעיות הללו, רק צריכים להוציא את החוק טוב יותר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אייל הלוי.

אייל הלוי: שלום, כבוד היושב-ראש.

אייל הלוי: אני אייל הלוי, מנכ"ל ובעלים משותף של חברת כנסים, בדומה לליאור גלפנד ולישראלה שטיר.

אייל הלוי: ואני יודע ששניהם שטחו את הבעיות העיקריות.

אייל הלוי: אני מעורב לא מעט בתקופה האחרונה בכל מה שקשור למאבקים וניסיונות להשיג מה שמגיע לנו על מנת למנוע קריסה של החברות, ואני מחלק את הבעיה לשניים.

אייל הלוי: אין ספק שהענף שלנו, ענף התיירות הנכנסת, ענף הכנסים, כל מה שדורש התקהלויות של אנשים, ספג מכה מטורפת, ואני מנסה להיות לא רגשני, למרות שזה בוער בנו יום יום.

אייל הלוי: ואנחנו באמת על סף קריסה, מחלקים נדבות, אוספים חבילות לנזקקים, עושים לא מעט פעולות על מנת להציל את מי שיקר לנו ומי שחשוב לנו בסביבה שלנו.

אייל הלוי: יחד עם זאת אני מחלק את הבעיה לשניים.

אייל הלוי: הייתי בקשר עם שני אנשים ממשרד האוצר באופן אישי ובאופן שוטף.

אייל הלוי: נפגשנו עם השר.

אייל הלוי: התרשמנו שיש מתווה של פיצוי כספי.

אייל הלוי: אנחנו רק רוצים שהוא יתממש ושנבין שהוא אכן רציני ונותן פתרונות.

אייל הלוי: כי הציבור, וזאת בעיה מספר אחת, לא מאמין שאכן יתקבל כי היו מלאי אכזבות.

אייל הלוי: אם מה שהובטח יתקבל במתווה הגיוני שבאמת נותן פתרון להוצאות קבועות של חברות על מנת שלא תקרוסנה ויוכלו לטפל בעובדים, בחברה, בספקים ובהוצאות הקבועות, ולא יגררו אחריו דברים אחרים יותר גרועים במשק, זה שלב ראשון שנהיה שבעי רצון, לדעתי, במידה מסוימת.

יעקב מרגי: תודה.

אייל הלוי: הנושא השני שאינו תלוי בנו, זה הקורונה עצמה.

אייל הלוי: לא אני ולא אף אחד מהיושבים בחדר יכולים להגיד מה נכון ומה לא נכון.

אייל הלוי: זה וירוס או אויב שמתעתע בנו, והמלחמה שלו בנו אומרת, אתם לא תיפגשו.

אייל הלוי: זה הווירוס, זאת המלחמה, מול אויב עלום שאומר, אתם לא תיפגשו.

אייל הלוי: אם לא מוצאים פתרון, ואני חושב שיש פתרונות.

אייל הלוי: כמו שישראלה אומרת, ודיברנו עם גרוטו ודיברנו במספר פורומים.

אייל הלוי: אם מוצאים פתרון, מישהו צריך לשבת יחד איתנו ולמצוא את הפתרונות הנכונים כדי לאפשר משהו; לא 100%, לא 795, אבל משהו שייתן איזושהי המשכיות.

יעקב מרגי: אייל, תן לי נתון.

יעקב מרגי: ישראלה, תהיי איתנו.

יעקב מרגי: כמה הענף שלכם מעסיק באופן ישיר?

יעקב מרגי: חוץ ממה שנלווה מסביב?

ישראלה שטיר-איינשטיין: 12,000.

אייל הלוי: הענף שלנו באופן ישיר מעסיק כ-200,00 עובדים כי הענף שלנו מעסיק גם את התאורנים ואנשי הבמה - - -

יעקב מרגי: אמרתי , ישירות.

יעקב מרגי: קודם כל, ישירות.

