הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 23, פרוטוקול מספר 2, 2020-07-06 09:34

יוסף ג'בארין: בוקר טוב.

יוסף ג'בארין: אני שמח לפתוח את ישיבת הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בכנסת ה-23.

יוסף ג'בארין: נדון בנושאים מאוד חשובים ומאוד בוערים.

יוסף ג'בארין: הקמת הוועדה התעכבה אבל בינתיים הנושאים ממשיכים להיות בוערים ואף מחריפים.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לפתוח בתמיכה במאבק ובשביתה של העובדים והעובדות הסוציאליים.

יוסף ג'בארין: אני חושב שזה מאבק חשוב ביותר.

יוסף ג'בארין: העובדים והעובדות הסוציאליים נאבקים לא רק על התנאים שלהם עצמם אלא בכלל על שירותי הרווחה של כלל החברה בישראל ולכן אני מביע מכאן תמיכה ומחזק את ידיהם וידיהן במאבק הזה.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהמאבק שלהם ראוי להערכה.

יוסף ג'בארין: אי אפשר לקדם קבוצות נזקקות כשאיש המקצוע עצמו לא מקבל את התנאים הראויים, לא מבחינת שכר, לא מבחינת תנאי עבודה, שלא לדבר על התופעה המאוד מדאיגה ואף מחרידה של אלימות כלפי אנשי המקצוע, כלפי העובדים והעובדות הסוציאליים.

יוסף ג'בארין: למאבק הזה נתונה ברכתנו.

יוסף ג'בארין: אם נוכל לסייע דרך הוועדה הזו, נשמח לעשות זאת.

יוסף ג'בארין: הנושא הראשון שבחרנו לפתוח בו את דיוני הוועדה הוא הנושא של נוער וילדים במצוקה בישראל.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר לכם שמלכתחילה תכננתי שזה יהיה אחד הנושאים הראשונים בגלל החשיבות של הנושא הזה ובגלל הדוחק שאני מרגיש בקרב ציבור הנוער והילדים אבל אני רוצה לומר שכאשר למדתי את החומרים לקראת הדיון הזה, גם דוח מבקר המדינה האחרון שיצא בחודש מאי שדיבר על נוער בסיכון בקצה הרצף הטיפולי, אבל גם עת ראיתי את הדוח של עמותת עלם וגם את הנתונים על העלייה המאוד מדאיגה גם באלימות וגם במצבי הסיכון של ילדים ונוער במצוקה בתקופת הקורונה – הבנתי עד כמה הנושא הזה כיום הוא נושא סופר חשוב.

יוסף ג'בארין: נראה לי שאנחנו היום נקיים דיון שהוא יותר דיון מבוא כדי למקד את הזכויות המרכזיות ולראות מה התפתח בשנה האחרונה.

יוסף ג'בארין: כשאני אומר בשנה האחרונה, אני מתכוון באופן כללי, לקראת משבר הקורונה אבל גם לראות את התהליכים והתמורות שהיו בתקופת משבר הקורונה ואני מבין שכנראה הדברים הלכו והחריפו.

יוסף ג'בארין: המצב של ילדים ונוער במצוקה גם כך היה קשה לפני תקופת משבר הקורונה ונראה לי – לפחות לפי הנתונים אליהם נחשפתי – הוא הלך והחמיר בתקופת הקורונה לפחות בעשרות אחוזים, כפי שאני למד מהדברים שקראתי.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר שהדוח של מבקר המדינה על נוער בסיכון בקצה הרצף הטיפולי מאוד מדאיג.

יוסף ג'בארין: מאוד.

יוסף ג'בארין: יש מאות ילדים שמחכים להיקלט במעונות ובינתיים אין להם מקומות.

יוסף ג'בארין: מאות ילדים.

יוסף ג'בארין: לדעתי זה נתון מחריד.

יוסף ג'בארין: איך החברה נכשלה בסיפוק מסגרות הרווחה ומסגרות הטיפוליות המתאימות?

יוסף ג'בארין: קשה לחשוב על מדינה מתקדמת ברמה הטכנולוגית וברמה הכלכלית, מדינה שמתפארת בעוצמה כלכלית, כאשר בנתונים מאוד בסיסיים של שירותי הרווחה אנחנו מזהים את הקשיים המחרידים הללו.

יוסף ג'בארין: אני מצפה היום גם להבין יותר את התמונה שתוצג גם על ידי המגזר האזרחי אבל גם על ידי נציגי הממשלה ולנסות למקד את הדברים כדי לראות מה ניתן לעשות.

יוסף ג'בארין: אני רוצה שנקיים בשבועות הקרובים דיונים יותר ממוקדים בשלושת הנושאים אליהם התייחסתי כאשר נושא אחד הוא דוח מבקר המדינה האחרון בנושא נוער במצוקה בקצה הרצף הטיפולי, הנושא השני הוא כל מה שקשור לילדים ונוער בסיכון בכלל והתכנית הלאומית לנוער בסיכון, והנושא השלישי הוא הנושאים היותר אקטואליים לעניין ההחמרה שאנחנו מזהים בתקופת הקורונה.

יוסף ג'בארין: אחת השאלות שצריכות להעסיק אותנו בשלב הזה היא באיזו מידה שירותי הרווחה – ככל שזה מתקשר לילדים ונוער בסיכון – בוחנים עכשיו אם יהיה גל שני של סגר והסגר.

יוסף ג'בארין: אנחנו עוד לא בטוחים שזה יהיה ומקווים שלא יהיה, אבל כל הסימנים כרגע מראים שאנחנו באמצע גל שני של וירוס הקורונה ולכן עולה השאלה באיזו מידה נלמד הלקח מהגל הראשון ושירותי הרווחה יכולים לתפקד כראוי עכשיו אל מול הגל השני ובאיזו מידה יש תכניות בנושא הזה.

יוסף ג'בארין: אני מעלה את השאלה בפני משרדי הממשלה הנוכחים כאן.

יוסף ג'בארין: נשמע היום את הדברים אבל לדעתי כמובן נצטרך לחזור אליהם בדיונים יותר ממוקדים.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לכולכם.

יוסף ג'בארין: יש לנו גם אורחים ב-זום ויש אורחים שנוכחים פיזית.

יוסף ג'בארין: חברי חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, תרצה לפתוח?

ג'אבר עסאקלה: שני משפטים, ברשותך.

ג'אבר עסאקלה: אני כאן כדי לברך אותך חברי יוסף ג'בארין.

ג'אבר עסאקלה: בכל זאת אנחנו בפגישה ראשונה של הוועדה.

ג'אבר עסאקלה: הייתי בטקס אבל עכשיו זו הפגישה האמיתית הראשונה.

ג'אבר עסאקלה: אני מתנצל מראש כי אני צריך לדלג בין שתי ועדות נוספות בהן אני חבר, ועדת הפנים וועדת הקורונה.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהנושא שבחרתם לפתוח בו את הדיונים הוא נושא משמעותי, במיוחד ביום סמלי בו העובדים והעובדות הסוציאליים פתוח בשביתה, היום.

ג'אבר עסאקלה: חבל שלא יכולנו להשתתף בהפגנה שלהם שמתקיימת היום בשעה 10:30 בתל אביב.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהמצב של העובדים הסוציאליים הוא גם תוצאה של הלחץ האדיר שיש בחברה והמצוקות הקשות שהחברה בכללותה עוברת, גם לפני הקורונה אבל במיוחד בתקופת הקורונה.

ג'אבר עסאקלה: אם אנחנו מדברים על נוער ועל ילדים, אנחנו מדברים על קושי אמיתי.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה לשתף בתמונה שהיא בראשי ואני לא יכול להשתחרר ממנה, התמונה של הילדה בטייבה שאביה רצח את אימה ומצלמת האבטחה תפסה אותה רצה ברחוב, ילדה בת 7, שזה מחזה ממש כואב ואלים.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהנושא הזה של מצוקת נוער וצעירים וילדים, זה נושא מאוד מאוד ראוי להשקיע בו מבחינת הוועדה הזאת וכמובן אני אשמח להיות שותף ולעזור.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: אתה מוזמן תמיד לישיבות הוועדה.

יוסף ג'בארין: הצטרפה אלינו חברת הוועדה, חברתי חברת הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: ברכות אדוני היושב ראש.

יוסף ג'בארין: לוחמת מוכרת בתחום זכויות אדם, בוודאי גם זכויות ילדים.

יוסף ג'בארין: תרצי לומר משהו?

קארין אלהרר: בהמשך.

יוסף ג'בארין: אני מציע שברשות משרדי הממשלה נשמע קצת מהשטח ואז תוכלו להתייחס.

יוסף ג'בארין: תוכלו לומר את הדברים שהכנתם אבל גם אולי להתחבר לדברים שייאמרו.

יוסף ג'בארין: כשאני אומר שטח, אני מתייחס קודם כל למגזר השלישי, לעמותות.

יוסף ג'בארין: נתחיל עם ורד.

ורד וינדמן: תודה אדוני.

ורד וינדמן: קודם כל, ברכות להצלחה.

ורד וינדמן: בעיני זו אחת הוועדות הכי חשובות של הכנסת, ואגב, הגיע הזמן שתהיה סטטוטורית ולא תידרש להקמה שוב ושוב.

ורד וינדמן: הצלחתך אדוני היושב ראש והצלחת הוועדה היא הצלחת הילדים והנוער.

ורד וינדמן: בהצלחה.

ורד וינדמן: נדמה לי שבחרת את הנושא אולי הכי בוער וחשוב ובוער כמעט באופן מילולי, וזה הנושא של ילדים ונוער בסיכון.

ורד וינדמן: כל הזמן אומרים שילדים לא חוטפים קשה את הקורונה וכי התסמינים קלים, אבל הנה מבזק חדשות שאומר שהילדים חוטפים הכי קשה בקורונה, ואני מדברת על הילדים והנוער בסיכון.

ורד וינדמן: מדברים כל הזמן על ההיבטים הבריאותיים שהם כמובן חשובים, מדברים על ההיבטים הכלכליים, אבל אי אפשר להתעלם מזה שהקורונה היא גם מגיפה חברתית ומי שנמצא בחזית הפגיעה וההיפגעות במגיפה החברתית הזו, אלה ילדים ונוער בסיכון.

ורד וינדמן: אותם לא רואים, אותם לא שומעים, הם לא גודשים את אולפני הטלוויזיה אבל אני רוצה היום – ואני מניחה שעוד רבים שנמצאים כאן ב-זום – להשמיע את הזעקה שלהם, של כל אותם ילדים שנפגעים מאלימות בבית, שחשופים לאלימות בתוך הבית, שנפגעים מינית, שאין להם מסגרת והם נמצאים ברחוב ואלה שמחכים שתושט להם יד לעזרה ואין עזרה והמענים מצטמצמים.

ורד וינדמן: הנתונים בימי שגרה, בימי טרום קורונה מדברים על 400,000 ילדים בסיכון, על 50,000 דיווחים מדי שנה ובמציאות המאוד קשה הזו, אליה הגיחה הקורונה.

ורד וינדמן: המציאות הזו שאין מספיק מסגרות ומקומות לילדים בסיכון ומציאות שבה אין מספיק עובדים סוציאליים.

ורד וינדמן: אנחנו במועצה לשלום הילד קיבלנו לאורך כל התקופה האחרונה הרבה מאוד פניות של ילדים ונוער שחשופים לאלימות, שנפגעים מאלימות, שמבקשים מזור.

ורד וינדמן: גם בימי שגרה, הרבה פעמים עובדים סוציאליים ועובדות סוציאליות, בגלל מחסור בכוח אדם, בגלל מחסור במשאבים, מגיעים לילדים רק כשהם על סף פי תהום ואם רוצים בכלל איכשהו להתחיל לדבר על מניעה, אנחנו בכלל לא בכיוון הזה.

ורד וינדמן: מדברים על קיצוצים תקציביים אבל צריך לדבר על עיבוי השירותים החברתיים.

ורד וינדמן: כמו שאמרתי, הקורונה היא מגיפה חברתית והיא לא רק מגיפה כלכלית ולא רק מגיפה בריאותית.

ורד וינדמן: כאשר מדברים על קיצוצים, זה הזמן לדבר על עיבוי של השירותים החברתיים ולא על קיצוצים.

ורד וינדמן: הדוח שמיכל גולד, נציגת הממשלה שיושבת לצדי, ואני כתבנו הוא לא דוח שנכתב מבחוץ, דוח של שולחן המשנה הבין-מגזרי תחת משרד ראש הממשלה.

ורד וינדמן: זה דוח שהיו שותפים לו למעלה מ-50 נציגים של חברה אזרחית, של משרדי ממשלה, של פילנתרופיה.

ורד וינדמן: זה דוח שנכתב בשם כולם.

יוסף ג'בארין: הדוח שיצא באפריל?

ורד וינדמן: הדוח שהוגש לפני פחות מ-10 ימים.

ורד וינדמן: הדוח הזה, המשמעות שלו היא קריאה לפעולה.

ורד וינדמן: יש שם המלצות לכל משרדי הממשלה מה הדבר הבא שצריך לעשות.

ורד וינדמן: לא משנה איך נקרא לזה, אם אנחנו בעיצומו של המשך הגל הראשון או בגל השני, זאת סמנטיקה, יש מצוקות שצריך לענות להן והדוח בעצם אומר איך.

ורד וינדמן: הוא לא פרי המצאה של אדם אחד או שניים אלא הוא פרי עבודה של כלל המשרדים וכלל הגורמים בחברה האזרחית.

ורד וינדמן: הדוח הזה, אני אומרת כמי שאחראית לכתיבה שלו, אין לו שום משמעות אם הוא רק יישאר כתוב על הנייר.

ורד וינדמן: הוא נמצא במשרד ראש הממשלה ומה שצריך לקרות עכשיו זה שהוועדה בתפקידה כמפקחת על עבודת הממשלה תדאג שהדוח הזה וההמלצות שלו יגיעו לכל משרדי הממשלה, ודאי למשרד הרווחה – הכוונה היא לשרים, לשר שמולי, לשר הבריאות, לשר החינוך – וכמובן למשרד האוצר.

ורד וינדמן: הדוח מדבר באופן כללי על המענים שצריכים להינתן, בין היתר בכל מה שקשור לדיגיטציה אבל לא רק.

יוסף ג'בארין: הדוח מתמקד בתופעת הקורונה, נכון?

ורד וינדמן: הוא מדבר על ילדים ונוער בסיכון בתקופת הקורונה, השולחן הבין-מגזרי.

ורד וינדמן: צודק אדוני, יש כאן הרבה מאוד על מה לדון.

ורד וינדמן: המועצה לשלום הילד יושבת גם בהרבה מאוד דיונים של ועדת החוקה וועדות אחרות שעוסקות בחקיקה של הקורונה.

ורד וינדמן: אסור לחפש את הפתרונות הקלים שמדברים אוטומטית על מעבר לדיגיטציה.

ורד וינדמן: ילדים ונוער, במיוחד ילדים ונוער בסיכון, צריכים את הקשר הפיזי.

ורד וינדמן: הם צריכים שידאגו להם במגע לא פיזי אבל פנים אל פנים.

ורד וינדמן: לא לחפש את הפתרונות הקלים של מעבר לדיגיטציה.

ורד וינדמן: זה רק כשאין ברירה.

ורד וינדמן: כדי שהדבר הזה יקרה, צריך להשקיע משאבים, צריך להשקיע בפרוטוקולים ובנהלים של עבודה והדבר הזה הוא רק בראשית דרכו.

ורד וינדמן: אם אנחנו לא נתעשת ואם הכנסת לא תגרום לכל אחד ממשרדי הממשלה להתעשת, אנחנו נימצא בדיוק באותו מקום בו היינו למרות שנעשתה עבודה מאומצת ולמרות שיש המלצות לפתרון.

ורד וינדמן: אני חושבת שזה צריך להיות דיון ראשון, כפי שאמרת, ושמשרדי הממשלה יבואו וידווחו לכנסת בתפקידה כמפקחת איך נערכים.

ורד וינדמן: זה בעצם לא איך נערכים למחר אלא איך נערכים היום לאתמול כדי לטפל בכל אותם ילדים ונוער בסיכון שחלק מהם נמצאים ברחוב.

ורד וינדמן: אין בתי ספר, אין מי שיאתר ויזהה ילדים בסיכון ובין היתר העובדות הסוציאליות ועובדי קידום הנוער והפסיכולוגים החינוכיים, הם נמצאים בחזית המאבק עבור הילדים האלה.

ורד וינדמן: אם לא תהיה להם האפשרות להושיט להם יד, הילדים האלה לבד.

ורד וינדמן: אפשר לקרוא פסק דין של בית משפט לנוער שזועק מנשמת אפו שאין לו יכולת להחליט, אין לו יכולת לשלוח ילד למסגרת כי אין מסגרת.

יוסף ג'בארין: אני חייב לומר שזה אחד הדברים שבאמת לא הצלחתי להבין איך זה עדיין קורה.

יוסף ג'בארין: מאות בני נוער, לפי פסק דין, אמורים להישלח למסגרת מסוימת ופשוט אין מקומות.

קארין אלהרר: סגרו הרבה מאוד מסגרות.

יוסף ג'בארין: זה גם בניגוד לחוק.

קארין אלהרר: סגרו הרבה מאוד מסגרות טיפוליות.

יוסף ג'בארין: מדהים.

ורד וינדמן: גם בקהילה, גם החוץ ביתיות והטרגדיה הגדולה היא שבית המשפט מצטט מפסק דין קודם וקודם קודם.

ורד וינדמן: זאת עוולה מתמשכת שהיום אנחנו נמצאים בסיטואציה שמקצינה את הפערים, שמקצינה את המצוקות והמענים מידלדלים.

יוסף ג'בארין: אני מבין שאת ומיכל הגשתן את הדוח לפני שבועיים-שלושה, אחרי השולחן העגול הבין-מגזרי, המגזר השלישי, משרדי הממשלה.

יוסף ג'בארין: מה הצעד הבא?

יוסף ג'בארין: מישהו אמור לבוא ולומר שהנה, זאת התכנית, זה היישום, אלה הם התקציבים?

יוסף ג'בארין: או שמוגש הדוח ודבר לא קורה.

ורד וינדמן: אין הנחתום מעיד על עיסתו, אבל לדוח החשוב הזה אין כל משמעות אם השרים שהזכרתי - בראש ובראשונה שר הרווחה אבל גם שר הבריאות, שר החינוך, שר האוצר והשר לביטחון פנים – לא ייקחו את הדוח הזה ויתחילו לפרוט אותו לפרטים.

ורד וינדמן: פרטים, זה כולל תכניות ויש כאן המלצות שבאו מתוך המשרדים עצמם ולא רק מתוך ארגוני חברה אזרחית.

ורד וינדמן: כולם היו יחד.

ורד וינדמן: בתקציב המדינה הדבר הזה חייב לקבל ביטוי.

ורד וינדמן: בלי משאבים ותכנון מראש, המגיפה החברתית שראינו בתקופה האחרונה היא כאין וכאפס לעומת מה שאנחנו רואים עכשיו ועוד צפויים לראות בעתיד.

יוסף ג'בארין: כדי שזה יקרה, אני מבין שחייבים מעין צוות בין-משרדי שיסתכל באופן כולל על הנושאים הללו וימצא את המענים.

יוסף ג'בארין: בתקופת הקורונה, אני מבין שיש לנו שני מישורים.

יוסף ג'בארין: מישור אחד הוא איך לשפר את כל הטיפול המקוון כדי שישתכלל באופן כזה שיוכל לתת מענים, אבל גם איך בכל זאת להגיע באופן פיזי לילדים שזקוקים לטיפול.

יוסף ג'בארין: אני מניח שהרבה מהילדים בסיכון לא יוכלו לקבל את התמיכה הראויה רק באופן מקוון.

יוסף ג'בארין: צריך בכל זאת למצוא בצל קורונה את המסגרות של אותו טיפול פיזי ומגע פיזי.

יוסף ג'בארין: הדוח מתייחס גם לזה וגם לזה ושני הדברים מצריכים טיפול.

יוסף ג'בארין: תוכלי בכל זאת להתייחס לשתיים-שלוש המלצות המרכזיות שצריך לקחת אותן לתשומת הלב?

ורד וינדמן: כן.

יוסף ג'בארין: אגב, הדוח כולל את כל הנושאים שאנחנו מדברים עליהם, גם נוער בסיכון גבוה?

מיכל גולד: ככל שהוא מתמקד בתקופת הקורונה.

יוסף ג'בארין: כן, הכול בצל משבר הקורונה.

ורד וינדמן: השולחן הבין-מגזרי קם בעקבות פרוץ משבר הקורונה.

ורד וינדמן: השולחן הזה דן בילדים ונוער בסיכון במשבר הקורונה, אבל כמו שאנחנו רואים המשבר הוא כאן להישאר ואנחנו לצערנו לא יכולים לומר שאנחנו מדברים בסיכום ביניים.

ורד וינדמן: מה שהדוח הזה באופן כללי ממליץ, מעבר לתיאור של מה שנעשה, אחד האבסורדים הגדולים הוא שמחצית מהזמן של העבודה של השולחן העגול עסקה בהשבה של העובדים החיוניים.

ורד וינדמן: הזכרתם את שביתת העובדים הסוציאליים.

ורד וינדמן: היה צורך אבסורדי לחלוטין בעיני לעמול מאוד קשה כאשר כל אותם עובדים שהם חיוניים לא בהגדרה חוקית שלהם אלא הם חיוניים מילולית לילדים בסיכון, להחזיר אותם לעבודה.

ורד וינדמן: בלי עובדות סוציאליות, בלי עובדי קידום נוער, בלי פסיכולוגים חינוכיים, ילדים בסיכון לא יקבלו מענה מהאוויר.

ורד וינדמן: אם כן, קודם כל הדוח ממליץ ואומר שאם אנחנו נכנסים לאיזושהי תקופה של מגבלות, הן לא יחולו על העובדים החיוניים האלה.

יוסף ג'בארין: אסור לפגוע בעובדים החיוניים.

ורד וינדמן: כן.

ורד וינדמן: זאת נקודה אחת.

ורד וינדמן: נקודה שנייה מדברת על איתור וזיהוי של ילדים בסיכון כשהם לא נמצאים במסגרות.

ורד וינדמן: אנחנו מדברים עכשיו על חשש ששנת הלימודים לא תיפתח בספטמבר.

ורד וינדמן: אנחנו התחלנו למעשה את החופש הגדול ולא ברור אם הילדים הצעירים יהיו בבית הספר של החופש הגדול או לא, אבל מרבית הילדים כבר היום, כפי שהם היו בקורונה, לא נמצאים במסגרות חינוכיות.

ורד וינדמן: המשמעות היא שאין גורם שיאתר ויזהה ילדים בסיכון שנמצאים בבית שלהם ולא יודעים למי לפנות לעזרה או לא יודעים לזהות שמשהו קורה להם, משהו רע שזועק לעזרה.

ורד וינדמן: לכן בדוח הצענו שיפותחו כלים לאיתור וזיהוי ילדים בסיכון מרחוק.

ורד וינדמן: על הקשר של מערכת החינוך שניהלה קשר עם אותם ילדים אבל לפתח את המענה שניתן על ידי מערכת החינוך וגם על מערכות החינוך הבלתי פורמליות כדי לאתר ולזהות ילדים בסיכון כדי להושיט להם יד לעזרה.

ורד וינדמן: במועצה לשלום הילד הרמנו קמפיין דיגיטלי כדי שאותם ילדים שנמצאים ברשתות החברתיות ידעו למי לפנות.

ורד וינדמן: גם בשלב מסוים 118 הרים קמפיין כזה.

ורד וינדמן: צריך לפתח גם את כל המענים הדיגיטליים כדי שילדים ידעו למי לפנות לעזרה.

ורד וינדמן: כמו שאמרתי קודם, חלק מהמענים צריכים להינתן פיזית.

ורד וינדמן: הם לא יכולים להינתן באופן דיגיטלי.

ורד וינדמן: כדי שזה יקרה, צריך להשקיע משאבים באמצעי הגנה, בהסעות וכאשר אין תחבורה ציבורית, צריך הסעה יותר מוגנת, באמצעי היגיינה שחסרו פיזית, חסרו מוצרי היגיינה, גם במסגרות החוץ ביתיות, גם בתוך בתים שנקלעו למצוקה כלכלית ולעוני.

ורד וינדמן: את המשאבים האלה צריך להשקיע כדי לנהל קשר.

ורד וינדמן: לא תמיד טיפול נפשי יכול להינתן ב-זום, בוודאי לא לילדים בסיכון.

ורד וינדמן: צריך להשקיע מצד אחד במענים פיזיים אבל גם כאשר אין ברירה וכאשר זה אפשרי לנסח פרוטוקולים של עבודה מקוונת, גם עבודה מקוונת של מערכת בריאות הנפש, גם של פסיכולוגים חינוכיים ובעצם כל מי שמנהל קשר דיגיטלי עם ילדים בסיכון.

ורד וינדמן: את התורות האלה צריך לאסוף ולפתח.

ורד וינדמן: כפי שאמרת, גם אנחנו ממליצות בדוח על כך שיהיה צוות קבוע בין-משרדי, בין אם זה במסגרת השולחן העגול ובין אם זה במסגרת אחרת, כדי שיהיה תכלול של הדברים.

ורד וינדמן: אחת מהבעיות הקשות שראינו זה שהיו הוראות מגבוה – במירכאות או לא – והן לא ירדו לשטח ובמקביל נסגרו מסגרות.

ורד וינדמן: מענים בקהילה נסגרו, מסגרות חוץ ביתיות עצרו את הקליטה והדברים האלה, אסור שהם יקרו.

יוסף ג'בארין: נסגרו, הכוונה שנסגרו בעת המשבר.

ורד וינדמן: נסגרו ואחר כך לפתוח מענים בקהילה שנסגרו, זה תהליך מאוד ארוך.

ורד וינדמן: קל מאוד לסגור אבל קשה מאוד אחר כך לפתוח.

יוסף ג'בארין: אז עדיף להמשיך לגבש פרוטוקול שישמור על המסגרות האלו גם בתקופת המשבר.

ורד וינדמן: באופן עקבי.

ורד וינדמן: אולי הדבר האחרון שאני אומר זה שיש אוכלוסיות במדינת ישראל שאו שלא משתמשות באמצעים מקוונים או שאין להן תשתית, כמו הבדואים בנגב, או משפחות שהעוני והיעדר הביטחון התזונתי ילכו ויעמיקו, לא לכולם יש טבלטים בבית – וכשאני אומרת לא לכולם, זה באנדר סטייטמנט – ואם רוצים לאפשר קשר עם המטפלים, עם המשפחות כשהילדים נמצאים במסגרות חוץ ביתיות, כדי לשמר קשר, צריך להשקיע משאבים גם בדיגיטציה וגם בשיפור מיומנויות, בין אם של הורים ובין אם של מטפלים בהקשר הזה.

ורד וינדמן: כל הדברים האלה כתובים שחור על גבי לבן.

ורד וינדמן: בכוונה זה דוח קצר כדי שאף אחד לא יוכל לומר שהוא ארוך מדי לקריאה.

ורד וינדמן: כל מה שצריך זה לקחת אותו וליישם.

ורד וינדמן: שלא נימצא שוב עם איזה דוח חשוב וכאשר הדברים יקצינו נשאל היכן היינו.

יוסף ג'בארין: זה מתחבר להקדמה שלי.

יוסף ג'בארין: מלכתחילה הגענו לתקופת המשבר במצב שהוא מאוד קשה.

יוסף ג'בארין: לפי הנתונים שיש לי ממרכז המחקר של הכנסת בתכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון אותרו כ-240,000 בני נוער בסיכון, מתוכם טופלו רקכ-60,000.

מריה רבינוביץ': כ-60,000 מטופלים מדי שנה.

יוסף ג'בארין: זה אומר שמדי שנה, מי שמקבלים את הטיפול, זה כמעט 25 אחוזים.

מריה רבינוביץ': כרבע מהילדים המאותרים.

מריה רבינוביץ': אני רוצה לציין שהאיתור היה בין שנת 2008 ל-2010 ועכשיו הם מתחילים איתור חדש במסגרת התכנית.

מריה רבינוביץ': אותרו כ-260,000-240,000 ילדים וכמחצית קיבלו טיפולים במסגרת תכניות אחרות שהן לא במסגרת התכנית הלאומית.

מריה רבינוביץ': מתוך ה-130,000-120,000 שנותרו, כמחצית מהם מדי שנה מקבלים סיוע.

מריה רבינוביץ': לכן ההערכה היא שיש עוד כ-60,000 ילדים שלא מקבלים סיוע.

יוסף ג'בארין: שנשארו מחוץ לטיפול כלשהו, לא במסגרת חינוכית ולא במסגרת שירותי רווחה.

מריה רבינוביץ': לא במסגרת התכנית הלאומית.

יוסף ג'בארין: ההערכה שלכם כיום מדברת על כ-60,000 ילדים ונוער בסיכון שלא זוכים למענה כלשהו, בשום מסגרת טיפולית, לא בענייני רווחה ולא במסגרת חינוכית.

יוסף ג'בארין: אלה שמאותרים פוזיטיבית.

יוסף ג'בארין: לא אותם 400,000 שלהערכתנו קיימים.

ורד וינדמן: ה-400,000 הם אלה שידועים למערכת הרווחה.

ורד וינדמן: אין צל של ספק שזה מספר מאוד מאוד חלקי.

ורד וינדמן: יש ילדים שאנחנו לא יודעים עליהם והמצוקות קיימות - בגלל שהחברה נמצאת בהן כרגע - וגברו לאורך התקופה ועוד יגברו בהמשך.

ורד וינדמן: בכוח האדם הקיים היום במדינת ישראל, לא רק בתחום העבודה הסוציאלית אלא גם בתחום בריאות הנפש למשל, אם כבר היום ילדים מחכים חודשים ארוכים לטיפול של בריאות הנפש - צריך לחשוב מה קורה אם יש איש צוות שנכנס לבידוד.

ורד וינדמן: כמו שאמרתי, צריך לעבות את השירותים.

ורד וינדמן: אנחנו נמצאים בפיחות של המענים וגידול במצוקות.

יוסף ג'בארין: השאלה שלי מתייחסת לתקופה טרם המשבר.

יוסף ג'בארין: האם אנחנו מדברים על כ-400,000 ילדים ובני נוער בסיכון שמזוהים על ידי המערכת, בין אם זו מערכת החינוך ובין אם זו מערכת הרווחה?

ורד וינדמן: אנחנו מדברים על 400,000 ילדים ונוער שידועים.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שאחר כך נציגי משרדי הממשלה יתייחסו לזה, אבל האם יש מאגר נתונים אחיד?

קארין אלהרר: לא.

יוסף ג'בארין: מאגר נתונים אחיד שמכווץ את כל הידע הזה, את כל הנתונים הללו?

יחיאלה ארבל: על זה מדבר דוח מבקר המדינה.

יחיאלה ארבל: בדיוק על זה הוא מדבר.

יוסף ג'בארין: אבל דוח המבקר מתייחס בעיקר לנוער בסיכון גבוה.

יוסף ג'בארין: אנחנו כאן מתייחסים למסגרת שהיא הרבה יותר רחבה.

קארין אלהרר: קל וחומר, אדוני.

יוסף ג'בארין: נכון.

יוסף ג'בארין: מיכל, את תתייחסי אחר כך לשאלה.

יוסף ג'בארין: האם יש נתון כללי של ילדים ובני נוער בסיכון שמזוהים ואנחנו יכולים לבדוק אם הם מקבלים או לא מקבלים את המסגרת הטיפולית הראויה?

ורד וינדמן: אנחנו מכירים לא מעט מקרים של ילדים שזקוקים למסגרת והם לא נמצאים במסגרת.

ורד וינדמן: אלה מספרים מתמשכים.

ורד וינדמן: אנחנו לא מדברים על שבועות או על ימים אלא אנחנו מדברים על המצב הזה במשך שנים.

יוסף ג'בארין: שנים, ואז יש החמרה.

ורד וינדמן: ללא ספק.

קארין אלהרר: אדוני היושב ראש, קודם כל, ברכות חמות על כהונתך.

קארין אלהרר: אני מקווה שתצליח לשנות כאן הרבה דברים.

קארין אלהרר: אני בטוחה שתעשה כל שביכולתך.

קארין אלהרר: מדובר באמת באחת הוועדות הכי משמעותיות לחייהם של ילדים והילדים הם העתיד של כולנו וראוי שנשקיע בהם.

קארין אלהרר: באמת בהצלחה גדולה.

קארין אלהרר: אני רוצה לומר משהו לגבי נושא הדיון היום.

קארין אלהרר: אדוני, האוכלוסייה של ילדים ונוער בסיכון היא בגירעון זכויות לאורך שנים.

קארין אלהרר: לאורך שנים אנחנו מתריעים על כך שלא ניתנים המענים, הם ניתנים בצורה חלקית מאוד, הם ניתנים בצורה שיותר מתאימה למגבלות תקציב מאשר מתאימה לצרכים ולמענים.

קארין אלהרר: נעשו כמה שינויים בשנים האחרונות אבל הם מעט מדי והרבה פעמים מאוחר מדי.

קארין אלהרר: במדינה בה המענים בימים של שגרה הם מענים לא טובים, כולנו מבינים שבעתות מצוקה המענים הולכים ופוחתים.

קארין אלהרר: שווה בדמיונך משפחה שנקלעת למצוקה כלכלית, משפחה שמראש היה לה מעט מאוד ועכשיו יש לה ממש מעט והיא לא מסוגלת לתת לילד את מה שהוא זקוק לו.

קארין אלהרר: הרבה פעמים מצוקה כלכלית הופכת למצוקה נפשית של ממש.

קארין אלהרר: הדברים מקרינים על חייהם של ילדים.

קארין אלהרר: אם פעם היו הרבה מאוד אנשים שעסקו בפילנתרופיה ונתנו את החסר למסגרות שהמדינה לא הצליחה לתת להם מענה, היום יש את זה הרבה פחות.

קארין אלהרר: מה שזה אומר בפועל זה ילדים עם הרבה צרכים ומדינה שיודעת לתת מעט שירותים ומעט מאוד מענים.

קארין אלהרר: אני אומרת שאין לנו את הפריבילגיה לעשות סדר בהיסטוריה.

קארין אלהרר: אנחנו צריכים לתת היום – היום, לא מחר ובטח לא מוחרתיים – אינפוזיה דחופה, מענה חירום לילדים, כי מה שהיום נמצא בקצה, בעוד כמה חודשים הוא פשוט לא יהיה.

קארין אלהרר: אנחנו רואים שאפילו העובדות הסוציאליות שאמורות לתת את המענה, אין להן את היכולת לעשות את זה.

קארין אלהרר: הן הגיעו למצב כל כך קשה שהן נאלצו לצאת לשביתה וזה לא דבר של מה בכך.

קארין אלהרר: הן ספגו לאורך השנים הרבה מאוד חוסרים והן פשוט הגיעו למצב שהן אומרות שאין להן את הכלים לתת מענים ובנסיבות האלה לא נהיה שם.

קארין אלהרר: זה לא ממקום של חוסר רצון.

קארין אלהרר: אלה נשים ואנשים שיצאו לשליחות אמיתית ואנחנו רק מרחיבים את השורות של אוכלוסיות הקצה.

קארין אלהרר: אני קוראת לך אדוני לדרוש ממשרדי הממשלה לתת פתרונות, גם אם הם חלקיים, היום.

קארין אלהרר: אי אפשר להמתין.

קארין אלהרר: המשבר הזה רק הולך ומחריף.

קארין אלהרר: הממשלה מתנהלת בכאוס טוטאלי בכל רמה שבדקנו, בין אם זה ברמה הבריאותית, בין אם זה ברמה הכלכלית ואנחנו רואים את זה גם ברמה החברתית.

קארין אלהרר: לא צריך לתת שימרחו אותנו, לא לחכות לתקציב, אלא היום צריך להציל ילדים היום צריך להציל נוער.

קארין אלהרר: אני אשמח לשמוע מהמשרדים הממשלתיים מה הם עושים היום כדי למנוע את המצב של עוד ועוד אנשים שנמצאים בחרפה.

קארין אלהרר: העוני הוא לא רק עוני כלכלי.

קארין אלהרר: העוני יביא אותם לבעיות נפשיות קשות וזה ייפול על כתפי המדינה.

קארין אלהרר: שקל שלא נותנים היום, הוא מאות אלפי שקלים שנידרש להם מחר.

קארין אלהרר: תודה.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: הגעת באיחור אבל אני פתחתי את הישיבה בדברי תמיכה במאבק ובשביתת העובדים והעובדות הסוציאליים.

יוסף ג'בארין: אנחנו מחזקים את ידיהם ובוודאי מצטרפים לדרישה לשפר גם את תנאי העבודה, וגם את השכר וגם את המנגנונים שיכולים לשמור על שלומם נוכח תופעת האלימות אליה הם נופלים קורבן.

קארין אלהרר: אדוני, אני צריכה לצאת להצביע על רוויזיה ואחזור לאחר מכן.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: מצטרפת אלינו חברת הכנסת החדשה, מיכל קוטלר וונש.

יוסף ג'בארין: את גם חברת הוועדה.

מיכל וונש: אמת.

מיכל וונש: גם חברת הוועדה.

מיכל וונש: אני רוצה להתחיל בברכות על המינוי הראוי והחשוב.

מיכל וונש: אני אומר אדוני היושב ראש שבעיני זה אחד הדברים הכי חשובים ובהם אנחנו מתעלים מעל הפוליטיקה ומעל אופוזיציה וקואליציה וחייבים לשתף פעולה.

מיכל וונש: בהקשר של דוח עלם שפורסם הבוקר, וגם חברת הכנסת אלהרר התייחסה אליו, אני אומר שצריך להסתכל על התקופה בה אנחנו נמצאים כמובן כאתגר גדול וגם כהזדמנות גדולה לעשות תיקון כאשר בעצם החוליות החלשות ביותר בחברה הישראלית למשך שנים רבות - וזאת לא רק הממשלה הזאת או המשבר הזה – נעלמות מתחת לרדאר.

מיכל וונש: הרבה מאוד פעמים לתוך הוואקום הזה נכנס – ואני שמעתי רק את סוף דבריה של חברת הכנסת אלהרר – המגזר השלישי והרביעי.

מיכל וונש: אנחנו צריכים לצפות, אם לא כבר צופים, במגזר הזה שהולך ומושפע בצורה מאוד אקוטית ואנחנו חייבים להיערך לדבר הזה.

מיכל וונש: ממחקר משפטי שערכתי בנושא ראיתי שכ-40,000 ארגונים ללא כוונות רווח במדינת ישראל פועלים יום יום ושעה שעה בכל התחומים הללו.

מיכל וונש: 40,000 הארגונים האלה, גם אלה יושפעו בצורה מאוד מאוד חריפה.