ישראלה שטיר-איינשטיין: אנחנו 12,000 ישירות, ו-196,000 מסביב.

אייל הלוי: זה מספר מדויק, אבל בעקיפין זה ישיר כי זה שאנחנו חברה לארגון כנסים – אנחנו אומנם מארגנים ויש לנו עובדים, אבל כשמביאים כנסים זה הולך לכל האנשים מסביב.

יעקב מרגי: אייל, אמרת שאתה מתנדב ומחלק חבילות מזון.

אייל הלוי: נכון.

יעקב מרגי: אני הולך להתנדב.

יעקב מרגי: אני אחרי הישיבה הזו אנסה את כישוריי, או אצלי, כמובן מעדיף אצלי, או במשרד הבריאות, יחד עם נציגות שלכם, כדי לקדם את נושא התו הסגול שלכם.

ישראלה שטיר-איינשטיין: יוצא מן הכלל.

ישראלה שטיר-איינשטיין: כל הכבוד לך.

אייל הלוי: מצוין.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אילן אברהמי, איתנו בזום?

אילן אברהמי: שלום, כבוד היושב-ראש.

אילן אברהמי: שמי אילן אברהמי, אני סמנכ"ל הכספים של תממ, תעשיות מזון מטוסים.

אילן אברהמי: אנחנו חברה שבימים רגילים מעסיקה מעל 500 עובדים, כשמעל 95% מהעובדים נמצאים כרגע בחל"ת, נשארנו עם כ-25 עובדים.

אילן אברהמי: אנחנו הכנף הראשון שנפגע, וסביר להניח שנחזור לפעילות אחרונים.

אילן אברהמי: וגם כשנחזור לפעילות, אני מניח שנחזור בעצימות מאוד נמוכה, לאט לאט, עד שנחזור, אני מעריך, לבין 50% ל-75% מהפעילות הקודמת שלנו.

אילן אברהמי: אנחנו נפלנו בין הכיסאות במתווים השונים של מתן ההקלות או המענקים.

אילן אברהמי: אנחנו חברה שמחזור המכירות שלה הוא מעל 150 מיליון שקל, כך שלא נפלנו בשום מתווה.

אילן אברהמי: ולחברה שנפגעה ב-95% בפעילות שלה, אני חושב שזה מצב עקום, שאין מתווה שיכול לתת לנו פיצוי, כי אנחנו במצב כלכלי מאוד מאוד בעייתי.

אילן אברהמי: ואת עיקר המחיר של המצב הכלכלי הזה משלמים 500 העובדים המסורים שלנו שנמצאים כרגע בבית והאופק שלהם קודר ושחור.

יעקב מרגי: כסמנכ"ל בחברת תממ, ניסיתם לחשוב מחוץ לקופסה?

יעקב מרגי: איפה אתם יכולים לעשות הסבה מהירה עם המשאבים שלכם, שזה כמובן לא יבוא על חשבון משהו אחר?

אילן אברהמי: אנחנו עובדים על זה 24 שעות בימים, מחפשים שווקים.

אילן אברהמי: פיתחנו מוצר שאמור לצאת בשבועות הקרובים - - -.

אילן אברהמי: אנחנו במגעים עם חברות המזון הגדולות בארץ כדי לייצר עבורן.

אילן אברהמי: אבל להחזיר פעילות של 150 מיליון שקל, זה לא פשוט.

אילן אברהמי: לבנות שוק ולמצב את עצמך בשווקים, אתה צריך להיכנס ולהתחרות בספקים אחרים, זה לוקח את הזמן וזה נעשה עקב בצד אגודל.

אילן אברהמי: זה לא משהו שמהרגע להרגע אתה יכול לכבוש שווקים של מיליוני שקלים.

אילן אברהמי: אנחנו בונים את עצמנו ואנחנו חושבים מחוץ לקופסה מתוך חשיבה אסטרטגית, להקטין את התלות שלנו בתחום המזון למטוסים.