מיכל וונש: לוואקום הזה שנכנסו כל הארגונים האלה על מנת להיטיב עם אזרחי מדינת ישראל, לרבות מי שהם החוליות החלשות ביותר בחברה הישראלית, המדינה צריכה להיערך מבעוד מועד ולקחת בחשבון גם לקראת הדיונים על התקציב את הקריסה של הרבה מאוד מהארגונים ואולי בקטע של ההזדמנות ולא רק של המשבר יהיה מקום לעשות סדר בתוך הוואקום הזה שנוצר.

מיכל וונש: בעצם אין דבר כזה ואקום.

מיכל וונש: אני מברכת אותך על כניסתך לתפקיד ומקווה שמתוך הדוח הזה נצא ונדע באמת לשתף פעולה בצורה מיטבית שמתעלה מעל הפוליטיקות ומתעלה מעל ההבדלים כדי לטפל בנושאים הבוערים ביותר של החברה הישראלית.

מיכל וונש: אני אומר שבעיני חשוב להסתכל במסגרת הדוח הזה גם על מספרי האימהות היחידניות שבעצם מחפשות כרגע עבודה, שהן דורשות עבודה.

מיכל וונש: אני חושבת שהן בהחלט חלק מהסיפור של מה שאנחנו רואים וישפיע גם כמובן על הנתונים בנוער הזה שנותר ללא כל גב, לא כלכלי, לא נפשי ולא אחר.

מיכל וונש: תודה.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: בוודאי שאני מסכים אתך שזכויות ילדים אלה דברים אוניברסליים.

יוסף ג'בארין: לכולנו יש ילדים ואחים קטנים וכמובן שהם חשובים בכל הקשת הפוליטית.

יוסף ג'בארין: בהקדמה שלי אמרתי שאחרי אולי שנה וחצי שוועדות הכנסת לא תפקדו, היום זה יותר דיון מבוא.

יוסף ג'בארין: התחלנו לגעת בנושאים המרכזיים ובהמשך גם נקיים דיונים יותר ספציפיים על כל אחת מהסוגיות שעלו.

יוסף ג'בארין: נמצאת אתנו ב-זום הילה שמש ממשרד הרווחה שביקשה להתייחס לנושאים.

הילה שמש: אני לא ממשרד הרווחה אלא מהמטה לביטחון לאומי ולא ביקשתי להתייחס.

הילה שמש: כנראה נפלה טעות.

יוסף ג'בארין: אם אנחנו אתך, תרצי להתייחס לדברים שנאמרו עד עכשיו?

הילה שמש: המטה לביטחון לא עוסק בתחום הזה.

הילה שמש: אין לי כרגע מה להוסיף.

הילה שמש: תודה.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: מיכל, בבקשה.

יוסף ג'בארין: תציגי את עצמך.

מיכל גולד: לפני שאני אציג את עצמי, אני אומר שאני חושבת שכל הנוכחים כאן בחדר היו אלה שעקבו כל הזמן מתי מוקמת הוועדה ומי יעמוד בראשה, ואנחנו באמת מאוד מברכים על כך.

מיכל גולד: הזכרת שנה וחצי, אבל אני לא יודעת לספור כמה זמן לא היה דיון בוועדה אבל באמת וחסרונה הורגש.

מיכל גולד: אני ממשרד המשפטים, אני מתאמת בין-משרדית למניעת עבריינות נוער.

מיכל גולד: חשוב לי לומר את זה כי משרד המשפטים הוא לא משרד שנותן שירותים – יש לנו את הזרועות של הפרקליטות, של הסנגוריה הציבורית, של הסיוע המשפטי – אבל היחידה שלנו היא יחידה מתכללת ומתאמת בין כל הגופים.

מיכל גולד: דיברנו קודם על כך שאחד הדברים שמאפיינים ילדים ונוער בסיכון הוא שהם מטופלים על ידי הרבה מאוד משרדי ממשלה ובאמת מהמקום הזה יש את הצורך ביחידה שלנו כי אכן צריך להיות תיאום בין כל המשרדים האלה.

מיכל גולד: מכאן אני רוצה לעבור לשולחן העגול כי אני חושבת שיש שולחן בין-מגזרי במשרד ראש הממשלה ובעצם בתקופת הקורונה הבינו שיש כמה אוכלוסיות שמצריכות קשב יותר מיוחד.

מיכל גולד: גם בעקבות פניות המועצה לשלום הילד וגם שלנו, הוקם השולחן העגול.

יוסף ג'בארין: סליחה, לפני השולחן העגול.

יוסף ג'בארין: אתם במשרד המשפטים - לנוכח המציאות המשפטית כאשר קיים פיזור יתר לנושא הזה של ילדים בסיכון, גם הממשלה הגדולה יותר עם מספר השרים וכנראה שעוד אפילו משרדים נוגעים בנושא – לא חשבתם על יוזמה למקד את הטיפול בילדים ונוער במצוקה?

יוסף ג'בארין: לעשות איזשהו תיקון משפטי שאולי יכול לעשות סדר בתחום הזה?

יוסף ג'בארין: באמת הרושם שאני מקבל, אני מסתכל על החומרים, זה פיזור שבסופו של דבר פוגע בילדים.

מיכל גולד: קודם כל, הפיזור הוא לא משפטי, הוא ממשלתי.

מיכל גולד: אין כאן כל כך סוגיה משפטית שנוגעת לזה.

מיכל גולד: מה שאנחנו כן עושים ביחידה שלנו בסוגיות, עובדים על רצף טיפולי.

מיכל גולד: בעצם כיוון שקטינים עוברים בין הרבה מאוד גופים - שאגב, חלקם במשרד החינוך, משרד הרווחה, המשרד לביטחון פנים, המשרד לביטחון קהילתי ועוד – מה שאנחנו עושים, מייצרים ביחד עם כל השותפים מודלים של רצף טיפולי.

מיכל גולד: כלומר, איך אנחנו רואים שכל המבוגרים בחייו של הקטין מתואמים ושהעברת המקל ביניהם היא מסודרת.

מיכל גולד: אנחנו לא גורם שיכול להחליט לאחד או להקים משהו שונה.

מיכל גולד: מהבחינה הזאת, זה היתרון שלנו, כאשר כאן אנחנו בשני מישורים, גם במישור של מהלכים פרקטיים של סוגיות שאנחנו מזהים ושם אנחנו בונים ממש מודל עבודה בין-משרדי, וגם במישור של הידע וההכרות.

מיכל גולד: יש לנו אתר בו אנחנו הבאנו את כל משרדי הממשלה הרלוונטיים לנושא הזה ומה הרלוונטיות של כל משרד כדי לאפשר את אותם שיתופי פעולה.

מיכל גולד: זה בלי קשר לקורונה אלא כהקדמה כללית.

יוסף ג'בארין: אני מניח שלשם כך הקמתם את השולחן העגול.

יוסף ג'בארין: השאלה אולי לפחות אפשר למסד את השולחן העגול כך שיהיה תמיד גוף שרואה את כלל התמונה ויכול גם לתאם בין הגורמים השונים.

יוסף ג'בארין: בוודאי בתקופת הקורונה זה הכרח שצריך להיעשות אבל יכול להיות שזה יהווה בסיס.

מיכל גולד: אנחנו גם המלצנו בשולחן – אני מפרידה בין שני הדברים – שצריך לשמר איזשהו פורום בין-משרדי ובין-מגזרי.

מיכל גולד: אני רוצה לומר מה הייתה החשיבות והיתרון של זה בטח בתקופת הקורונה.

מיכל גולד: בעצם החיבור הזה בין השטח, בין העמותות, בין המגזר השלישי לבין גורמי הממשלה והשלטון המקומי, התרגום של השטח היה בעצם תקנות, היה את המצב בשטח ואת החיבור לשני הצדדים.

מיכל גולד: קודם כל, יכולנו להבין מה התרגום שלהם, מה באמת קורה, כלומר, יש הוראה מסוימת שלא תמיד מודעים לכל ההשלכות שלה ואפשר היה להביא בחזרה את ההשלכות.

מיכל גולד: מהצד השני, מתוך ההשלכות האלה להבין איזה תיקונים נדרשים.

מיכל גולד: חברתי הזכירה קצת איזה תיקונים שכן נעשו ממש מעכשיו לעכשיו באישון ליל בתקנות לשעת חירום כדי באמת להחזיר, אם אלה מסגרות נוער נושר, אם אלה הדברים עליהם הצבענו.

מיכל גולד: אני חושבת שהראייה הבין-מגזרית הזאת שמאפשרת לחבר גם את קובעי המדיניות גם עם מה שקורה בשטח, אני חושבת שעם כל הקושי בתקופה הזאת, אחד הדברים היפים בעיני שהיו זאת באמת העבודה הבין-מגזרית המשולבת הזאת, גם מבחינת ההתגייסות של כל הגורמים, גם מבחינת הקשב שהיה והיכולת להביא את הדברים מהר מאוד לתרגום וגם מבחינת היכולת לייצר את ההמלצות כי למעשה אני מניחה שכל אחד בגוף שלו התחיל לחשוב מה אפשר לעשות.

מיכל גולד: ברגע שאנחנו מביאים את זה כמפה רחבה, כהמלצה יותר כללית, באמת זה מקבל משנה תוקף.

יוסף ג'בארין: איך נוכל לקדם את ההמלצות של השולחן העגול ברוח הדברים שאמרה ורד קודם לכן?

יוסף ג'בארין: מה צריך לעשות?

מיכל גולד: אני לגמרי מצטרפת לחברתי.

מיכל גולד: צריך להעביר את אותו סיכום לשרים הרלוונטיים.

מיכל גולד: השתדלנו לכתוב אותו כמה שיותר ישים ולא מצריך אחר כך תרגום ופרשנות, עם ממש המלצות אופרטיביות לגבי איזה דברים צריכים להתפתח ואיזה צריכים לשמר.

מיכל גולד: להביא את זה בפני השרים, כל אחד בתחומו.

יוסף ג'בארין: אבל מה המהלך הבא?

יוסף ג'בארין: זה צריך להיות מובא בפני הממשלה?

יוסף ג'בארין: יש צוות בין-משרדי שאמור לשבת?

מיכל גולד: קודם כל, השולחן שלנו לא סיים את תפקידו.

מיכל גולד: אנחנו הגשנו את הדוח.

מיכל גולד: בהחלט הציפייה היא שזה יגיע לשרים.

יוסף ג'בארין: עת נכתב הדוח, אנחנו עדיין היינו לפני התחושה הזו שאוטוטו כנראה נכנסים לעוד החמרה.

יוסף ג'בארין: כנראה.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שלא.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שזאת דווקא סיבה טובה לשולחן העגול לשבת עכשיו, במיוחד אם המגמה הזאת לצערי תימשך.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שזו סיבה טובה לשבת ולראות שהדברים אכן יהיו מיושמים.

יוסף ג'בארין: יש מניעה שהשולחן העגול ישב ויעריך את המוכנות?

ורד וינדמן: לא.

ורד וינדמן: אין מניעה.

יוסף ג'בארין: מי אמור ליזום?

ורד וינדמן: הדוח קיים, פשוט צריך שהוא יגיע לשרים הרלוונטיים.

יוסף ג'בארין: אני כמובן אוכל לעשות את זה בוועדה אבל השאלה אם השולחן העגול לא אמור לארח באותה ישיבה גם את נציגי משרדי הממשלה.

ורד וינדמן: כל נציגי משרדי הממשלה כמובן מוזמנים.

יוסף ג'בארין: לא, האחראים על היישום.

ורד וינדמן: אנחנו העברנו את זה למשרד ראש הממשלה.

ורד וינדמן: אני מניחה שמשרד ראש הממשלה – היו כמה שולחנות עגולים – המתכלל את כל ההמלצות של כל השולחנות יביא את זה.

יוסף ג'בארין: חלק מההמלצות לא מצריכות כל כך השקעה תקציבית.

יוסף ג'בארין: נכון?

ורד וינדמן: נכון.

יוסף ג'בארין: אפשר להתארגן, חלקית לפחות, עם המשאבים הקיימים.

ורד וינדמן: ההמלצות כאן, כמו שהדגשתי, הן לא המלצות של מבקר חיצוני אלא אלה המלצות משותפות לחברה האזרחית ולמשרדי הממשלה.

יוסף ג'בארין: לדעתי זו נקודת כוח.

ורד וינדמן: הדרג היישומי, המשרדים ומי שעומד בראשם.

מריה רבינוביץ': אפשר לשאול שאלה?

יוסף ג'בארין: בבקשה.

מריה רבינוביץ': קראתי בדוח ש"בימים אלה מוביל משרד הרווחה צוותים בנושא בניית מודל לאיתור ולזיהוי ילדים ונוער בסיכון וסיוע להם בהיעדר פעילות מלאה של מערכת החינוך והבריאות בקהילה בשיתוף משרדים רבים כמו משרד החינוך, בריאות, משטרת ישראל ומשרד המשפטים".

מריה רבינוביץ': כבר הוקמו צוותים בעקבות הדוח?

מיכל גולד: יש איזשהו צוות ומי שמובילה אותו זאת עובדת סוציאלית ראשית לחוק הנוער.

מיכל גולד: היו כמה מפגשים אבל הצוות לא סיים את תפקידו.

מריה רבינוביץ': אבל כבר מתחילים ליישם את ההמלצות ופועלים בעקבות הדוח.

מיכל גולד: הוא נפגש ודן בסוגיות.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: גברת גולד, ברשותך, אולי נשמע קודם את הנתונים המדאיגים של עמותת עלם לגבי נוער בסיכון, כך שתוכלי גם להתייחס לזה.

תמי ברנע: את רועי חומרי מ-עלם.

רועי חומרי: אני אתכם, בוקר טוב.

יוסף ג'בארין: בדוח היו לכם נתונים מאוד קשים.

רועי חומרי: כן.

רועי חומרי: ברשותך, אני רוצה לפתוח באיזושהי הוקרה.

רועי חומרי: אני רוצה לומר תודה לשתי הנשים שדיברו – ורד ומיכל – ואני חושב שבהובלה שלהם של השולחן העגול היה תפקיד מהותי בהפחתת מספר בני הנוער והצעירים שחוו סיכון ומצוקה בתקופת הקורונה.

רועי חומרי: זה נשמע אולי פומפוזי, אבל באמת אין מלים שיתארו את התרומה של שתי הנשים האלה באופן ספציפי בהובלה של המהלך של הוועדה וכמה משמעותית הייתה הוועדה.

רועי חומרי: אדוני, שאלת מה אפשר לעשות ואני אומר שגם בדוח, חלק מההמלצות שלהן, מדברות על מה לא לעשות כמו לא לסגור את השירותים החברתיים בשעת משבר.

רועי חומרי: יש הרבה דברים שאפשר ליישם באופן מיידי וזאת רק אחת מהתפוקות המשמעותיות של הוועדה הזאת.

רועי חומרי: הדבר השני שאני רוצה להתייחס אליו זה המבצעים של העשייה שלנו בתקופה הזאת.

רועי חומרי: אני אומר שהעמותה לא כיבדה את כל הנחיות משרד הבריאות במקום מסוים, מה שאומר שעל אף שהורו לסגור שירותים וסגרו את התקצוב שלהם, אנחנו החלטנו כעמותה להושיט את היד לכיס ולהמשיך להפעיל את המענים גם אם הם לא תוקצבו בהיקף הזה וזה מה שנתן לנו את היכולת לראות בזמן אמת את תמונת המצב אותה הבאנו לאחר מכן בדוח שפורסם אתמול.

רועי חומרי: זה מתחבר גם לדברים שגם מיכל וגם ורד העלו, שכדי לראות את הדברים ולראות מה קורה, צריך להיות היכן שבני הנוער נמצאים, היכן שנמצאים הילדים והיכן שנמצאים הצעירים.

רועי חומרי: האוכלוסייה הזאת כאוכלוסייה מוחלשת שלפעמים מתמודדת עם הצטלבות של שיוכים, גם מבחינת המגדר, גם מבחינת המגזר אליו הם שייכים, סבלה בתקופה הזאת כי בתקופה הזאת שהורו לכולם להיות בבתים, שהבתים הם הסביבה הכי בטוחה, אלה אנשים – הילדים ובני הנוער עליהם אנחנו מדברים – שחיים בבתים עבורם הבית הוא מקור כל פגיעה.

רועי חומרי: זה המקום שהכי מסכן אותם.

רועי חומרי: בין אם הם היו בפנימיות חינוכיות שכפו עליהם לחזור הביתה כי סגרו פנימיות חינוכיות והם חזרו למקומות של פגיעה, בין אם היו במוסדות מרכזי יום, שלטרים וכולי שלא יכלו לקלוט אותם ולא יכלו לקבל אותם כי גם הם נסגרו בגלל צווים ותקנות בריאות, הם נאלצו לחזור לבתים.

רועי חומרי: מה שראינו בשלב הבא זה שכל אלה שהבית לא יכול היה להכיל אותם, או שהם לא יכלו להכיל את הבית, התחילו לברוח מהבתים ולהיות ברחוב וראינו עלייה של 40 אחוזים בקרב בני נוער וצעירים על רצף הבית.

רועי חומרי: תמונת המצב של זה שאין נכון להיום מספיק מענים להבנת חירום לבני נוער בישראל, קיבלה משנה תוקף והמחסור הזה התבטא בחריפות.

רועי חומרי: נכון להיום למשל אין כמעט פתרונות הלנה לנערות חרדיות.

רועי חומרי: הדבר הזה הכפיל את עצמו, הצורך והמצוקה, בתקופת הקורונה.

רועי חומרי: אני רוצה לומר שכל נקודות הכשל שלנו, כל הפערים - נראה לי שזיהיתי את יחיאלה יושבת שם – צריך לומר שהמשרד הוציא החוצה – ואני לא בא להגן על המשרד – מכרזים או מנסה לייצר פתרונות אבל נכון להיום הפתרונות האלה עדיין לא כוללים ולא כלולים ופשוט צריך לתת את הכלים כדי להניע את הפתרונות האלה ולהוציא אותם אל הפועל.

רועי חומרי: בנוסף, אנחנו כעמותה נמצאים במצב מאוד מאוד קשה מבחינת התמיכה והיכולת שלנו להמשיך ולהחזיק את המשא הזה.

רועי חומרי: אנחנו איבדנו גיוס משאבים, איבדנו תרומות וכמעט ולא יצרנו פעילות.

רועי חומרי: גייסנו כל מה שיכולנו כדי לפעול בזמן אמת, כדי לסייע לנוער וצעירים בסיכון ואת הרזרבות שלנו אנחנו סיימנו.

רועי חומרי: אנחנו לא פחות מכל מגזר אחר צריכים גם את התמיכה של המדינה ואת הסיוע שלה אלינו כעמותות כדי שנוכל להמשיך ביחד, המגזר השלישי והמדינה, לתמוך בחברה שלנו, בחברה הישראלית.

יוסף ג'בארין: אני אשמח אם תוכל לשתף אותנו בנתונים מרכזיים שיש לכם בדוח.

רועי חומרי: כן, בוודאי.

רועי חומרי: אני אדבר על הנתונים המרכזיים שעלו לנו בצורה הכי בולטת.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על תקופת הקורונה.

רועי חומרי: על תקופת הקורונה.

רועי חומרי: אדוני, אם יורשה לי, אני חושב שהממצאים האלה מייצגים את מה שחשפנו ונחשפנו אליו במהלך תקופת הקורונה של הגל הראשון כפי שהוא נקרא.

רועי חומרי: אני חושב שעכשיו אנחנו מתחילים להיחשף שוב לכל אותם דברים שרק עכשיו יוצאים לאור – פגיעות שאירעו בתקופה הזאת וכולי, בני נוער שהיו בתוך הבית – ועכשיו אנחנו נחשפים לגל השני של הנתונים.