אילן אברהמי: התחלנו עם זה עוד לפני הקורונה, ואנחנו מבינים את החשיבות של זה היום הרבה יותר ממה שזה היה קודם, אבל זה לא משהו שייבנה מהר.

קריאה: מה הייתם רוצים לראות?

אילן אברהמי: היינו רוצים לראות מתווה לחברות כמונו, שמחזור הפעילות שלהן ירד במעל 95%, ושיהיה לענף הספציפי שלנו מסלול של מענקים ופיצוי להוצאות הקבועות ולהוצאות האחרות שיש לנו.

אילן אברהמי: אם המדינה כמדינה הייתה יכולה לרכוש מאיתנו מזון לגופים המוסדיים שהיא מעסיקה, למשל, הצבא או רשתות ההזנה של מערכת החינוך, אנחנו היינו מאוד מאוד שמחים לשמוע.

יעקב מרגי: עלתה כאן טענה צודקת, כי הענפים האלה, יש להם ספק שזכה במכרז.

יעקב מרגי: לא מתקנים עוולה בעוולה.

יעקב מרגי: השאלה היא כזו – יכול להיות שיש משהו ייעודי למשבר הזה.

יעקב מרגי: צריך לבחון אם יש צורך כרגע בהסעדה או הזנה של - - -

מיכל שיר סגמן: של איזורים שנמצאים בסגר, למשל.

יעקב מרגי: במקום לתת להם סיוע כזה או - - -

אילן אברהמי: אני שמעתי את הטענה שיש ספקים שזכו במכרז.

אילן אברהמי: על פניו אני יכול להבין אותה, אבל מצד שני, אם הגוף שזכה במכרז זכה על פעילות איקס, והיום הוא מספק שני איקס כי הביקושים גדלו, אז אולי את האיקס הנוסף אפשר לחלק לספקים כמוני.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: רונן קרסו, בבקשה.

רונן קרסו: שלום, כבוד היושב-ראש.

רונן קרסו: תודה על ההזדמנות.

רונן קרסו: ענף התיירות היוצאת, אפס הכנסות, אפס סיוע.

רונן קרסו: דיבר על זה יוסי.

רונן קרסו: אצלנו זה לא 33% מהעסקים.

רונן קרסו: זה 80% מהעסקים ואלה עסקים של מעל מאה מיליון, עם רווחיות מאוד נמוכה.

רונן קרסו: כרטיס טיסה עולה 1,000 דולר, מגיעים למאה מיליון, מרבית העסקים אצלנו, מרבית האנשים בעצם שעובדים בענף.

רונן קרסו: גם חבר הכנסת ברקת, גם יוסי, דיברו על כשל.

רונן קרסו: ואני אתן לכם אותו בצורה הכי אנומלית שקורית.

רונן קרסו: מחזור של 99 מיליון שקל מקבל רבע מיליון, מחזור של 101 מיליון מקבל אפס.

יעקב מרגי: תמיד כשמותחים קו, הדוגמה הזאת היא אקטואלית.

רונן קרסו: לא, לא נכון - - -

ניר ברקת: אבל אין היגיון בקו הזה.

ניר ברקת: אין בו שום היגיון.

יעקב מרגי: ניר ברקת טוען בצדק.

יעקב מרגי: אתה יכול למתוח ביקורת על מתיחת הקו, שאין בה היגיון.

יעקב מרגי: אבל אין מה לעשות, בכל מתיחת קו - - -

רונן קרסו: אבל תן לי שנייה, אני אסביר לאן אני מכוון.

רונן קרסו: כן הגיוני אולי היה – עזוב, שלא היינו מסכימים – חבר'ה, כל סכום יקבל רבע מיליון, אחד של 120, אחד של 90.

רונן קרסו: בוודאי שלא להפלות את אחד של 110 שיש לו גם הרבה יותר הוצאות מזה של 70 מיליון.

רונן קרסו: אין בעיה לקבוע סכום אחד גג עליון ברמת הפיצוי.

רונן קרסו: אבל כאן הם עשו משהו לא הגיוני.