רועי חומרי: הנתונים שפרסמנו אתמול אלה נתונים שמתייחסים לחודשים מארס עד מאי ובאמת בין הדברים הבולטים שאנחנו רואים זאת עלייה בתחלואת הנפש, בעצם בהפרעות נפשיות, דיכאון וחרדה כתוצאה מהמצב והבדידות, אבל גם הפרעות אכילה, גם פגיעות עצמיות, גם נושא של מחשבות אובדניות כתוצאה מהסיטואציה, גם החברתית-בריאותית וגם העובדה של היעדר משאבים טיפוליים, חינוכיים, פסיכולוגיים.

רועי חומרי: ורד ציינה את זה בצורה מאוד ברורה.

רועי חומרי: כל מערך התמיכה הרגשי שהיה לבני הנוער וצעירים הושבת בהתחלה.

רועי חומרי: כל הדברים האלה השאירו את בני הנוער כלואים בבית וגרמו להחרפת המצוקה.

רועי חומרי: הדבר השני הוא מחסור קורת הגג ופתרונות הלנה חירומיים לבני נוער וצעירים.

רועי חומרי: זה הגיע לנקודה שבני נוער וצעירים אומרים שעדיף להם להיות חולים בקורונה ואז יפנו אותם למלונית ויהיה להם היכן להיות מאשר ההישרדות ברחוב שהיא בלתי אפשרית.

רועי חומרי: צריך לומר שבהתחלה פשוט קשרו את ידי השירותים הקיימים.

רועי חומרי: השירותים הורשו לפעול אבל הטילו עליהם כל כך הרבה מגבלות.

רועי חומרי: נער שרצה להיכנס לפנימייה, היה צריך להביא בדיקת קורונה שמוכיחה שהוא נקי או להיכנס ולהיות בתוך המוסד 14 ימי בידוד.

רועי חומרי: זאת מציאות בלתי נסבלת לנערים בסיכון.

רועי חומרי: זה היה ברור לכל נותני השירותים באשר הם ועדיין אלה היו ההנחיות ולקח זמן לשנות אותן.

רועי חומרי: נחשפנו לפלח שנוגע לוועדה הזאת באופן דווקא קצת שונה של אימהות צעירות שפשוט מהירות ההידרדרות שלהן למקומות של רעב והיעדר אמצעי קיום בסיסיים של אוכל לילדים וחיתולים היה מאוד מאוד מהיר.

רועי חומרי: אנחנו מדברים ממש על הצרכים הבסיסיים.

רועי חומרי: כאן אנחנו מדברים על קול של פעוטות, תינוקות בני יומם שלאימהות שלהם לא הייתה היכולת לתמוך בהם.

רועי חומרי: אנחנו מלווים את האימהות בנות 17, 18 ו-19 והן עוברות ברמה הרווחתית למערך המשפחה אבל הן עדיין נערות וצעירות והילדים שלהן גם הם בסיכון כתוצאה מהמצב שנכפה עליהן.

רועי חומרי: אחד הדברים המשמעותיים הנוספים שחשוב לציין כאן זאת כמות הפגיעות שהתרחשה בסביבה הביתית.

רועי חומרי: הדיווחים כמעט הוכפלו גם על אלימות מילולית ופיזית בבית וגם כל מה שנוגע לפגיעות מיניות בתוך הסביבה הביתית.

רועי חומרי: הדיווחים פשוט הכפילו את עצמם ואני רוצה לומר שוב שהדיווחים הם קצה הקרחון.

רועי חומרי: זה מה שילדים אזרו את הכוחות לבוא ולשתף ולספר אבל זה לא כל מה שקרה.

רועי חומרי: זה רק חלק ממה שקרה.

רועי חומרי: באים לפגוש את הנערים היכן שהם נמצאים ועוזרים להם לבוא ולהביע את מה שעובר עליהם ודרך זה גם להיחשף למציאות עצמה בה הם חיים.

יוסף ג'בארין: אתה מדווח על כך שהדיווחים בענייני אלימות בבית, לרבות פגיעות מיניות, הכפילו את עצמם יחסית לדיווחים לאותה תקופה אשתקד.

רועי חומרי: בהחלט.

רועי חומרי: זאת בדיוק המציאות.

רועי חומרי: אני רוצה לומר שיש קבוצות שאנחנו יודעים שהן בתת דיווח והסיבה שהן בתת דיווח כי מלכתחילה, אם דיברנו על ההתחלה, יש להן פחות מענים קיימים נכון להיום.

רועי חומרי: מכיוון שיש פחות מענים קיימים, גם המענים האלה הופחתו וצומצמו בתקופת הקורונה, ואז האפשרות שמישהו יראה את תמונת המצב של שגרת היום יום שלהם בעת הזאת היא ירדה לאפס.

רועי חומרי: אני מדבר על החברה הערבית, אני מדבר על החברה החרדית, שאלה שתי קבוצות אוכלוסייה שכמות המענים שיש שמופנים לטובת ילדים ונוער בסיכון שם - שממומשים, לא רק שמופנים – היא נמוכה בהשוואה לציבור הכללי.

רועי חומרי: בפריפריה נמוך בהשוואה לציבור הכללי.

רועי חומרי: מה שמצליחים לממש בפועל – יכול להיות שמופנים משאבים, אבל הם לא מצליחים לממש אותם.

רועי חומרי: אז מה שקרה זה שממילא יש כאן החלשה, ממילא הם בנקודת פתיחה יותר נמוכה, הקורונה הורידה אותם עוד יותר למטה ואז היכולת להיחשף למה קורה שם, גם היא הצטמצמה.

רועי חומרי: אני מקווה שהנקודה האחרונה הייתה ברורה.

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: אין ספק שלפי הניתוח הזה קיים תת-דיווח ברור בקרב אוכלוסיות ייחודיות, בעיקר האוכלוסייה הערבית והחרדית שגם כך נכנסה לתקופת המשבר במחסור ברור ואף קיצוני במענים.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: אנחנו עוד נתאם ישיבה עם העמותה ונשב יותר באופן ממוקד על הדברים, גם לקראת דיונים עתידיים.

רועי חומרי: תודה רבה לך.

רועי חומרי: תודה.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: אם כבר דיברנו על אוכלוסיות ייחודיות, דוקטור ח'אלד אבו עסבה אתנו ב-זום.

יוסף ג'בארין: אני שמח שאתה אתנו, אחד האנשים המובילים בתחום הזה של חקר שירותי רווחה, שירותי חינוך ובמיוחד קבוצות בסיכון, נוער בסיכון באופן כללי אבל גם במיוחד בקרב האוכלוסייה הערבית.

יוסף ג'בארין: אולי אחד המעטים שגם כתבו על הנושא.

יוסף ג'בארין: אני שמח שאתה אתנו ונשמח – בעקבות הדיון שהיה כאן – אם תוכל גם למקד את הדברים במיוחד לגבי האוכלוסייה הערבית אבל גם הערות כלליות בנושא.

ח'אלד אבו עסבה: תודה רבה.

ח'אלד אבו עסבה: ראשית, אני מאחל הצלחה לעבודת הוועדה.

ח'אלד אבו עסבה: אני גם מאחל הצלחה לך באופן אישי, חבר הכנסת ג'בארין.

ח'אלד אבו עסבה: הוועדה הזאת היא ועדה חשובה מאין כמוה, לאו דווקא בתקופת הקורונה אלא בכלל היא ועדה מאוד חשובה וצריך לתת לה את הגיבוי המלא.

ח'אלד אבו עסבה: זה חותך כמובן עמדות פוליטיות.

ח'אלד אבו עסבה: אני כמעט 30 שנים עוסק במחקר בתחום ילדים ונוער בסיכון.

ח'אלד אבו עסבה: גם פרסמתי הרבה מאוד מאמרים וספרים בתחום, במיוחד בקרב האוכלוסייה הערבית.

ח'אלד אבו עסבה: הנושא הזה הוא חשוב, לאו דווקא בתקופת משבר.

ח'אלד אבו עסבה: יש אוכלוסיות מוחלשות במדינת ישראל, כפי שציין החבר מעמותת עלם שדיבר לפני, שהן כל הזמן נמצאות במשבר ואין גם איתור מספיק וגם אין מענה.

ח'אלד אבו עסבה: האיתור האחרון שנעשה, כפי שכבר צוין, היה ב-2010.

ח'אלד אבו עסבה: נדמה לי ש-10- שנים לא נעשה איתור ולכן גם צריך לבדוק את אמינות האיתורים האחרונים ומה הם הכלים לאיתור כאשר מדברים על בניית כלים שהם דיגיטליים לאוכלוסיות שאין להן נגישות, במיוחד אוכלוסיות מוחלשות ולגביהן אני לא יודע איך ניתן לעשות איתור.

ח'אלד אבו עסבה: לגבי המענים.

ח'אלד אבו עסבה: כפי שצוין קודם, המענים כמעט לא קיימים ואם הם קיימים, הם צריכים להיות אולי מותאמים גם תרבותית וגם חברתית אבל זה לא נעשה מספיק.

ח'אלד אבו עסבה: אני מכיר את העבודה של עלם, היו להם פרויקטים בחברה הערבית ופרויקטים דווקא מוצלחים אבל כל כך מעטים שכיום אני לא יודע מה קורה עם הפרויקטים האלה.

ח'אלד אבו עסבה: הם היו מרוכזים באזור המרכז ולא בפריפריה, שם הבעיה היא אקוטית והבעיה רצינית ביותר.

ח'אלד אבו עסבה: אני חושב שהנושא של ילדים ונוער בסיכון הוא בעל חשיבות כי המחיר של זה הוא מחיר מאוד כבד מבחינה חברתית ומבחינה כלכלית.

ח'אלד אבו עסבה: לאור מה שקורה היום, קריסת מערכת הרווחה ובכלל מדינת הרווחה במדינת ישראל ומערכות הרווחה בשלטון המקומי, והמצ'ינג שמבקשים מהשלטון המקומי דווקא באזורים שהם אזורים מוחלשים, אני לא יודע איך הם יכולים להתמודד עם סוגיות כאלה.

ח'אלד אבו עסבה: אני מכיר באופן אישי כמה עובדות בשלטון המקומי, ברווחה, מחזיקות בתיקים ומטפלות בתיקים שוטפים ואין להן זמן לעסוק במניעה, שלא לדבר על טיפול שהוא טיפול מערכתי וטיפול כולל.

ח'אלד אבו עסבה: העבודה של הוועדה הבין-משרדית היא מצוינת.

ח'אלד אבו עסבה: אני מאוד מברך על זה.

ח'אלד אבו עסבה: אני עוד לא קראתי את הדוח אבל אני מניח שזה דוח מאוד מקצועי ויש בו המלצות שהן המלצות אופרטיביות.

ח'אלד אבו עסבה: הבעיה היא לא בהמלצות אלא ביישום ההמלצות.

ח'אלד אבו עסבה: לדעתי צריך לבנות איזשהו גוף שיכול לפקח ובאמת לעקוב אחר ההמלצות האלה וגם לנסות לבנות את ההקצאה והתקציב של החלוקה התקציבית באופן דיפרנציאלי שיכול לתת גם מענה לאוכלוסיות שהן מוחלשות במיוחד.

ח'אלד אבו עסבה: בינתיים בזה אני אסתפק.

יוסף ג'בארין: יש לי שאלה לגבי ההמלצות של השולחן העגול.

יוסף ג'בארין: הייתה התייחסות לאוכלוסיות ייחודיות ובאוכלוסיות ייחודיות אני כולל את האוכלוסייה הערבית והחרדית.

יוסף ג'בארין: אולי בכל זאת תשתף אותנו בנקודה או שתיים שצריך לשים אותה עכשיו ביישום ההמלצות לגבי האוכלוסייה הערבית באופן מיוחד.

יוסף ג'בארין: היכן החוליה החלשה ביותר שצריך עכשיו להיות ערים לה?

ח'אלד אבו עסבה: שוב, אני שותף במחקר שהוא בין-לאומי ואנחנו כל הזמן עוקבים אחרי ילדים ונוער בסיכון והתנהגויות של בני נוער.

ח'אלד אבו עסבה: אנחנו רואים עלייה מאוד מדאיגה גם בנושא של אלימות, גם בנושא של פגיעות מיניות וגם בנושא של צריכת סמים.

ח'אלד אבו עסבה: יש הרבה מאוד מוקדים שלדעתי צריך לטפל בהם.

ח'אלד אבו עסבה: הדבר שאולי הוא החשוב ביותר שלדעתי צריך לתת לון מענה הוא בילוי הזמן של בני נוער, לאו דווקא בתקופת משבר אבל גם בתקופת משבר, היכן הם מבלים, באיזה מסגרות הם נמצאים, האם בכלל יש מענה לבני נוער בסיכון.

ח'אלד אבו עסבה: אנחנו יודעים בספרות המקצועית – מי שעוסק בזה יודע – שאוכלוסיות חזקות יודעות לנצל את המשאבים טוב יותר מאשר אוכלוסיות מוחלשות.

ח'אלד אבו עסבה: צריך לתת גם על זה את הדעת ולבנות מסגרות שהן מסגרות טיפוליות וגם מוסדות שיכולים באמת להעניק טיפול ראוי לילדים שנמצאים ממש בשוליים והם רבים, גם בנושא של נשירה ובכלל גם בנושאים של משבר חברתי וגם משבר כלכלי במשפחה.

ח'אלד אבו עסבה: אנחנו עדים היום, דיברת על החברה הערבית, לאחוזי גירושין מאוד גבוהים ונמצאים בסכנה הרבה יותר גדולה כי אין מענה לאוכלוסיות האלה.

ח'אלד אבו עסבה: הבעיות הן רבות, חבר הכנסת ג'בארין.

ח'אלד אבו עסבה: אי אפשר כרגע לפרוט אותן אבל אפשר למקד את האוכלוסיות האלה ולתת להן איזה שהם סדרי עדיפויות כאלה ואחרים.

ח'אלד אבו עסבה: שוב, אני אומר שהבעיה היא לא המלצות.

ח'אלד אבו עסבה: המלצות יש למכביר.

ח'אלד אבו עסבה: השאלה היא אם יש מדיניות מאחורי ההמלצות האלה ואם יש מדיניות – אם יש תקציבים, ואם יש מעקב בבניית כלים שהם כלים מותאמים לאוכלוסיות השונות.

יוסף ג'בארין: אני מסכים.

יוסף ג'בארין: אכן אחד התפקידים שלנו בוועדה, אחד האתגרים הגדולים עכשיו הוא לנסות לקדם כמה שאפשר את יישום ההמלצות.

יוסף ג'בארין: כפי שאמרת, אולי רובן כבר קיימות וצריך לדאוג שהן ייושמו.

יוסף ג'בארין: המעקב והלחץ על מקבלי ההחלטות, זה חלק מהתפקיד שלנו.

יוסף ג'בארין: אני לא רק מודה לך אלא אני גם מקווה שתוכל גם להיות אתנו בדיונים של הוועדה.

יוסף ג'בארין: אנחנו נקיים דיון ספציפי על נוער בסיכון באוכלוסייה הערבית ובוודאי שנצטרך גם את הידע ואת הבקיאות שלך.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: יחיאלה, תרצי להתייחס?

יוסף ג'בארין: לאחר מכן נשמע את איילה ממשרד הרווחה, את אחיה קמארה ואת ליאת שהיא עובדת סוציאלית.

יחיאלה ארבל: קודם כל, גם אני כמובן מצטרפת לברכות ומאחלת לכם הצלחה.

יחיאלה ארבל: ההצלחה שלכם זאת הצלחה שלנו ובעיקר של הילדים והנערים בסיכון.

יחיאלה ארבל: אני במקצועי לא עובדת סוציאלית.

יחיאלה ארבל: בהכשרה אני דברים אחרים ולכן אני כאן היום.

יחיאלה ארבל: אבל אני רוצה להביע הרבה מאוד הזדהות עם חבריי העובדים הסוציאליים שהם עיקר העובדים במשרד הרווחה ולהשמיע את קולי כאן שתשמעו אותם, שהממשלה תשמע אותם, ושמהר הם יחזרו לעבודה.

יחיאלה ארבל: בני נוער בכלל ובני נוער בסיכון וכל האוכלוסיות מאוד זקוקים להם.

יוסף ג'בארין: אכן.

יחיאלה ארבל: לגבי העניין של פיזור המטפלים בנוער בסיכון.

יחיאלה ארבל: אתה העלית את זה כנקודה ואמרת שאולי צריך לאחד.

יחיאלה ארבל: אני דווקא חושבת שעל מנת לטפל בבני נוער בסיכון צריך מומחיות של הרבה גופים.

יחיאלה ארבל: בני נוער בסיכון, נגיד בגילי 12 עד 18, הם בגיל חוק חינוך חובה.

יחיאלה ארבל: הם חייבים את המשאבים של משרד החינוך.

יחיאלה ארבל: הם בני נוער בסיכון ולכן הם צריכים משאבים טיפוליים ולכן הם צריכים את המומחיות של משרד הרווחה, את המומחיות הטיפולית.

יחיאלה ארבל: רק שיתופי פעולה בין גופים שונים - כמו ביטחון פנים שהרבה פעמים צריך לתת את הדעת על בני נוער, אלה שלעתים עסוקים בעבריינות לצערנו - רק שיתופי פעולה בין כל הגופים האלה, אבל באמת שותפות אמיתית יכולה לסייע לבני הנוער לצאת ממעגל העבריינות, ממעגל הנחשלות, ממעגל השוטטות ולעלות על איזשהו כיוון טוב יותר ולקראת היותם אזרחים מועילים לחברה.

יחיאלה ארבל: זאת עמדתי.

יחיאלה ארבל: לגבי עלם, ביקשת שאני אתייחס.

יחיאלה ארבל: קודם כל אני אומר שעלם היא עמותה מצוינת ואנחנו מאוד נהנים לעבוד אתה.

יחיאלה ארבל: היא מקצועית, רצינית, מחויבת.

יחיאלה ארבל: יחד עם זאת, זאת עמותה אחת מני רבות שהן ספקיות של מכרזים של משרד הרווחה.

יחיאלה ארבל: הרבה מאוד מהתקציבים של עלם הם התקציבים שאנחנו מעבירים להם מול מכרזים שהם עוברים אצלנו והם מפעילים מסגרות שאנחנו בונים את התכנית שלהן, את התפיסה, את דרכי העבודה ואת זה צריך לזכור.

יחיאלה ארבל: עלם הוא לא גוף שעומד בפני עצמו אלא הוא נשען על מכרזים של משרד הרווחה ואת זה חשוב להגיד.

יוסף ג'בארין: אני מניח שלא רק.

יחיאלה ארבל: לא רק אבל בעיקר.

יחיאלה ארבל: צריך לזכור שזאת עמותה אחת מני רבות, כך שהדוח הזה – אמר רועי, ובצדק – הוא רק קצה הקרחון.

יחיאלה ארבל: זה נכון.

יחיאלה ארבל: התמונה לצערי הרבה יותר גדולה.

יוסף ג'בארין: אם הם מדברים על דיווחים שמכפילים את עצמם לצערי בהיבט השלילי, זה קצה הקרחון.

יחיאלה ארבל: אני רוצה להצטרף לרועי ולהודות לכם – ורד ומיכל.

יחיאלה ארבל: אני מייצגת גם את המפתנים בארץ.

יחיאלה ארבל: המפתנים זאת מסגרת לטיפול בבני נוער על קצה הרצף שנשרו מכל מסגרות החינוך.

יחיאלה ארבל: זאת מסגרת שהיא משותפת למשרד החינוך ולמשרד הרווחה.