רונן קרסו: היינו באגף תקציבים באוצר אתמול.

רונן קרסו: לא הייתה פגישה טובה כמובן, ולא קיבלנו תשובה מספקת.

רונן קרסו: יש כרגע עד מחר להגיש לאוצר תיקונים.

רונן קרסו: אם ועדת הכלכלה תוכל לסייע בעניין האנומלי, הלא-הגיוני, שברור לי שהוא - - - בסוף כי זה לא סביר שמי של 90 מיליון קיבל, ו-101 לא קיבל.

רונן קרסו: ושוב, אני לא מדבר על הסכום, אני מדבר על אותה תוצאה.

רונן קרסו: זה משהו לא סביר.

רונן קרסו: אנחנו מדברים כרגע על ענף בקריסה, כמובן.

רונן קרסו: אפס הכנסות.

רונן קרסו: חמור מזה, מה שיש פחות בענפים אחרים, שהענף מאוד מאוד מוטה גלובליזציה.

רונן קרסו: זאת אומרת, ביום שאחרי שהקורונה תעזוב אותנו, אנחנו מדברים על גופים עולמיים, חברות אינטרנט וכולי, שיכולות לקטוף את העבודה מהר מאוד כי שם הממשלות עזרו, שם הממשלות נתנו, יהיה מאוד מאוד קשה להרים את השאלטר מחדש.

רונן קרסו: אז זו בעצם הבקשה היחידה מוועדת הכלכלה, אם אפשר לתקן את הדבר האנומלי שקרה.

יעקב מרגי: אדוני, שברת שיא.

יעקב מרגי: לדבר, לדבר, ולא לשמוע ולא לראות איתנו.

רונן קרסו: שומעים?

יעקב מרגי: אני מנסה להתערב בשיחה איתך כבר כמה דקות.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לסייע בידך, אבל כדי לסייע בידך אני צריך להבין אותך.

יעקב מרגי: זה שאתה מדבר ברצף, באוטוסטרדה, זה לא בטוח שהבנתי אותך.

יעקב מרגי: יכול להיות שהסברת טוב, ולי קשה להבין.

יעקב מרגי: אתה מציע מתווה מדורג, ולא מתיחת קו?

רונן קרסו: נכון מאוד.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: זה יהיה בסיכום.

יעקב מרגי: אבירם אלון, בבקשה.

אבירם אלון: נעים מאוד, דבר ראשון, תודה רבה לוועדה וליושב-ראש הוועדה שנותן לנו לדבר ולהתבטא.

אבירם אלון: רציתי לדבר על האולמות וגני האירועים.

יעקב מרגי: היית אתמול בדיון איתנו?

אבירם אלון: הייתי אתמול בדיון.

אבירם אלון: ניר שפר דיבר מטעמנו.

אבירם אלון: אני כרגע המנכ"ל בפועל של ההתאחדות, ואני רוצה לדבר בשם 500 בעלי אולמות.

אבירם אלון: אנחנו מדברים על מצב שבו מאז פברואר-מרץ אנחנו לא עובדים, כאשר יש לנו הבלחה של כניסה ב-14 ביוני כשנתתם לנו לעבוד, בהתחלה 250 אנשים, אחר כך ירד ל-250 ו-100, לאחר מכן ל-50, ואז סגירה סופית.

אבירם אלון: אנחנו ארגון שמאגד את בעלי האולמות שיחד מעסיקים באופן ישיר 40,000 עובדים ובאופן עקיף מעל 120,000 עובדים במשק, וזו כמות אדירה של עובדים.

אבירם אלון: כרגע אנחנו בין הענפים הראשונים שנכנסו להסגר ובין האחרונים שנפתחו ולאחר מכן נסגרו מחדש, וככל הנראה, אנחנו נהיה בין האחרונים שיפתחו בהמשך.

אבירם אלון: אני רוצה לדבר בהכרח על הזמן שבו הוועדה מדברת, שזה מאי-יוני-יולי.