יחיאלה ארבל: בשל קשיים שמשרד החינוך נתקל בהחזרת כל בתי הספר מחד ומאידך ראינו שהילדים של המפתנים במצבים מאוד קשים של הידרדרות ושוטטות ברחובות, פנינו אל השולחן העגול, אל ורד ומיכל, ובאמת באישון לילה הן סידרו כך שהמפתנים יחזרו לעבודה, לפעילות אמיתית, כי ב-זום זה לא מספיק טוב.

יחיאלה ארבל: לילדים האלה זה ממש לא מספיק טוב.

יחיאלה ארבל: המסגרות חזרו והמון המון תודה לכן.

יוסף ג'בארין: כמה ילדים בישראל במסגרת המפתנים?

יחיאלה ארבל: המפתנים והמיתרים, אלה שני כלים שלנו, 2,600 ילדים בשנה.

יוסף ג'בארין: רק?

יחיאלה ארבל: לצערי והנה אני מגיעה לנושא האחרון שרציתי להתייחס אליו, ברשותך, דוח מבקר המדינה.

יוסף ג'בארין: המספר הזה קצת הפתיע אותי.

יוסף ג'בארין: 2,600 זוכים למסגרת הזאת כאשר יש עשרות אלפים שנשארים מאחור.

יחיאלה ארבל: אולי מאות אלפים.

יוסף ג'בארין: שצריכים את המסגרת הספציפית הזאת.

יחיאלה ארבל: נכון.

יוסף ג'בארין: מאות אלפים זה הנתון היותר כללי.

יחיאלה ארבל: נכון.

יחיאלה ארבל: זה בסדר שנדבר על דוח מבקר המדינה?

יוסף ג'בארין: כן.

יחיאלה ארבל: אני מבקשת לדבר רק על החלק הראשון של דוח מבקר המדינה.

יחיאלה ארבל: החלק הראשון מדבר על בני נוער על קצה רצף הסיכון, הסכנה והניתוק בקהילה.

יחיאלה ארבל: החלק השני של הדוח מדבר על בני נוער בראשות חסות הנוער, שזה מחוץ לקהילה, בפנימיות, במסגרות נעולות ובמסגרות אחרות אבל לזה אני לא אתייחס כי זה לא באחריות שלי.

יחיאלה ארבל: דוח מבקר המדינה בדק את המפתנים ואת המיתרים ברחבי הארץ.

יחיאלה ארבל: אחת המסקנות שלו, הוא באמת מדבר על כך שצריך לפרוס הרבה יותר מפתנים ומיתרים בכל רחבי הארץ.

יחיאלה ארבל: זאת אחת המסקנות שלו.

יחיאלה ארבל: הוא מדבר על כך שחסרים נתונים על מספר ועל מיקום של בני נוער בסיכון גבוה.

יחיאלה ארבל: אין לנו היום מספר של בני נוער שמשוטטים ברחובות.

יחיאלה ארבל: בגלל מדיניות אי ההנשרה של משרד החינוך, בני הנוער רשומים בבתי הספר והם ממשיכים להיות רשומים שם.

יחיאלה ארבל: אין לנו מספרים על כמה בני נוער, וכנראה שיש רבים כאלה, שמשוטטים והם לא תחת הפנס של אף אחד.

יוסף ג'בארין: בעצם נתוני הנשירה של משרד החינוך בעניין הזה לא משקפים את המציאות.

יחיאלה ארבל: זה מה שדוח מבקר המדינה אומר.

יחיאלה ארבל: מבקר המדינה ראיין ילדים במסגרות שלנו, בעיקר במיתרים, והוא מציין שיש ילדים שמדווחים שהם היו רשומים בבית הספר, שוטטו שנתיים ברחובות עד שהם הגיעו למיתר.

יחיאלה ארבל: הוא מצטט את זה בדוח.

תמי ברנע: זה נתון שידוע למשרד החינוך?

תמי ברנע: את אומרת מדיניות אי הנשרה.

יחיאלה ארבל: יש מדיניות אי הנשרה.

יחיאלה ארבל: אפס הנשרה.

יחיאלה ארבל: זאת המדיניות שלהם.

יחיאלה ארבל: לא להנשיר בני נוער.

יחיאלה ארבל: אני לא רוצה לדבר בשם משרד החינוך.

תמי ברנע: יהיה נציג ממשרד החינוך ונוכל לשאול אותו.

יוסף ג'בארין: אני שואל על מה שאת יודעת.

יחיאלה ארבל: אני אומר מה שאני יודע.

יוסף ג'בארין: לכאורה נשמע כאילו המדיניות היא לא לדווח על נשירה.

יחיאלה ארבל: לא.

יחיאלה ארבל: אני אומר את כל מה שאני יודעת.

יחיאלה ארבל: משרד החינוך התחיל תהליך שבסופו הוא רוצה לתת מענה לכלל ילדי מדינת ישראל.

יחיאלה ארבל: זאת מדיניות מבורכת.

יחיאלה ארבל: אני רוצה לחיות במדינה שמשרד החינוך ייתן מענה לכלל ילדי מדינת ישראל על כל הגוונים שלהם, על כל הצרכים שלהם, על כל המאפיינים שלהם.

יחיאלה ארבל: בתהליך – אתם יודעים, כמו מטוטלת שבהתחלה היא זזה הכי שמאלה – נאמר כנראה, אני לא רוצה לדבר בשם משרד החינוך אבל זה מה שאני מבינה ואתה שואל מה אני מבינה – לא להנשיר את הילדים, לנסות לעשות הכול כדי להשאיר אותם במערכת ולתת להם מענים הולמים.

יחיאלה ארבל: לשם כך הוקם אגף א' לחינוך ילדים ונוער בסיכון במשרד החינוך שעושה המון עבודה טובה בעניין הזה אבל זה תהליך וזה תהליך ארוך.

יחיאלה ארבל: כרגע לא כל הילדים ובני הנוער מצליחים לקבל מענה בבתי הספר הגדולים, עם הרבה ילדים וכולי וכולי.

יחיאלה ארבל: יש ילדים שמשוטטים ברחובות ולא מקבלים מענה.

יחיאלה ארבל: אנחנו במשרד הרווחה נותנים, יחד עם משרד החינוך, מענה באמצעות המפתנים.

יחיאלה ארבל: זאת מסגרת שהיא משולבת לשני המשרדים.

יחיאלה ארבל: משרד החינוך נותן את הלימודים העיוניים ואנחנו נותנים את כל נושא התעסוקה, הכשרה מקצועית ובעיקר טיפול במפתנים.

יחיאלה ארבל: לצערי אני מוכרחה להגיד, ודוח מבקר המדינה עוד לא ידע להגיד את זה כשזה התפרסם במאי, באשדוד, שם יש לנו מפתן מצוין, הוחלט לסגור אותו עכשיו, בימים אלה.

יוסף ג'בארין: בגלל הקורונה.

יחיאלה ארבל: לא, בלי קשר לקורונה.

יחיאלה ארבל: ב-31 באוגוסט הוא ייסגר.

יוסף ג'בארין: מי החליט לסגור?

יחיאלה ארבל: הרשות המקומית.

יוסף ג'בארין: איזו סיבה יש לרשות המקומית לסגור מפתן?

יחיאלה ארבל: אני לא יודעת.

יחיאלה ארבל: צריך לשאול את הרשות המקומית.

יחיאלה ארבל: הם טוענים שיש קשיים מאוד בקשר גם עם משרד החינוך.

יוסף ג'בארין: מצד אחד הוא מדבר על בעיה כזו ומצד שני על בעיה של רשות מקומית כמו כפר מנדא עם צורך מאוד ברור במסגרת הזו.

יוסף ג'בארין: הרבה שנים הם מבקשים ולא זוכים.

יחיאלה ארבל: בכפר מנדא יש להם מיתר מעולה.

יחיאלה ארבל: הרשות המקומית לקחה אותו להפעלה על ידי הרשות עצמה.

יחיאלה ארבל: קודם הוא הופעל על ידי מפעיל שלא צלח.

יחיאלה ארבל: בכפר מנדא דווקא מקבלת עכשיו מענה מצוין.

יחיאלה ארבל: מה שקורה לצערי בכפר מנדא זה שהם רצו מח"ט, מרכז חינוך טכנולוגי, ומשרד החינוך העמיד תנאי, או מיתר או מח"ט, לא תקבל את שניהם.

יחיאלה ארבל: אם אתה רוצה מח"ט, תסגור את המיתר.

יחיאלה ארבל: אני אומרת את זה לצערי.

יחיאלה ארבל: כפר מנדא באומץ אמר, סליחה, אני על המיתר לא מוותר כי הוא נותן מענה לילדים שהמח"ט לא יוכל לתת להם והמיתר עובד שם מצוין.

יוסף ג'בארין: מה תמונת המצב כרגע?

יוסף ג'בארין: הנושא נפתר?

יחיאלה ארבל: הנושא נפתר.

יחיאלה ארבל: אין מפתן אבל יש מיתר מצוין ל-50 בני נוער בכל רגע נתון.

יוסף ג'בארין: לגבי מפתנים ומיתרים, אנימבין שזה באחריותך.

יחיאלה ארבל: נכון.

יוסף ג'בארין: אם אפשר לדעת קודם כל לגבי אותם 2,600 תלמידים, הפריסה שלהם, גם בחתך היהודי-ערבי.

יחיאלה ארבל: יש לי למסגרות שלנו במגזר הערבי.

יחיאלה ארבל: גם הבדואי וגם הערבי.

יוסף ג'בארין: השאלה – אולי נגיע אליה בדיונים העתידיים – היא לגבי הצרכים.

יוסף ג'בארין: את אומרת, אני אומר, דוח מבקר המדינה אומר, העמותות אומרות שיש מחסור קשה במסגרות הללו.

יחיאלה ארבל: נכון.

יוסף ג'בארין: השאלה אם יש לכם נתונים ברמת היישובים.

יחיאלה ארבל: כן.

יוסף ג'בארין: יש אפשרות – מריה ויחיאלה – לקבל אחרי הישיבה את הנתונים הללו?

יחיאלה ארבל: אני אעביר נתונים.

יחיאלה ארבל: ברהט יש מיתר מצוין.

יחיאלה ארבל: הם ביקשו מפתן.

יחיאלה ארבל: לרהט יש הרבה מאוד בעיות עם בני נוער בסיכון, בני נוער מנותקים מכל מסגרת, משוטטים.

יחיאלה ארבל: משרד החינוך שצריך לתת את האישור למפתן, כמו שאנחנו צריכים לתת אישור למפתן ואנחנו רצינו להקים שם מפתן, אמר שברהט אין צורך במפתן, שזה לא רציונאלי.

תמי ברנע: מה ההבדל בין מפתן למיתר?

יחיאלה ארבל: אני אומר בשני משפטים מה ההבדל בין מפתן למיתר.

יחיאלה ארבל: מפתן זאת מסגרת שמובלת על ידי משרד החינוך ומשרד הרווחה כאשר המטרות הן מטרות גם טיפוליות וגם חינוכיות.

יחיאלה ארבל: היא עובדת במודל שמבחוץ נראה כמו בית ספר למרות שזאת אמירה מאוד מצמצמת למקום הזה.

יחיאלה ארבל: זה מתפקד כסביבה טיפולית.

יחיאלה ארבל: זאת אומרת, רואים את הילד ואת הצרכים שלו וזה מה שקובע.

יחיאלה ארבל: במפתן יש צלצול, שיעור, שיעור עיוני, יש סדנה מקצועית בה לומדים מקצוע, יש תעסוקה שמרוויחים בה כסף.

יחיאלה ארבל: המפתן עובד מ-8:00 בבוקר עד 3:00 אחר הצוהריים בלוח זמנים של בתי ספר בארץ.

יחיאלה ארבל: מיתר הוקם בשנת 2000 בעקבות דוח מבקר המדינה שטען אז על 50 בני נוער מנותקים מכל מסגרת.

יחיאלה ארבל: זאת מסגרת קצרת מועד של עד שנה וחצי.

יחיאלה ארבל: היא מאוד אינטנסיבית מ-8:00 בבוקר עד 10:00 בלילה כאשר המטרה המרכזית שלה היא להיות מסגרת מעבר למסגרת משלבת בקהילה, כמו מפתן לדוגמה, כמו מקום עבודה, כמו צבא, כמו בית ספר עמל או אורט או הזדמנות שנייה אחרת.

יחיאלה ארבל: זאת המטרה של המיתר.

יחיאלה ארבל: הוא עובד מאוד אינטנסיבי, יחסית הוא עתיר משאבים כדי להחזיר את הילד למסגרת משלבת בקהילה בתעסוקה גם שם.

יחיאלה ארבל: גילינו שתעסוקה זה כלי טיפולי מאוד מאוד טוב.

יוסף ג'בארין: ודאי.

יוסף ג'בארין: אני חייב שבנושא הזה יש הרבה מה לעשות.

יוסף ג'בארין: אני תושב אום אל פאחם, ביקרתי במפתן באום אל פאחם, היה מאוד מרשים מה שראיתי שם, איך הם מכינים את התלמידים לעתיד ברמה המקצועית.

יוסף ג'בארין: היה לי כל כך קשה לקבל את העובדה שמדובר בעשרות תלמידים בתוך המפתן כאשר ברמה של זיהוי צרכים, הם דיברו על אלפים.

יחיאלה ארבל: אבל המפתן לא יכול לתת מענה ליותר מ-80-70 ילדים.

יחיאלה ארבל: זאת חייבת להיות מסגרת אינטימית שרואה כל ילד ומתאימה לו תכנית אישית.

יוסף ג'בארין: אבל אפשר לפתוח כמה.

יחיאלה ארבל: כן, אפשר.

יוסף ג'בארין: גם ברמה האזורית.

יוסף ג'בארין: זה לא בהכרח פר ישוב.

יחיאלה ארבל: אני כל כך מסכימה אתך, שאתה לא יכול לתאר לעצמך.

יוסף ג'בארין: מה מונע?

יוסף ג'בארין: תקציבים?

יחיאלה ארבל: גם.

יחיאלה ארבל: לגבי מפתנים זה משרד החינוך שלא רוצה לפתוח מפתנים.

יחיאלה ארבל: המפתן האחרון שנפתח בארץ הוא בטירה, במשולש, לפני 12 שנים.

יחיאלה ארבל: הוא האחרון שנפתח בארץ.

יחיאלה ארבל: לעומת זאת נסגרו עשרה מפתנים בעשר השנים האחרונות.

יוסף ג'בארין: נסגרו עשרה מפתנים?

יחיאלה ארבל: כן.

יחיאלה ארבל: היה בפתח תקווה ונסגר, היה בעכו.

יוסף ג'בארין: השאלה מה האלטרנטיבה.

יוסף ג'בארין: אם מדובר בתכנית אסטרטגית של סגירת מפתנים לטובת מסגרות אחרות, זה בסדר.

יחיאלה ארבל: אנחנו לא סגרנו אף מפתן.

יחיאלה ארבל: משרד הרווחה מאוד מאמין בכלי הזה ורוצה להרחיב אותו אבל יש לנו שותפים.

יוסף ג'בארין: לכאורה זו גם המומחיות שלכם.

יוסף ג'בארין: אלה יותר ענייני רווחה.

יחיאלה ארבל: נכון.

יוסף ג'בארין: יש מצ'ינג במימון?

יחיאלה ארבל: יש מצ'ינג של 25 אחוזים.

יחיאלה ארבל: כן.

יחיאלה ארבל: כמו כל ההתקשרויות עם משרד הרווחה.

יחיאלה ארבל: בוודאי.

יוסף ג'בארין: אני לא חושב שזו הסיבה שסגרו.

יחיאלה ארבל: אדוני היושב ראש, עוד שני משפטים לגבי הדוח.

יחיאלה ארבל: מה שהדוח מבקש זה, ראשית, להגיע לאיזשהו כלי שיאפשר לנו לדעת נתונים על מספר הנושרים, ושנית, הסדרת הליכי עבודה של משרד הרווחה עם משרד החינוך בנוגע למפתנים ובכלל מסגרות לבני נוער בסיכון גבוה.

יחיאלה ארבל: הוא מבקש שנרענן את הוראת האאוט ריצ', לאתר אותם, לחזר אחריהם, להביא אותם למסגרות.

יחיאלה ארבל: הדבר האחרון שדוח מבקר המדינה מאוד מבקש וממליץ זאת פריסה של מפתנים ומיתרים ברחבי הארץ.

יוסף ג'בארין: לכם ומשרד החינוך יש צוות משותף?

יחיאלה ארבל: אנחנו מנסים לרתום את מיכל להיות הגשר שלנו.

יוסף ג'בארין: המגשרת.

יוסף ג'בארין: זה נשמע שצריכים כאן גישור.

קריאה: אתמול דיברתי עם ניר פאל מאשלים וחשבנו לעשות משהו יחד אתך.

קריאה: אנחנו מחפשים את הדרך.

יוסף ג'בארין: חשוב מאוד וחשוב ביותר.

יוסף ג'בארין: מיכל, כנראה שהם צריכים את עזרת משרד המשפטים.

יחיאלה ארבל: לא את משרד המשפטים.

יחיאלה ארבל: את מיכל גולד.

יוסף ג'בארין: שניכם שותפים לשולחן העגול, גם החינוך וגם הרווחה.

יוסף ג'בארין: נכון?

יחיאלה ארבל: נכון.

יחיאלה ארבל: אני יושבת בשולחן העגול.

יוסף ג'בארין: משרד הרווחה, איילה, רוצה להוסיף?

איילה מאיר: כן.

איילה מאיר: בוקר טוב ותכף צוהריים טובים.

איילה מאיר: אני עובדת סוציאלית, עובדת במשרד הרווחה, אני ראש אגף בכיר למשפחות, ילדים ונוער, אגף קהילה ומינהל שירותים חברתיים ואישיים.

איילה מאיר: אני רוצה לפתוח ולומר שאני אמנם עובדת סוציאלית אבל אני לא שובתת בגלל שאני בחוזה אישי אבל אתי ניצבים, גם אם וירטואלית, מאחורי, לצדי, עשרות ואלפי עובדים סוציאליים שאני רוצה להביע את ההזדהות ואת התמיכה במחאה שלהם, בשביתה שלהם.

איילה מאיר: אי אפשר לדבר על איתור, טיפול וזיהוי ילדים ונוער בסיכון בלי לדבר באותה נשימה על קריסת השירותים החברתיים, על המשבר החמור ביותר שידעו שירותי הרווחה בשנים האחרונות בתחום הזה, גם בגלל מחסור בעובדים סוציאליים, בתקנים שלא מאוישים בגלל שעובדים סוציאליים לא רוצים לבוא לעבוד ללא מוגנות, ללא הגנה, כשהם חשופים גם לאלימות וגם למחסור חמור בתקציבים לפיתוח.

איילה מאיר: אני רוצה להתחיל בזה ולהביע את תמיכתי הרבה במאבק.

איילה מאיר: עכשיו אני רוצה להתייחס לשאלה שעלתה כאן מתחילת הדיון, של איתור וטיפול בילדים בסיכון בתקופת קורונה.

איילה מאיר: מתחילת המשבר, בתחילת מארס, כל גורמי המקצוע במשרד העריכו וחזינו שהולך להיות גל עלייה והידרדרות גדול מאוד בהרבה מאוד תחומי העבודה שלנו, גם במצבים של ילדים בסיכון, גם בנושא של אלימות במשפחה, גם בהיעדר מסגרות חינוך ובהשבתה של הרבה מאוד מהשירותים שהושבתו בתחילת הדרך.

איילה מאיר: ידענו שאנחנו הולכים לקראת המפץ הגדול.

איילה מאיר: אנחנו ממש הגדרנו את זה כך.

איילה מאיר: מהרגע הראשון נערכנו.

איילה מאיר: יש שירותים רבים שאמנם הושבתו אבל יש גם שירותים לצדם שהוחרגו מהרגע הראשון, מהיום הראשון, ופעלו ב-100 אחוזים.

איילה מאיר: כל המרכזים לטיפול בפגיעות מיניות גם בקטינים וגם בבגירים, כל שירותי הטיפול באלימות במשפחה, כל העובדים הסוציאליים לחוק והעובדים הסוציאליים לשירותים חברתיים הוחרגו ובחוזרי המנכ"ל שלנו הם היו אמורים לפעול ב-100 אחוזים ממש מהיום הראשון.

איילה מאיר: לצערנו הרב גילינו שהרבה מאוד ראשי רשויות החליטו, למרות ההחרגה הזאת, לשלוח עובדים סוציאליים הביתה ולהשאיר רק אחוז קטן מהם.

איילה מאיר: הביתה, זאת אומרת לחופשה כפויה.

איילה מאיר: גם בתוך המשרד, מנהלי התחומים שלנו, מומחים בתחומי התוכן, נשלחו כ-60 אחוזים לחופשה כפויה ועבדנו במחסור גם ברשויות המקומיות וגם במשרד הרווחה, במחסור חמור מאוד בעובדים סוציאליים מומחים דווקא בזמן המשבר.

איילה מאיר: ציפינו שהממשלה והמדינה תבין שדווקא במקומות האלה אסור לשלוח הביתה את הלוחמים בחזית החברתית, אותנו במשרד הרווחה ואת העובדים ברשויות המקומיות ואני יכולה לומר שלשמחתנו, אחרי הרבה מאוד מאבק וגם בזכות הדוח של מיכל גולד וורד וינדמן מהמועצה לשלום הילד בשולחן העגול, הצלחנו להושיב ולהשיב הרבה מאוד עובדים סוציאליים לעבודה.

איילה מאיר: אתגר נוסף שגילינו הוא שהרבה מאוד עובדים סוציאליים שהיו אמונים על איתור, זיהוי וטיפול בילדים בסיכון "נשלחו" לעבודה אחרת שהיא גם חשובה וחיונית אבל היא לא העבודה המרכזית שלהם.

איילה מאיר: למשל לטפל בנושא של חלוקת מזון בתוך הרשויות המקומיות וכל מיני מצבי חירום נוספים שהרשויות נדרשו להם ובמחסור של כוח אדם העובדים הסוציאליים לחוק, במקום לעשות את תפקיד הליבה שלהם שהם היו צריכים להגיע לילדים האלה בבית שלהם, לדבר עם המשפחות, לאתר ולזהות, להיות בקשר עם אנשי החינוך, להיות בקשר עם אנשי הבריאות ברשות המקומית, הם נאלצו לעשות תפקידים אחרים ופחות לטפל בנושא הליבה שלהם.

יוסף ג'בארין: מנהלי מחלקות הרווחה אמורים להיות עכשיו אחראים?

איילה מאיר: מנהלי מחלקות הרווחה, ראשי המועצות – כן.

איילה מאיר: העובדים הסוציאליים ברשויות המקומיות לא מועסקים באופן ישיר על ידי משרד הרווחה.

איילה מאיר: המעביד שלהם זאת הרשות המקומית.

איילה מאיר: אנחנו מנחים מקצועית, אנחנו קובעים מדיניות במשרד הרווחה אבל בסופו של דבר מי שאמון על הביצוע והיישום, אלה הן הרשויות המקומיות ויש רשויות שפעלו שונה מכפי שהנחינו.

איילה מאיר: עשינו הרבה מאוד התערבויות, גם באמצעות מנכ"ל המשרד מול ראשי רשויות באופן קונקרטי, ספציפי, והצלחנו הרבה מהם להחזיר לעבודה והרבה מהם להחזיר לעיסוק המרכזי שלהם אבל זה לקח זמן.

איילה מאיר: כולנו במדינת ישראל היינו בכאוס מאוד מאוד גדול בשבועות הראשונים ולקח זמן עד שהתעשתנו, לקח הרבה זמן עד שחזרנו לאיזושהי פעילות, אבל מלכתחילה ידענו והתרענו על מצבם של ילדים בסיכון.

איילה מאיר: עשינו כמה מהלכים ואני כן רוצה לציין אותם.

איילה מאיר: גם מרכזי הגנה לקטינים נפגעי אלימות, התעללות ומין פעלו מהרגע הראשון באופן מלא.

איילה מאיר: כמובן במוקד 1118 של משרד הרווחה.

איילה מאיר: גם עשינו קמפיין כדי לעודד גם ילדים וגם בני נוער, גם כמובן משפחות ומבוגרים אחרים שנמצאים בתוך הבית שלהם, בתוך סיר הלחץ של הבית שלהם, הזמנו אותם ליצור קשר ויצרנו גם אפשרות לפניות שקטות באמצעות מסרונים תוך כדי משבר הקורונה.

איילה מאיר: ניסינו לייצר מענים יצירתיים חדשניים נוספים, גם עבודה מרחוק, גם יצירת קשר באופן מקוון עם הילדים האלה.

איילה מאיר: לצערנו הרב המעונות היום, מעונות רב-תכליתיים, הרבה מסגרות לפעוטות בסיכון, הושבתו ונסגרו והיינו צריכים ממש להמציא את עצמנו מחדש כדי להנחות את השטח איך להגיע לאותן משפחות ולאותם ילדים, לנסות לאתר ולזהות אותם.

איילה מאיר: אני אומר עוד משפט.

איילה מאיר: עשינו עבודה משותפת יוצאת מן הכלל, ואנחנו עדיין בתוכה ועוד לא סיימנו, בין-משרדית יחד עם משרד החינוך ויחד עם משרד הבריאות.

איילה מאיר: כמובן יחד עם האקדמיה, עם פרופסור כרמית כץ, עם חוה לוי מהצוות שלי שהיא עו"ס ראשית לחוק הנוער, עם מיכל גולד ממשרד המשפטים שיושבת אתנו כאן וכמובן עם ורד וינדמן מהמועצה לשלום הילד.

איילה מאיר: ממש הוקם צוות בין-מגזרי, בין-משרדי משותף כדי לטפל, להציע את הכלים הכי יצירתיים והכי נכונים ומדויקים שהילדים צריכים.

איילה מאיר: אני אומרת את זה מכיוון – אני מצטרפת לכל אלה שאמרו שיש הרבה מאוד המלצות טובות, יש הרבה מאוד מומחים שיודעים לומר מה הילדים צריכים ואיך אפשר להגיע אליהם – שהקושי הגדול שלנו הוא המחסור בתקציבים, המחסור בתקציבים לפיתוח, המחסור לעובדים סוציאליים בשטח, שיהיו שם, שיסכימו לבוא ולהיות חוד החנית בטיפול בילדים ובקטינים בסיכון.

איילה מאיר: אנחנו מקווים שנצליח לשנות את זה, ואולי גם בזכות השביתה הנוכחית.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: אגב, דיברת על תקנים שלא מאוישים בגלל התנאים.

יוסף ג'בארין: את יכולה לומר לנו כמה תקנים לא מאוישים?

איילה מאיר: אנחנו יודעים על מאות.

איילה מאיר: יש כאלה שיאמרו 800, יש כאלו שיאמרו 1,000, אבל אנחנו יודעים שמדובר במאות.

יוסף ג'בארין: מה מאות?

איילה מאיר: מאות תקנים של עובדים סוציאליים שהם קיימים, שיש תקן, יש תקציב, אבל לא מצליחים לאייש אותם.

יוסף ג'בארין: מאות?

יוסף ג'בארין: דיברת על 800?

איילה מאיר: כן.

איילה מאיר: בין 800 ל-1,000 תקנים לא מאוישים במחלקות לשירותים חברתיים בעיקר.

איילה מאיר: שם זה עיקר השבר.

יוסף ג'בארין: זה נתון מדהים.

איילה מאיר: עובדים סוציאליים מטפלים שם במעמסות מטורפות.

יוסף ג'בארין: כמה עובדים סוציאליים יש?

איילה מאיר: בישראל?

איילה מאיר: אני חושבת שמדברים על משהו כמו 20,000 אבל אלה גם עובדים סוציאליים בשירותים מופרטים, גם במסגרות חוץ ביתיות, גם במסגרות בקהילה וגם במחלקות של השירותים החברתייםך.

יוסף ג'בארין: התקנים שאת מדברת עליהם הם של משרד הרווחה או בכלל?

איילה מאיר: לא.

איילה מאיר: אלה תקנים שמשרד הרווחה מקצה.

איילה מאיר: כמובן האוצר מקצה למשרד הרווחה ומשרד הרווחה מקצה על פי קריטריונים לרשויות המקומיות, למחלקות לשירותים חברתיים, והמחלקות לשירותים חברתיים אמורות לגייס עובדים לתפקידים שונים, למגוון של תפקידים לעובדים סוציאליים עם משפחות, לעובדים סוציאליים לחוק הנוער, לעובדים סוציאליים לסדרי דין, לעובדים סוציאליים לקשישים וכולי וכולי.

איילה מאיר: לצערנו הרב יש לנו מחסור.

איילה מאיר: היו לנו המון שנים שאמרנו שחסרים תקנים.

איילה מאיר: דרך אגב, עדיין חסרים תקנים אבל אני חושבת שהשבר הגדול של השנים האחרונות הוא שגם כשיש תקנים, יש מאות תקנים שאנחנו לא מצליחים לאייש אותם, שהרשויות המקומיות לא מצליחות לגייס עובדים שיסכימו לבוא לעבוד בתנאים הנוכחיים, בתקציבים הנוכחיים ובמעמסות הנוכחיות.

יוסף ג'בארין: זאת אחת הסיבות לשביתה של העובדים והעובדות הסוציאליים, שכמובן קשה לתפקד בתנאים הללו.

יוסף ג'בארין: תודה לך.

יוסף ג'בארין: אני אומר לך שנמשיך.

יוסף ג'בארין: יש עוד הרבה נקודות אבל אנחנו רוצים להשאיר זמן גם לאחרים.

יוסף ג'בארין: נמצא אתנו אחיה קמארה?

אחיה קמארה: כן.

אחיה קמארה: אני כאן.

אחיה קמארה: בוקר טוב, צוהריים טובים.

אחיה קמארה: אני קודם כל מצטרף לברכות לוועדה ואני מצטרף לתמיכה הגדולה סביב השביתה של העובדים הסוציאליים.

אחיה קמארה: אני מקווה שהם יצליחו אבל ברור שזה נזק נוסף לכל השירותים החברתיים ובאופן ספציפי לנושא של ילדים ונוער בסיכון.

אחיה קמארה: אני רוצה להתייחס בקצרה לשלוש סוגיות שעלו במהלך הישיבה.

אחיה קמארה: האחד, לנושא הנתונים הכלליים שקיבלתם ושדיברו עליהם.

אחיה קמארה: הנושא הנוסף הוא מה קורה עכשיו במשבר של הקורונה והנושא השלישי הוא היערכות לגל השני שאנחנו כבר נמצאים בו.

יוסף ג'בארין: מצוין.

יוסף ג'בארין: אם אפשר בקצרה.

יוסף ג'בארין: באמת שלוש נקודות מצוינות.

יוסף ג'בארין: אתה מנהל התכנית הלאומית, כך שאתה המקור לנתונים שאנחנו רוצים.

אחיה קמארה: התכנית הלאומית היא שותפות של חמישה משרדי ממשלה – הרווחה, החינוך, הבריאות, הקליטה וביטחון פנים – יחד עם הג'וינט ומרכז השלטון המקומי.

אחיה קמארה: הרעיון הוא איך כולנו ביחד רואים ב-360 מעלות את הילדים והנוער בסיכון ולא כל משרד וכל גוף רואה ממשרדו.

אחיה קמארה: הרעיון הוא איך כולנו עובדים ביחד ומאגמים משאבים.

אחיה קמארה: נכנסנו ל-185 ישובים – הישובים הפחות חזקים בישראל – מתוך 255 ושם, כמו שנאמר קודם, נמצאו 261,000 ילדים ונוער בסיכון מגיל לידה עד 18, לפי ההגדרה בין-משרדית שמבוססת על אמנת האו"מ לזכויות הילד.

אחיה קמארה: אנחנו יודעים שבקרב אוכלוסיות מסוימות יש אחוז גבוה יותר של ילדים בסיכון.

אחיה קמארה: מכלל האוכלוסייה, מ-185 ישובים, 16 אחוזים מהילדים והנוער הם בסיכון.

אחיה קמארה: בקרב הערבים מדובר על 23 אחוזים, בקרב העולים החדשים על 27 אחוזים, גם אצל ילדים עם מוגבלות האחוז גבוה יותר.

אחיה קמארה: אלה הנתונים.

אחיה קמארה: כמו שנאמר קודם, מחצית מהילדים בזמן המיפוי הופנו על ידי אחד ממשרדי הממשלה ועוד רבע מהם מטופלים היום באמצעות מימון של 360 על ידי אחד מחמשת המשרדים.

אחיה קמארה: זה לגבי הנתונים של העבר, אתם נכנסנו למשבר הזה.

אחיה קמארה: לגבי המשבר עצמו.

יוסף ג'בארין: לפי הנתונים הללו, מדברים על אותו רבע שהוא בסביבות 70,000-60,000?

אחיה קמארה: היינו אמורים השנה לעשות מיפוי מחדש.

יוסף ג'בארין: לא, לגבי הנתונים שהיו לך.

יוסף ג'בארין: כ-250,000, מחציתם ואחר כך עוד רבע.

יוסף ג'בארין: בעצם רבע נשארו בלי.

אחיה קמארה: בערך רבע לא היו.

אחיה קמארה: אני הייתי אומר אפילו פחות מרבע לא מטופלים.

אחיה קמארה: צריך לזכור שבשנים שעברו גם משרדי הממשלה הגדילו את התקציבים שלהם וגם נכנס 360 ולכן אני מעריך שיותר ויותר ילדים מטופלים.

אחיה קמארה: לעומת זאת, בגלל המודעות ובגלל כל מיני נושאים גם המספר של הילדים בסיכון עלה ולכן אני מעריך שבערך רבע – אבל זה לא מדויק – עדיין לא מטופלים.

אחיה קמארה: לגבי המצב בעת המשבר.

אחיה קמארה: כמו שאמרה איילה וכמו שאמרו גם קודם, בבת אחת נסגרו כל המענים לילדים ונוער בסיכון, המענים של כל המשרדים.

אחיה קמארה: כולנו היינו בתחושה של מגיפה בקנה מידה ענקי, הכול התמקד בבריאות ולכן כמעט כל השירותים החברתיים נסגרו.

אחיה קמארה: אנחנו היום יודעים בדיעבד שקל מאוד לסגור שירותים, קל מאוד לסגור מסגרות, אבל קשה מאוד לפתוח אותם.

אחיה קמארה: הנתונים לתחילת יוני – ונכון שעבר חודש אבל עוד אין לי את הנתונים ליולי – מראים שמתוך 1,500 מסגרות במימון 360, ב-185 ישובים, רק 53 אחוזים מהמסגרות פעלו.

אחיה קמארה: כלומר, 47 אחוזים לא פעלו.

אחיה קמארה: אם תשאלו אותי מה אני מעריך, לפי הדיווחים מהשטח, יהיו הנתונים של סוף יוני-תחילת יולי, אני מעריך שהם יעלו ל-66 אחוזים אבל זה עדיין אומר ששליש מהמסגרות לא נפתחו מסיבות שונות.

אחיה קמארה: זה אומר שלא רק הילדים שכולנו טיפלנו בהם כבר, כל משרדי הממשלה, לא מקבלים היום את הטיפול שהם קיבלו קודם ויש להניח שמצבי הסיכון שלהם החריפו במידת מה בעקבות המשבר, בעקבות זה שלא היו מסגרות, בעקבות החרדות הכלכליות, הבריאותיות וכדומה, אלא שכל אותם ילדים שהצטרפו למעגל הסיכון בעקבות המשבר, גם הם, יש להניח, לא מקבלים טיפול.

יוסף ג'בארין: מה הסיבות לכך?

יוסף ג'בארין: שליש זה בהחלט הרבה.

יוסף ג'בארין: מישהו עוקב אחרי זה ובודק מדוע לא פותחים ולא חוזרים?

יוסף ג'בארין: מישהו מפקח על זה?

אחיה קמארה: כל משרדי הממשלה מוציאים כל הזמן הנחיות בהתאם לשינויים של ההנחיות של משרד הבריאות בניסיון ליצור מצב שהמסגרות האלה ייפתחו מחדש אבל המרחק בין הנחיות של מטות המשרדים בירושלים לבין הביצוע בשטח, הוא תמיד מאוד מאוד מסובך מסיבות שונות, מסיבות שהעובדים פוטרו וקשה מאוד להחזיר אותם לעבודה, חששות תקציביים מאוד גדולים – התקציב שלנו, 360, הוא 218 מיליון שקלים בשנה אבל חסרים לנו 63 מיליון שקלים.

אחיה קמארה: כלומר, אנחנו נתנו הקצאות ל-185 ישובים להפעיל את המסגרות עד סוף אוגוסט והישובים שואלים מה יישאר לספטמבר, האם הם יכולים להמשיך להפעיל או לא יכולים.

אחיה קמארה: לכן חלק ניכר מהישובים חוששים לפתוח מחדש את המסגרות.

אחיה קמארה: בנוסף לכך, אמרתי, הנחיות לא עד הסוף ברורות, אנשים פוחדים לפתוח מסגרות סביב כל הסיפור של המשבר, היה פסח, היה רמדאן, עכשיו מתחיל החופש הגדול.

אחיה קמארה: יש המון סיבות שמונעות את פתיחת המסגרות הללו אבל השורה התחתונה היא שלפחות 60 אחוזים מהילדים בסיכון שבמימון 360 לא מטופלים היום בגלל שאין מסגרות ובגלל שכל שיטת הטיפול שונתה – רק טיפול יחידני, רק וירטואלי וכל הדברים האלה.

אחיה קמארה: לכן הנזק לטווח ארוך הוא מאוד מאוד גדול.

אחיה קמארה: אני רוצה לומר משהו לגבי הגל השני.

אחיה קמארה: אנחנו חייבים ליצור מצב שלא סוגרים בבת אחת את כל המענים, גם אם מחליטים לצמצם מאוד, להשאיר אותם פתוחים בעצימות נמוכה כי לפתוח אותם אחר כך זה פשוט קשה מנשוא.

אחיה קמארה: הדבר השני הוא להבטיח את החששות התקציביים של הרשויות המקומיות כדי ליצור מצב שהם אכן פותחים את המסגרות הללו, והדבר השלישי זה הנושא של הבטחת כוח אדם.

אחיה קמארה: כלומר, למנוע מצב ששוב מפטרים את העובדים הסוציאליים ואת מדריכי הנוער, את כל האנשים האלה שהם אלה שעושים את העבודה בשטח והוצאו לחל"ת במקרים רבים ועדיין לא כולם חזרו לעבודה.

אחיה קמארה: הדבר האחרון כמובן הוא הנחיות משותפות של משרדי הממשלה.

אחיה קמארה: לא צריך שכל משרד יוציא הנחיה אחרת, לא צריך שיהיה מצב שמשרד אחד יאמר תעשו כך ומשרד שני יאמר תעשו אחרת.