אבירם אלון: מאי פחות רלוונטי לנו, כי נפתחנו ב-14 ביוני.

אבירם אלון: אבל אנחנו מדברים על השלכות הפתיחה, וצריך להבין, האולמות שילמו כסף לספקים, האולמות התכוננו לפתיחה באמצעים כאלה ואחרים, שפכו מאות אלפי שקלים על הפתיחה ועל המצב החדש.

אבירם אלון: אנחנו חשבנו שאנחנו נשארים פתוחים, ולכן הוצאנו את כל הצ'קים לספקים, התחלנו בעצם לעבוד רגיל, ולכן יש בעייתיות בנושא הזה.

מיכל שיר סגמן: יותר גרוע מלא לתת להם לחזור, זה להגיד להם לחזור ולעצור עוד פעם.

אבירם אלון: בדיוק.

אבירם אלון: ובנוסף, יש את הבעייתיות עם הזוגות, כל הזוגות שדחינו אותם כרגע נכנסו למצב של אנחנו חוזרים לעבוד, אפשר להתחתן, ולאחר מכן סגרו אותנו עוד פעם.

אבירם אלון: אגב, במצב של מעכשיו לעכשיו סגרו אותנו, ואני לא רוצה להגיד לכם איזה טלפונים קיבלתי מהורים ומזוגות בוכים.

אבירם אלון: ופשוט נכנסנו למצב קטסטרופה מחדש.

אבירם אלון: יש כמה דברים שאנחנו באמת מבקשים להתחשב בהם.

אבירם אלון: דבר ראשון, המצב עם הזוגות הוא בעייתי.

אבירם אלון: ברגע שאנחנו עכשיו נדרשים, אם נידרש, להחזיר מקדמות לזוגות, הענף יקרוס.

אבירם אלון: אנחנו מדברים על מקדמות של מאות אלפי שקלים.

יעקב מרגי: מה זה, אם נידרש?

יעקב מרגי: הם לא דורשים?

אבירם אלון: כרגע אנחנו מגיעים איתם לאיזשהו מצב שבו אנחנו מבקשים דחייה, הם מבקשים דחייה, ואנחנו מגיעים למצב של משא ומתן עם הזוגות, ולכן רוב הדברים נפתרים.

יעקב מרגי: טוב מאוד.

אבירם אלון: אבל עדיין חשוב להבין שברגע שנצטרך להחזיר מקדמות, אנחנו נגיע למצב שבו האולמות עלולים לקרוס כי מדובר במאות אלפי שקלים, אם לא מיליונים, וגם ככה הענף בקריסה.

אבירם אלון: חשוב להבין את זה.

יעקב מרגי: אבירם, תודה.

יעקב מרגי: העברת את המסר.

יעקב מרגי: יש מישהו בזום שרוצה להתייחס?

יעקב מרגי: אחרון הדוברים?

יעקב מרגי: דליה חדד, בבקשה.

דליה חדד: שלום לכם.

דליה חדד: יעקב מרגי, יושב-ראש הוועדה, תודה לך.

דליה חדד: אני מכירה אותך ואת עבודתך, ורציתי להודות לך.

יעקב מרגי: אני כל ראשון בחודש מקבל משכורת מהמדינה.

דליה חדד: ולכל חברי הוועדה, לחברות הכנסת אתי עטייה ומיכל שיר, שמלוות אותנו צמוד.

דליה חדד: רציתי להוסיף על מה שאמר סמנכ"ל הכספים.

דליה חדד: רבותיי, זה לא רק עובדים.

דליה חדד: אנחנו בכל המגזר אלף משפחות, זה גם אנשים קשי יום.

דליה חדד: רובם מלוד-רמלה.

דליה חדד: יש אצלנו אנשים מוגבלים.

דליה חדד: עבודה זה לא רק לעבוד.

דליה חדד: זה גם לנפש.

דליה חדד: אנשים עם בעיות שקשה להם לא רק כספית, שלא מוצאים את עצמם.