אחיה קמארה: אנחנו יחד עם מכון ברוקדייל ובשיתוף חמשת המשרדים ששותפים לתכנית הלאומית – אני אשלח לכם אחר כך את החומרים – הכנו ערכה לישובים איך בעבודה בין-משרדית אפשר לאתר את הילדים בסיכון ולהתאים את המשאבים המצומצמים שיש היום - התקופה היא משברית מאוד מבחינה תקציבית – כדי לתת להם ולהורים שלהם, ולא דיברנו מספיק על ההורים של הילדים האלה בישיבה הזאת, את המענים הכי מותאמים לתקופה המאוד מאוד קשה שכולנו עוברים.

אחיה קמארה: תודה.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על תת איתור מאוד קיצוני שקיים ואתה מדבר על כך שגם אלה שהיו במסגרות, ההערכה היא – לפחות בתכנית שלכם – ש-30 אחוזים בכלל עוד לא חזרו לתפקד בצל משבר הקורונה.

יוסף ג'בארין: אני מניח שאחד האתגרים המרכזיים עכשיו, אם יהיה גל שני של סגר, הוא איך להבטיח ששירותי הרווחה הללו ימשיכו לתפקד.

יוסף ג'בארין: נראה לי שיש לכם אתגרים לא קלים.

יוסף ג'בארין: זה גם להחזיר את אותם 30 אחוזים שעדיין לא מתפקדים וגם לדאוג לכך שאם תהיה החרפה של המשבר, תוכלו באמת לשמור על המתכונת הרחבה של כל השירותים החיוניים.

אחיה קמארה: בהחלט.

אחיה קמארה: אני חייב גם לומר שנכון שנתתי נתונים על מענים במימון 360 אבל אין לי שום סיבה לחשוב שמענים במימון לא של 360, אותם מענים שהם לא במימון 360, המצב בהם יותר טוב.

אחיה קמארה: אני מדבר על מענים של הרווחה, החינוך, הבריאות, הקליטה, ביטחון פנים.

אחיה קמארה: צריך להבין שיש להניח שהנתונים הם די דומים לכל האורך ולא רק מה שאנחנו מתקצבים.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: אין ספק שעכשיו גם השביתה של העובדים והעובדות הסוציאליים היא אולי רק מחמירה את המצב אבל כמובן שהשביתה מוצדקת והקריאה שלנו היא כמובן להיענות לדרישות של העובדים הסוציאליים.

יוסף ג'בארין: נמצאת אתנו ב-זום ליאת, עובדת סוציאלית.

יוסף ג'בארין: אני חושב שחשוב לשמוע את הקול הזה.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהיא בהפגנה.

יוסף ג'בארין: חשוב לי לשמוע אותה.

יוסף ג'בארין: בינתיים, עד שהיא תעלה, נעבור לדובר אחר.

יוסף ג'בארין: נמצא אתנו אלי כהן מפתחון לב?

אלי כהן: שלום.

אלי כהן: אני מתנצל שאתם תופסים אותי ברכב.

אלי כהן: אני בדרך לפגוש קבוצה מהילדים שאנחנו מדברים עליהם כאן בדיון.

אלי כהן: אנחנו בפתחון לב מפעילים תכנית לנוער בסיכון שמלווה אותם שבע שנים, שלוש שנים בתיכון, שלוש שנים בצבא ושנה באזרחות.

אלי כהן: הנקודה המרכזית שאני הייתי רוצה להעלות כאן לדיון היא את המעמד של פעילות החינוך הבלתי פורמלי שהוא בעצם כמעט ולא קיים.

אלי כהן: זה עלה גם כאן בדיון.

אלי כהן: בעצם העמותות והחינוך הבלתי פורמלי, הם זרוע המשך של משרדי הממשלה השונים.

אלי כהן: דיברה הגברת ממשרד הרווחה על הפעילות של עלם שהיא בעצם פעילות המשכית לפעילות של משרד הרווחה ועדיין המעמד של החינוך הבלתי פורמלי בעצם לא קיים.

אלי כהן: הדוגמה בקורונה הייתה בולטת באופן יוצא דופן.

אלי כהן: הדבר הראשון שקרה, ברגע שהתחילה פעילות הקורונה, זה שעמותות שמשתתפות בחינוך של נוער בסיכון וכולי ובעולמות אחרים, בעצם קיבלו הודעות על הפסקת פעילות והשבתה, בדומה לספקים של ניירות למחשב או עפרונות.

אלי כהן: בעצם עצרו את הפעילות בתקופה שהכי צריך אותה.

אלי כהן: אני חושב שאם הוועדה הזו יכולה לקחת את הדגל ולדאוג שהחינוך הפורמלי קודם כל יוכר במעמד שלו, כי בניגוד לדברים שעלו כאן, שלרובם יש משמעויות תקציביות גדולות מאוד והן פעילות לטווח הארוך, לטפל בנושא המודעות לחינוך הבלתי פורמלי ולהחליט שזה לא מהו שמבטלים אותו כלאחר יד.

אלי כהן: זה נושא שהוא יחסית מהנושאים הפחות כבדים כאן.

יוסף ג'בארין: וכיום הצלחתם להחזיר את הפעילות בהיקף מלא או חלקי מה קורה היום?

אלי כהן: לנו יש 984 בני נוער בכל המגזרים בלמעלה מ-43 ישובים ברחבי הארץ שם עושים את הפעילות.

אלי כהן: ברובם הצלחנו לעשות.

אלי כהן: אני עכשיו בדרכי לשדרות כדי לנסות לטפל ולהחזיר את הפעילות שנעצרה בקורונה א' בואך קורונה ב'.

אלי כהן: כפי שאמרו קודמיי, להחזיר פעילות שנעצרה, הרבה יותר קשה.

אלי כהן: אגב, התכנית לנוער בסיכון שאנחנו חלק מהפעילות שפועלת בחלק מהרשויות במסגרת התכנית לנוער בסיכון, הרבה יותר קשה.

אלי כהן: אני חושב שאם הייתה קריאה ברורה להחריג את פעילות החינוך הבלתי פורמלי ולא להתייחס לזה כאל ספק של נייר משרדי, אני חושב שזאת הייתה עשייה משמעותית.

אלי כהן: אם נמקד את זה, היינו עושים פעילות חשובה שלא כרוכה בהרבה יותר.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: הקריאה שלך נשמעה.

יוסף ג'בארין: אחד ההדגשים כאן הוא איך להימנע מהשבתת שירותים חיוניים, לרבות העבודה שאתם עושים, אם יהיה גל שני שיחייב השבתה חלקית.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: נמצאת אתנו ליאת?

ליאת שפירא: כן.

ליאת שפירא: שלום לכולם.

ליאת שפירא: אתם רואים אותי ושומעים אותי?

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: אני מניח שאת בהפגנה בתל אביב.

ליאת שפירא: נכון.

ליאת שפירא: אני בהפגנה.

ליאת שפירא: אני אציג את עצמי.

ליאת שפירא: שמי ליאת שפירא.

ליאת שפירא: אני עובדת סוציאלית לחוק הנוער 25 שנים.

ליאת שפירא: אני מנהלת צוות של חוק נוער ואני יושבת ראש איגוד העובדים הסוציאליים לחוק הנוער.

ליאת שפירא: אנחנו כרגע בהפגנה.

ליאת שפירא: אני לא יודעת אם מתאפשר לכם לראות אותה, אבל אני חושבת שיש כאן מאות עובדים סוציאליים שמוחים על תנאי העסקה שלהם.

ליאת שפירא: אנחנו בעצם עוסקים בשגרה וגם בחירום בילדים ונוער בסיכון, ילדים מכל הקשת, מגילי אפס עד גיל 18, מקבלים דיווחים הן על פי חוק חובת הדיווח והן צווים בבתי משפט על פי חוק הנוער, שפיטה וענישה.

ליאת שפירא: יש לנו מאות פניות שאינן יכולות להיות מטופלות עקב העומסים והיעדר המשאבים, גם שלנו.

ליאת שפירא: אני לא יודעת כמה אתם שומעים אותי כי אני בתוך הפגנה מאוד מאוד רועשת אבל אני חושבת שאם מדינת ישראל שרטטה חצים כדי לטפל בילדים ונוער בסיכון, עליה לתת לנו את האמצעים, את הכלים ואת המשאבים כדי לתת מענה לכל אותם ילדים.

ליאת שפירא: בקורונה קיבלנו הרבה מאוד דיווחי מרפסות, כפי שאנחנו קוראים להם, דיווחים של שכנים שהילדים היו בבית והם שמעו צעקות ובכי ואלימות ודמעות.

ליאת שפירא: עשינו ביקורי בית, כולל בקורונה.

ליאת שפירא: אנחנו באים לבתים של ילדים בסיכון כשאנחנו לבושים בלבוש ממוגן.

ליאת שפירא: נאלצנו לעשות שיחות עם הורים וילדים ובני נוער.

ליאת שפירא: ילדים רבים שהיו בבתים לא יכלו לחזור לפנימיות שלהם בגלל נהלי הקורונה והבידוד.

ליאת שפירא: אנחנו בעצם, גם בשגרה וגם בחירום, מרגישים שאין ביכולתנו לספק את המענים המתאימים לילדים ונוער בסיכון.

יוסף ג'בארין: שמענו ממשרד הרווחה על מאות תקנים שלא מצליחים לאייש.

ליאת שפירא: נכון.

יוסף ג'בארין: בגלל תנאי העבודה ותנאי השכר.

ליאת שפירא: נכון.

ליאת שפירא: אכן יש הרבה מאוד משרות לא מאוישות.

ליאת שפירא: אצלי בצוות ברמת גן יש 2.5 תקנים שלא מאוישים.

ליאת שפירא: אנשים שמגיעים לראיון, לא רוצים.

ליאת שפירא: (הקשר מתנתק).

ליאת שפירא: זאת עבודה מאוד מאוד מורכבת ואנשים לא רוצים את האחריות הזאת.

יוסף ג'בארין: לא שמעו אותך טוב אבל חשוב לי שתדעו שפתחנו את הישיבה הזו בדברי תמיכה במאבק שלכם ובשביתה שלכם.

יוסף ג'בארין: כל חברי הכנסת שהיו כאן התבטאו ברוח הזו.

יוסף ג'בארין: אנחנו מעריכים מאוד את המאבק ואת היציאה לרחוב.

יוסף ג'בארין: נא למסור לשובתים ולמשתתפים בהפגנה את ברכתנו.

יוסף ג'בארין: במה שנוכל לסייע מהוועדה הזו, אנחנו נשמח לעשות.

יוסף ג'בארין: כל הכבוד והמאבק שלכם ראוי להרבה הערכה.

יוסף ג'בארין: שיהיה בהצלחה.

ליאת שפירא: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: נשמע את ג'סיקה מויצ"ו ואחר כך את משרד החינוך.

ג'סיקה: בוקר טוב.

ג'סיקה: אני מויצ"ו ישראל.

ג'סיקה: קודם כל, תודה רבה ליושב ראש וברכות על כינוס הוועדה.

ג'סיקה: אני שמחה לראות שהנושא הזה הוא בראש סדר העדיפויות וזה באמת מאוד משמח.

ג'סיקה: אני חושבת שאני כן אחזור על דברים שנאמרו אבל חשוב לי לספק את זה מהצד של העמותות שבאמת נמצאות במצב כלכלי לא פשוט לאור המצב ובכלל.

ג'סיקה: אני חושבת שכל מה שקרה סביב הקורונה, הצריך אותנו באמת לשים יד בכיס ולתמוך ולגרום למענים שהנערות הצעירות שלנו זקוקות להם להמשיך להתקיים, אם זה לגייס תרומות לאוכל הכי בסיסי, סלי מזון ומענים הכי פשוטים של יום יום כי באמת הן חזרו לרחוב כי המענים נסגרו ולא הסכמנו להשאיר אותן ללא מענים בכלל.

ג'סיקה: חשוב לי לומר לגבי העניין של המכרזים.

ג'סיקה: דובר הרבה על הנושא של חוסר במענים להלנה ומרכזים שנותנים שירות לצעירות ולנערות שלנו.

ג'סיקה: המכרזים הרבה פעמים נשענים על הצורך של העמותות להכניס את היד לכיס והעניין הזה של תת תקצוב עבור המענים שניתנים, הוא גם מאוד בעייתי.

ג'סיקה: הוא בעייתי באופן כללי, ביום יום, ובעתות משבר כלכלי כזזה עמוק עבור העמותות עוד יותר.

יוסף ג'בארין: אם אפשר להתייחס בקצרה כי אנחנו חותרים לסיום.

ג'סיקה: כן.

ג'סיקה: בקצרה.

ג'סיקה: אני רק רוצה לומר לגבי המענים הדיגיטליים.

ג'סיקה: בעצם במהלך הקורונה היה ניסיון ליצור קשר דיגיטלי עם הנערות והצעירות.

ג'סיקה: למעשה מה שהכי היה ברור זה שלא נוח להן להכניס אותנו לבתים הקטנים, למחסור, היה בזה משהו מאוד מאוד חודרני וצריך לחשוב גם על העניין של המענה הזה.

ג'סיקה: העניין של להגיע אליהן לקשר אישי גם במצב של הקורונה וגם בכלל.

ג'סיקה: הקשר האישי הוא משהו שאי אפשר לוותר עליו גם במצבי חירום.

ג'סיקה: אני מודה לכם על שהעליתם אותנו.

יוסף ג'בארין: תודה על הנקודות הללו.

יוסף ג'בארין: אנחנו רוצים לשמוע את משרד החינוך.

יוסף ג'בארין: לא שמענו את נציג המשרד.

יוסף ג'בארין: אילן שמש אתנו?

אילן שמש: אני אתכם.

אילן שמש: שלום לכם.

אילן שמש: גם אני מצטרף לברכות לוועדה.

אילן שמש: אני אומר בקצרה שלושה דברים.

אילן שמש: האחד, אחת המסקנות הבולטות מהתקופה הזו היא ילדים ונוער בסיכון שנמצאים במסגרות של משרד החינוך, צריכים לחזק אותן כדי שיפעלו ולא לסגור אותן.

אילן שמש: ילדים שנמצאים במסגרות – אני מדבר כאן על עשרות, אם לא מאות אלפים – שנמצאים בכיתות במרכזי חינוך טכנולוגיים, בוודאי בפנימיות, בשירותי הפסיכולוגים וכדומה, ברגע ששחררנו אותם, כולל ילדים בישיבות, כי סגרנו את המסגרות, חטפנו אותם בקהילה ברמות מטורפות.

אילן שמש: שמחתי שנעזרנו מלים טובות לומר על הוועדה - שהצליחו די מהר להתארגן ולגייס מחדש את המסגרות האלו.

אילן שמש: ילדים שלא יכולים לבוא הביתה באים למועדונית ושוהים בה עד שעה 7:00-6:00 בערב, שם הם אוכלים, שם הם מקבלים את המנה החינוכית וכל מה שהם צריכים לקבל.

אילן שמש: מסגרות כאלה נסגרו והעובדים, המדריכים, עובדי קידום נוער, מדריכות של מועדניות, כולם למעשה יצאו לחל"ת.

אילן שמש: כולם, דרך אגב, עבדו בהתנדבות.

אילן שמש: אין ספק שזו אחת המסקנות הראשונות.

אילן שמש: הדבר המדהים שקרה לנו זה שפתאום בגלל ששחררנו את הילדים, התברר שהרבה ילדים היו זקוקים ממש לצרכים הבסיסיים שזה אוכל.

אילן שמש: למעלה מ-4,000 ילדים שנמצאים במסגרות שלנו בדרך כלל, אוכלים בבית הספר או במסגרת, לא היו מוכרים לרווחה.

אילן שמש: רובם מוכרים לרווחה וקיבלו את השירות של הרווחה, אבל אלה שלא מוכרים לרווחה, אלה יותר מ-4,000 ילדים שנעזרנו ברווחה לתת להם מזון יום יומי.

אילן שמש: אני יכול לומר לכם שנכון לעכשיו יש לנו במסגרות גם ילדים שנמצאים בסיום שנת הלימודים שלהם.

אילן שמש: ילדים שאנחנו מחזיקים אותם בשיניים בכיתות מב"ר, במרכזי חינוך טכנולוגיים, בלימודי הילה.

אילן שמש: אני מדבר על כ-25,000 ילדים שצריכים לסיים תעודת בגרות ואנחנו משקיעים ברגעים אלה, בימים אלו, את רוב המאמצים שלנו בצורה מטורפת כדי שהם יגיעו ויסיימו עם תעודת בגרות או שיעשו את הבחינות.

אילן שמש: אני אסיים במשהו שנאמר כאן על המפתנים ועל הנשירה.

אילן שמש: משרד החינוך ב-10 השנים האחרונות טיפל ברמה גבוהה מבחינה בין-לאומית בתופעת הנשירה של תלמידים.

אילן שמש: לא סתם הוקמו המפתנים - לפני 30-20 שנים, לא משנה כמה שנים - אלא הם הוקמו בגלל שהייתה נשירה מאוד מאוד גבוהה.

אילן שמש: היום הנשירה היא סדר גודל של פחות מאחוז, כ-20,000.

אילן שמש: גם הילדים האלה, ה-20,000 האלה שנושרים, אנחנו כל שנה, פעמיים בשנה, מגיעים אליהם, שואלים אותם אישית אם הם זקוקים למשהו, אם יכולים לעזור להם במשהו.

אילן שמש: כל הנושא של נשירה, כשמדברים על ילדים ששנתיים מסתובבים וכן הלאה וכן הלאה, יש מקרה פה ומקרה שם, אבל זאת ממש כבר לא תופעה.

אילן שמש: אני מבקש לתקן את הדבר הזה שנוצר מהסיפור של המפתנים.

אילן שמש: המפתנים נפתחו בגלל צורך אמיתי והם נתנו שירות נפלא והם נותנים שירות נפלא, אבל ככל שהנשירה הצטמצמה, האוכלוסייה למפתנים קטנה ולכן הם נסגרים ולא בגלל שמשרד החינוך יש לו איזושהי מדיניות.

אילן שמש: להיפך.

אילן שמש: משרד החינוך משתף פעולה אבל במקביל לזה משרד החינוך הרחיב שירותים אחרים בתוך משרד החינוך.

אילן שמש: פתח כיתות מב"ר, פתח כיתות אתגר, פתח מח"טים ויש 114 כאלה.

אילן שמש: 114 מרכזי חינוך טכנולוגי שייתנו הסמכות מקצועיות, תעודת בגרות טכנולוגית או תעודת בגרות רגילה.

אילן שמש: כלומר, הילדים האלה לא נשארו באוויר.

אילן שמש: משרד החינוך השקיע הון עתק בדבר הזה.

יוסף ג'בארין: אתה מעלה נקודות חשובות.

יוסף ג'בארין: אני חייב לומר שעדיין יש לנו הרבה שאלות.

יוסף ג'בארין: אנחנו נזמן ישיבה ספציפית לעניין הזה כי אנחנו עכשיו לקראת סוף הדיון.

יוסף ג'בארין: יש לנו עוד הרבה שאלות בתחום הזה.

יוסף ג'בארין: נייחד לזה דיון בהמשך ונרצה לקבל נתונים יותר מפורטים.

יוסף ג'בארין: בינתיים תודה לך על שהשתתפת.

יוסף ג'בארין: אנחנו נעבור לדוברת האחרונה, רחלי.

תמי ברנע: רחל ירדן מהסיוע המשפטי.

רחלי ירדן: שלום.

רחלי ירדן: אני מהסיוע המשפטי, משרד המשפטים.

רחלי ירדן: אני ממונה על ייצוג קטינים בסיוע המשפטי במחוז ירושלים.

רחלי ירדן: אנחנו בסיוע המשפטי מייצגים ילדים מגיל אפס עד 18, כך שהרבה מאוד מהתחלואים עליהם דיברו במהלך ישיבת הוועדה, אנחנו עדים להם ורואים אותם.