דליה חדד: זה נכון שחברת הכנסת אמרה, מה יעשה אותו אחד שיזכה במכרז?

דליה חדד: אנחנו בשעת חירום, ובשעת חירום צריך לחלק את העוגה לכל הילדים.

דליה חדד: אין מה לעשות.

דליה חדד: אנחנו לא נמצאים במצב רגיל.

דליה חדד: לכן צריכים לעזור לנו.

דליה חדד: המפעל שלנו, יש לנו אותו מפעל לאל על שנמצא בניו יורק, בורנשטיין.

דליה חדד: הם קיבלו 2.7 מיליון דולר על זה שהם בבית.

דליה חדד: אנחנו ממרץ בבית.

דליה חדד: אני מנהלת מבצעי קרקע, עובדת 37 שנים, בבית ממרץ.

דליה חדד: אני לא רוצה לומר לכם מה ההרגשה לשבת בבית, לא למצוא את עצמך, בן אדם שהיה פעיל.

דליה חדד: קל וחומר אותם עובדים קטנים שנמצאים בלוד ורמלה.

דליה חדד: לכן אנחנו מבקשים מכל הוועדה שתעזור לנו בבקשה לקבל פרויקטים, להתחלק בעוגה.

דליה חדד: אם בחינוך מילגם מקבלת אלפי מנות, אז לחלק את זה.

דליה חדד: אנחנו בשעת חירום.

דליה חדד: אפילו שהיה מכרז, אין מה לעשות, משנים את התמונה ומשנים את ההוראות.

דליה חדד: אין מה לעשות.

דליה חדד: דבר שני, אנחנו מדברים על המענק שדיבר עליו אילן.

דליה חדד: לא קיבלנו שום מענק.

דליה חדד: אנחנו רוצים להתחיל לפנות לכל מיני מזמנים, אבל אין תזרים מזומנים למפעל.

דליה חדד: ודבר שלישי, גם שר האוצר דיבר על נושא הפנסיות, ועד שנה הם צריכים לקבל פטור מלהפריש כסף.

דליה חדד: אנחנו בפנסיית מבטחים הישנה מזרימים כל חודש אלף שקל.

דליה חדד: זה לא פייר, ואנחנו מבקשים שתטפלו בזה.

דליה חדד: אנא מכם, תסתכלו על הדברים.

דליה חדד: אנחנו מייצגים כאן אנשים קשי יום.

דליה חדד: לוד-רמלה, אני לא צריכה להגיד לכם באיזה מצב הם נמצאים.

דליה חדד: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך שהצגת לנו את התמונה כפי שהיא.

יעקב מרגי: אנחנו ננסה בסיכום להכניס את הסוגיה הזו של מיכל.

יעקב מרגי: אני לא מקל ראש בדיני חוזים, זה לא פשוט.

יעקב מרגי: אבל ננסה להכניס בסיכום שלפחות האוכלוסיות שנמצאות בסגר, אוכלוסיות חדשות שהמדינה מתעתדת לספק להם הסעדה או מזון, אני חושב שהמפעלים האלה יכולים לתת מענה.

יעקב מרגי: זה win-win, וממילא העובדים האלה מוחזקים היום על ידי חל"תים שהמדינה מממנת.

מיכל שיר סגמן: בדיוק.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: ישראלה, אני חושב שאת עשית את לחמך היום בכבוד.

יעקב מרגי: אני התנדבתי, לא יודע למה, אני מזוכיסט כנראה, אבל אני אנסה להביא לך את התו הסגול.

יעקב מרגי: אני קורא את הסיכום עכשיו: הוועדה מציינת לחיוב את הצעדים שעושה הממשלה בתוכנית הכלכלית שהוצגה.

יעקב מרגי: הוועדה שבה וממליצה לשר האוצר להקים חדר מצב כלכלי לטיפול בנושאים כלכליים שיאפשרו, בנוסף למתן מענה מידי לפונים, לרכז את הכשלים ולהציע תיקונים מחייבים בתוכנית הכלכלית.