רחלי ירדן: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות מרכזיות שעלו כאן.

רחלי ירדן: נקודה אחת היא הפער הגדול בין הנחיות לבין מה שקורה בשטח.

רחלי ירדן: ראינו שגם אחרי שהשולחן העגול הבין-משרדי פעל להחזיר את כל העובדים הסוציאליים לשטח וגם אחרי שפעלו להחזיר את התכניות בפועל לשטח, התכניות נשארו סגורות ואחד הדברים הכי מורכבים היה הפער הגדול בין ההנחיות שמורידים לבין האופן בו הן מיושמות בפועל בכל רשות מקומית בנפרד.

רחלי ירדן: יש לנו החלטות שמלמדות על הפער הזה.

רחלי ירדן: חקיקה ברורה שתגדיר חד משמעית מה טיב הטיפול ומה טיב הליווי וההדרכה שמערך האומנה צריך לתת למשפחות.

רחלי ירדן: אנחנו רואים את זה לאורך כל התקופה אבל בתקופה הזאת על אחת כמה וכמה, משפחות אומנה שעשו מעשה גדול ופתחו את ביתם לילדים קשים, לילדים שיצאו ממצוקה לא פשוטה ועברו חוויות לא פשוטות והן מצאו את עצמן לבד בשטח, בלי הנחיה, בלי הדרכה, מחפשות אחרי מענה וטיפולים רגשיים לילדים שנמצאים אצלן וזה בנוסף למה שעובר עליהן.

רחלי ירדן: אנחנו רואים את זה בהחלטות משפטיות שאומרות שהפער הוא בלתי סביר.

רחלי ירדן: לדעתי השביתה שמתקיימת עכשיו, אנחנו כמובן תומכים בה, מעבר לתקנים, יש כאן איזושהי דרישה מהותית לתשתיות לעובדים סוציאליים.

רחלי ירדן: בתקופה הזאת שעובדים סוציאליים נדרשו לקיים ועדות טיפול ב-זום, לרוב הרשויות המקומיות לא היו רישיונות לנהל זום מעבר ל-40 דקות.

רחלי ירדן: זה אומר שוועדה כזאת מתנהלת בקישור אחרי קישור אחרי קישור.

רחלי ירדן: עובדים סוציאליים, רובם בלי מחשב מהמשרד.

רחלי ירדן: הם לוקחים מחשב מהילדים שלהם.

רחלי ירדן: זה ממש לא אפשר לנהל את הדברים בצורה סדירה.

רחלי ירדן: אחד הדברים המאוד מאוד משמעותיים שראינו שאי אפשר בלעדיו, זה הקשר הבלתי אמצעי.

רחלי ירדן: כל עורכי הדין שלנו שמייצגים ילדים המשיכו להיות אתם בקשר בתקופה הזאת, להגיע אליהם הביתה באמצעי מיגון.

רחלי ירדן: הם עמדו בכל ההנחיות על רחוק חברתי וכל מה שנדרש, אבל בפועל הם הגיעו והתריעו על מצוקות מאוד משמעותיות שראו בבתים.

רחלי ירדן: תכניות טיפול שאמורות לתמוך בבית שביום יום הוא בקושי מתפקד אבל לא נמצאות שם.

יוסף ג'בארין: אחד הנתונים המדאיגים ביותר בדוח מבקר המדינה ממאי לעניין ילדים שנמצאים בקצה הרצף הטיפולי הוא שמאות בני נוער שאמורים להיות בעיקר במסגרת מעונות נעולים ופשוט אין להם מקומות.

יוסף ג'בארין: איך אפשר בכלל לחיות עם המצב הזה?

רחלי ירדן: הסיפור הזה הוא סיפור ארוך ועצוב שהסיוע המשפטי מלווה ויש לנו עתירה על מספר מקומות ההמתנה.

רחלי ירדן: רשימה הבלתי סבירה של המתנה למעונות נעולים.

רחלי ירדן: ורד כבר אמרה קודם שהסיפור בתקופת הקורונה היה הרבה יותר מורכב כי מעבר לעובדה שאין מספיק מקומות ותוך כדי הקורונה נסגרו מקומות של הוסטלים כאלה ואחרים, גם הקליטה הייתה סופר מורכבת.

רחלי ירדן: זאת נקודה אחרונה שכדאי שאתייחס אליה, ואחיה התייחס אליה וחשוב להדגיש אותה.

רחלי ירדן: זה מחזיר אותי לנושא הזה של הנחיות משותפות.

רחלי ירדן: כמעט כל מי שעסק בהשמה של ילדים, של נוער למעונות בתקופה הזאת, ידע שהדבר הכי קריטי זה אם נצליח לקבל בדיקת קורונה ואם נצליח לצמצם את הזמן שלהם בבידוד.

רחלי ירדן: ילד בסיכון שנקלט לראשונה במעון ונקלט לבידוד, אין לו סיכוי.

רחלי ירדן: זה ממש מסוכן מבחינתו, מבחינת הבריאות הנפשית שלו.

רחלי ירדן: לא הצלחנו לנהל שיח משותף עם משרד הבריאות על הדבר הזה.

רחלי ירדן: לא הצלחנו לקבל הנחיות חד משמעיות ותגובות ממשרד הרווחה, באיזה תנאים אפשר להיקלט.

רחלי ירדן: אני חושבת שעכשיו זה הזמן הכי משמעותי.

רחלי ירדן: אנחנו כבר בתוך הגל השני אבל יש לנו איזשהו חלון הזדמנויות של היערכות.

רחלי ירדן: אם יש עכשיו צוותים שיושבים ומנסים לנסח הנחיות ולגבש נוהל עבודה, כדאי שכולם היו שותפים לנוהל הזה.

רחלי ירדן: כדאי שגם משרד המשפטים יהיה שם, שיהיה שיח פורה של עבודה.

יוסף ג'בארין: אני מסכים אתך.

יוסף ג'בארין: הדברים האלה בטח עלו גם בשולחן העגול וההמלצות בכיוון הזה אולי ברורות.

יוסף ג'בארין: לא רק שרוצים לקוות אלא רוצים לסייע, לראות שהלקחים נלמדו ועכשיו הם ייושמו, אם באמת ניכנס לעוד תקופה של סגירת מסגרות חברתיות.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לך.

יוסף ג'בארין: אנחנו בכל זאת נרצה לשמוע עוד דובר אחרון.

יוסף ג'בארין: מרדכי וינטר.

יוסף ג'בארין: הוא היה אתנו כל הדיון ובכל זאת רצינו לשמוע אותו.

גליה אנג'ל: אני סגנית מנהלת הלובי למלחמה באלימות מינית.

גליה אנג'ל: היה לי מאוד חשוב לדבר בהקשר לכמה דברים שנאמרו כאן, בעיקר על הפגיעה המינית בילדים מתחת לגיל 14 ועל המענים שקיימים כיום.

גליה אנג'ל: אם אנחנו מדברים על המענים האלה גם כמנגנוני איתור, שזו בעיה שרבים העלו כאן, ואם אנחנו מדברים על המענים האלה כמו שאיילה אמרה שהם היו בפעילות מלאה בתקופת הקורונה.

גליה אנג'ל: חשוב לי לומר שאנחנו בלובי קיבלנו המון פניות על פגיעה מינית שהתרחשה בבתים, שזה באמת מתאים לנתונים שעלו גם מעלם וגם מדוברים אחרים שדיברו קודם לכן.

גליה אנג'ל: חשוב מאוד לומר שיש בעיה אינהרנטית במענים האלה כי עד היום הוכשרו רק פעמיים רופאי ילדים לטפל בזיהוי ואיתור של התעללות והתעללות מינית בילדים.

גליה אנג'ל: קיימים רק שמונה מרכזי הגנה לילדים עד גיל 14 שמטפלים בנושא הזה ברחבי הארץ כאשר שניים מתוכם נותנים טיפול בערבית וזה לא מספיק.

גליה אנג'ל: שני מרכזים שמספקים טיפול בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: לפני כן דיברת על רופאים שהוכשרו לעשות את הבדיקה ואת הזיהוי של הפגיעה המינית.

גליה אנג'ל: היו שתי הכשרות בארץ לנושא הזה.

גליה אנג'ל: כמובן שצריך עוד הכשרות.

גליה אנג'ל: חייבים לעשות את זה אבל זה ענין של תקציבים ותקנים.

יוסף ג'בארין: כמה רופאים השתתפו בהכשרות.

גליה אנג'ל: אני צריכה לשלוח לך את המספרים.

גליה אנג'ל: יש לנו דוח על זה.

גליה אנג'ל: כרגע בארץ מטפלים פחות מ-10 רופאים שעברו את ההכשרה הזאת.

גליה אנג'ל: זה מאוד בעייתי.

גליה אנג'ל: כמובן שבהכשרות נוספות חייבים לשים דגש על הכשרת רופאי ילדים דוברי ערבית.

גליה אנג'ל: בנוסף לזה אתם דיברתם הרבה על ועדה בין-משרדית וזה מאוד מאוד חשוב.

גליה אנג'ל: כיום יש ועדה לא בין-משרדית שלא משתתפים בה נציגי המשרדים הרלוונטיים שזה משרד הרווחה, משרד המשפטים, משרד לביטחון פנים אלא רק משרד הבריאות לכתיבת נוהל לטיפול ראשוני בילדים נפגעי אלימות מינית.

גליה אנג'ל: גם ההגעה למרכזים האלה היא מלאה בחסימות בירוקרטיות.

גליה אנג'ל: זאת אומרת, צריך הפניה של גורמים ברווחה או הפניה של המשטרה.

גליה אנג'ל: אי אפשר פשוט להגיע למרכזי ההגנה כשיש חשש לפגיעה מינית.

גליה אנג'ל: אנחנו רואים שהתחום הזה של ההתניות שהן עוברות דרך בירוקרטיה משפיעות בעיקר כאשר יש חשש לפגיעה מינית בילדים ממשפחות גרושות כי זה נכנס להיות חלק מתוך האג'נדה של הגירושין וזה מאוד מאוד בעייתי.

גליה אנג'ל: כמובן הפריסה הארצית היא דלה מאוד מאוד וזה בעייתי.

יוסף ג'בארין: באמת דברים מאוד חשובים.

יוסף ג'בארין: נשמח אם תעבירי את זה באופן מסודר לוועדה, כדי שיהיו לנו את הנתונים הללו.

גליה אנג'ל: אני כמובן אעביר את הדוחות שלנו.

גליה אנג'ל: הדוח שלנו עכשיו בכתיבה.

גליה אנג'ל: אנחנו עכשיו במחקר ביחד עם רופאים שכן עברו והעבירו את ההכשרה הזאת.

יוסף ג'בארין: ואם אפשר גם התייחסות לאוכלוסיות ייחודיות, לאוכלוסייה הערבית, לאוכלוסייה החרדית.

גליה אנג'ל: בוודאי.

גליה אנג'ל: מאוד חשוב לומר שמרכזי ההגנה האלה פועלים כדי לטפל בילדים מגיל אפס עד גיל 14 בגלל שהטיפול האקוטי שנעשה רק בחמישה בתי חולים בישראל היום הוא לא מותאם לילדים, הוא לא מותאם לטיפול בשפה הערבית - וגם על זה אנחנו עובדות, על הכשרה של עוד רופאים שיוכלו להעביר טיפול אקוטי בשפה הערבית – ויש כאן בעיות אינהרנטיות שנכנסו אתנו לתוך תקופת הקורונה.

גליה אנג'ל: זה דבר שלדעתי בגלל הייחודיות של פגיעה מינית בילדים ופגיעה מינית בנוער, צריך לכנס ואני אשמח מאוד אם היא תתכנס, ועדה לדיון מיוחד בנושא הזה.

יוסף ג'בארין: אכן כן.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: אכן תתקיים ישיבה מיוחדת.

יוסף ג'בארין: זה נושא סופר חשוב שמתקשר גם לחוק שאנחנו אמורים לעקוב אחר יישומו.

יוסף ג'בארין: אנחנו בטח נהיה בקשר.

יוסף ג'בארין: ככל שיהיו לך נתונים מוכנים, אשמח שתעבירי אלינו.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: מרדכי וינטר אתנו?

מרדכי וינטר: לא ביקשתי לדבר.

תמי ברנע: אמרו לי שרצית להגיע לכאן פיזית.

תמי ברנע: בסדר.

תמי ברנע: טעות שלי.

יוסף ג'בארין: היית אתנו בדיון?

מרדכי וינטר: כן.

מרדכי וינטר: כל הדיון.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: תרצה לומר שני משפטים לפני נסיים?

יוסף ג'בארין: אני בכל זאת אשמח לשמוע.

מרדכי וינטר: מה שמצער לשמוע זה שגם אחרי 10 שנים הקשיים די דומים.

מרדכי וינטר: מצד שני אני חושב שיש הרבה מאוד מענים שהתפתחו בעשור האחרון ולא דיברו עליהם.

מרדכי וינטר: זאת אומרת, התמונה היא לא רק שחורה.

מרדכי וינטר: בתמונה יש הרבה דברים חיוביים.

מרדכי וינטר: הרבה מאוד מענים לפרטי פרטים.

מרדכי וינטר: אבל לא תיארתם את זה.

מרדכי וינטר: כאשר אתה עומד מהצד – ואני כבר שש שנים לא עובד בממשלה אלא אני בצד השני של המגזר השלישי – אתה רואה שנעשים דברים טובים מאוד.

מרדכי וינטר: נכון שחסרים משאבים אבל צריך גם להציג את הדברים שנעשים וחבל שזה לא נעשה.

מרדכי וינטר: אני מציע לך כבוד היושב ראש החדש – ואני מאחל לך בכל לבי הצלחה, ישבתי 20 שנים בוועדה הזאת – כדאי שתביא גם את הדברים שמצליחים ויש הרבה מאוד הצלחות.

מרדכי וינטר: למרות הקורונה וגם עם הקורונה, צריך להציג אותם, לראות מה עובד ומה לא עובד.

מרדכי וינטר: אם למשל בתכנית הלאומית שהוצגה – וזו תכנית 360 - יש עשרות תכניות טובות שמצליחות.

מרדכי וינטר: זה לא בא לידי ביטוי.

מרדכי וינטר: לא צריך להציג רק את חצי הכוס הריקה.

מרדכי וינטר: יש דברים טובים וגם במסגרת הקורונה הם הוכיחו את עצמם.

יוסף ג'בארין: תודה רבה על ההערה.

יוסף ג'בארין: מטבע הדברים, אתה יודע, התקופה הזו היא תקופה של ניסיון לשפר ולקדם את הדברים ולכן התמקדנו בדברים שצריך לשפר.

מרדכי וינטר: כדאי ללמוד גם מהצלחות.

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: אני מניח שתהיה לנו הזדמנות לשמוע גם על העשייה בתחום שאני בטוח שהיא קיימת.

יוסף ג'בארין: נפגשנו לדיון הזה גם בצל הדוח הקשה של מבקר המדינה, גם בצל המחדל שהיה בתחילת משבר הקורונה כאשר כמעט והשירותים החברתיים לא תפקדו וילדים ונוער בסיכון נשארו מרחוק.

יוסף ג'בארין: עכשיו אנחנו מנסים ללמוד ממה שהיה, כדי שזה לא יחזור על עצמו.

יוסף ג'בארין: גם הדיווחים ששמענו, לרבות התכנית הלאומית לשלום הילד, עדיין יש קשיים להגיע לכל אלה שהיו בתכנית.

יוסף ג'בארין: דיברו על כך שלפחות 30 אחוזים מהתכניות והמסגרות עוד לא חזרו לתפקד.

יוסף ג'בארין: השאיפה שלנו היא לשפר עד כמה שאפשר.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לסכם את הדיון.

יוסף ג'בארין: אכן יש את ההיבטים החיוביים בכך שיש כיום מסקנות והמלצות ברורות, במיוחד עכשיו של השולחן העגול.

יוסף ג'בארין: אנחנו צריכים לשתף פעולה ולעבוד ביחד כדי לראות איך הדברים אכן מתכתבים ומיושמים.

יוסף ג'בארין: אנחנו פתוחים גם לרעיונות שלכם, ורד ומיכל, לגבי דיונים שאפשר לקיים כדי לקדם את ההמלצות הללו.

יוסף ג'בארין: אני מניח גם שאתן בעצמכן תיזמו ישיבה של השולחן העגול עכשיו, לקראת אולי החרפת המצב, כדי להיות בטוחים שהשירותים האלה ימשיכו לתפקד.

יוסף ג'בארין: שמענו ממנהלי כל התכניות שמסגרת שנסגרת, ילדים שנפלטים, כמעט ואי אפשר להחזיר אותם אחר כך.

יוסף ג'בארין: לכן חשוב שלא נגיע למצב הזה שהילדים הללו נפלטים מהמערכת.

יוסף ג'בארין: הנושא של דוח מבקר המדינה והילדים בקצה הרצף הטיפולי, נתונים מאוד קשים ואנחנו נרצה לקיים על זה דיון מיוחד.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שיש מקום לבקש מהוועדה לביקורת המדינה לקיים דיון בעניין הזה.

יוסף ג'בארין: קשה, מאוד קשה לשמוע על מאות ילדים שלא זוכים למענה.

יוסף ג'בארין: זאת מסגרת טיפולית שהם לא זוכים לה ואני מניח שהתוצאה תהיה רק הידרדרות נוספת במצבם.

יוסף ג'בארין: בתכנית הלאומית, אני מבין שכיום עובדים על הערכה מחדש של הילדים שצריך לאתר.

יוסף ג'בארין: לצערנו, אני מניח שבעקבות משבר הקורונה, הנתונים כנראה יהיו יותר קשים.

יוסף ג'בארין: אם דיברו על 250,000 בשנת 2010, אני מבין, לפחות מהדברים ששמענו היום, שהמספר הזה כנראה ילך ויגדל.

יוסף ג'בארין: מכאן חשיבות המעקב שלנו, שיימצאו התקציבים והמשאבים והתקנים כדי לטפל בילדים בסיכון ונוער במצוקה.

יוסף ג'בארין: התמונה לצערי לא טובה, בלשון המעטה, ונצטרך כולנו לעשות כל מאמץ כדי לקדם את הנושא הזה.

יוסף ג'בארין: אלה הילדים שלנו, הבנים שלנו, האחים של כולנו וצריכים להתאמץ כדי למצוא את התשובות ומהר ככל שאפשר, לפני שאלה יהיו מקרים שאולי יהיה קשה להציל אותם.

יוסף ג'בארין: אם אין הערות, אני אסיים בנימה הזאת.

יוסף ג'בארין: לדעתי הדיון הזה היה מאוד חשוב כדי לקבל את התמונה הרחבה.

יוסף ג'בארין: לי היה טוב להפליג בים הסוער הזה עם כל המסגרות שצריך ללמוד ועד כמה הן מתפקדות ולא מתפקדות, אבל היה מצער מאוד לשמוע על המחסור בהרבה תחומים.

יוסף ג'בארין: כמעט אין מסגרת שדיברנו עליה שאפשר לומר שהמצב שם מושלם אלא עדיין צריכה להיעשות עוד הרבה עבודה.

יוסף ג'בארין: אני לוקח על עצמי יחד עם הצוות שלי בלשכה וכמובן צוות הוועדה להמשיך את הדיונים הללו.

יוסף ג'בארין: אין ספק שנצטרך להיות ממוקדים יותר, כל פעם בהיבט מסוים, כדי שנוכל אולי להתקדם יותר.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לכם.

יוסף ג'בארין: נמשיך את העשייה הזאת.

יוסף ג'בארין: תודה.