יעקב מרגי: הוועדה ממליצה בענפים שונים לקבוע ייעוד מחדש, לייעד את פעילותם הקבועה לפעילות אחרת בעידן הקורונה, ולבנות תוכניות להכשרה ולהסבה מקצועית.

יעקב מרגי: הוועדה ממליצה למשרד האוצר ולרשות המסים לשקול דחייה בתשלומי המע"מ - - - הכספים שיועברו במועד מאוחר יותר ולאחר שמשבר הקורונה, בעזרת השם, יחלוף, ועל ידי כך יהיה סיוע לעסקים.

יעקב מרגי: וכן, להעביר מקדמות ואת הכספים שהובטחו לעסקים מידית, בהתאם לדיווחים על בסיס הכנסותיהם.

יעקב מרגי: ויש את הנתונים.

יעקב מרגי: אנחנו אומרים את זה פעם אחר פעם.

יעקב מרגי: יש את הנתונים לרשות המסים, וההתחשבנות תהיה בתום התקופה.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מלשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל, להעביר אליה ואל מנכ"לית משרד האוצר בכתב בהקדם את הכשלים שבתוכנית הסיוע החדשה, לרבות עסקים שלא ניתן לסייע להם, כדי לאפשר למשרד האוצר לבחון ולטפל בכל הכשלים.

יעקב מרגי: הוועדה תובעת ממשרד האוצר לפרוס את כל התשלומים עד סוף יוני 2021 של האגרות – צריך להיות צו שיפטור גופים עסקיים מכל מיני אגרות שנתיות שבדרך כלל זה נופל בחודשים האלה, יוני-יולי.

יעקב מרגי: אין מאיפה לשלם את זה.

יעקב מרגי: להבין את זה.

יעקב מרגי: גם הגופים שנסמכים על ההכנסות העצמאיות האלה, שיגלו קצת אורך רוח.

יעקב מרגי: וכנ"ל של הארנונה וכל התשלומים - - - לאוצר המדינה ולרשויות המקומיות.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מהממשלה להציג לה את התוכנית הנוספת לסיוע.

יעקב מרגי: הוועדה תבקש ממשרד האוצר ומהממשלה, ומי מטעמה, כל משרדי הממשלה ששותפים לתוכנית הכלכלית שמאושרת ברגעים אלה ואני מקווה שתאושר ברגעים אלה בממשלה, לבוא ולהציג אותה בוועדת הכלכלה לחברי הכנסת.

יעקב מרגי: ואנחנו ניזום ונתאם מועד מוסכם עם האוצר ומשרדי הממשלה; תוכנית, כפי שאמרתי, שמייעדת 50 מיליארד ש"ח נוספים ל-100 מיליארד הראשונים.

יעקב מרגי: ובדיון, ברגע שנשמע את הכשלים האלה וכשישמעו אותם נציגי האוצר, נבקש תשובות ונוכל להיות מעשיים יותר.

יעקב מרגי: מתווה מדורג – הוועדה דורשת לבחון מתווה מדורג ולא על בסיס מחזור.

יעקב מרגי: גם כשהמחזור גבוה ביותר אז המענק והפיצוי יהיה בהתאם.

יעקב מרגי: אני בכוונה לא כותב סכומים.

יעקב מרגי: אני מבקש שהאוצר יבחן מתווה מדורג לסיוע לעסקים.

יעקב מרגי: כפי שאני אומר בכל הדיונים האלה, כל עוד הקורונה איתנו, תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: נמשיך לעקוב, נמשיך לשים ענפים נוספים בפוקוס, ואני מקווה שנתרום במשהו לכלכלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מכניס לסיכום שאני לקחתי על עצמי לבחון עם העסקים שלא קיבלו תו סגול ויחד עם משרד הבריאות, מה ניתן להסדיר על מנת שיקבלו בהקדם תו סגול.