ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 16, 2020-06-30 11:02

רם שפע: בוקר טוב לכולם.

רם שפע: בוקר טוב למי שנמצא איתנו בזום.

רם שפע: בוקר טוב לחברי וחברות הכנסת, בוקר טוב גם לך מנכ"ל משרד העבודה והרווחה מר אביגדור קפלן, שלום לך מוטי אלישע, מנהל זרוע העבודה, שלום לח"כ משה אבוטבול.

רם שפע: אני מאוד שמח שאנחנו מקיימים את הדיון הזה.

רם שפע: אני אגיד שבאופן כללי אמנם אנחנו עסקינן כרגע בסוגיות שקשורות לתלמידים, בפער או ביחסים שבין משרד העבודה למשרד החינוך, אבל כמי שהיה במועצת מה"ט כמה שנים, המועצה להשכלה טכנולוגית וייצג גם את הסטודנטים להשכלה טכנולוגית וגם את הסטודנטים האקדמאים וראה במו עיניו היטב את הפערים האדירים ובדרך כלל מצא את עצמו מנסה לעשות הכל כדי שהמדינה באופן כללי תעזור להשכלה הטכנולוגית, להשכלה המקצועית להתרומם אחרי הרבה מאוד שנים של הזנחה, אז יצא לי גם לקחת חלק ברפורמת 200 המיליון שעברה לפני שנתיים ביחס לסטודנטים, אבל אני חושב שבסוף – ואתם כמובן שולטים בזה יותר ותתקנו אותי – בסוף אני חושב שזה מייצג את אותה תפיסה ואת אותו פער שפשוט הושרש במשך הרבה שנים ואני מאוד מקווה שגם הדיון הזה ובכלל, אנחנו נצליח לעצב תפיסה והתייחסות הרבה יותר שוויונית.

רם שפע: אולי הפתעתי אתכם בפתיחה הזו אבל מה לעשות, אני מגיע עם תפיסת עולם לנושא מכיוון שהתעסקתי בו מקרוב.

רם שפע: בדיון פה בשבוע שעבר, בעצם הדיון הזה נולד בעקבות ויכוח שהתגלה תוך כדי דיון בנושא אחר, פשוט ראינו את הפער האדיר וביקשנו מהמשרדים להצליח להגיע לפתרונות ולמתווה, תיכף נדבר גם על זה כי הייתה התקדמות משמעותית מאז הפעם הקודמת.

רם שפע: בכל זאת בחרנו לקיים את הדיון, אני מודה לכם שאתם הגעתם.

רם שפע: ככל שאני יודע, גם רן ארז ביקש להצטרף לדיון בזום ונרשם, אחרי מעל שנה שהוא לא היה בוועדה.

רם שפע: אז אני עוד מחכה לראות, ואם כן כמובן שנשוחח בנושאים האלה, ואולי באחרים.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אני אומר כמה מילים.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אני קודם כל שותף למה שאתה אמרת שהמערכת של החינוך המקצועי הלכה במשך השנים והידרדרה והגיעה למקום מאוד מאוד לא טוב ולא בריא למדינה כשלנו שמתיימרת להיות מדינה מובילה בהייטק וכן הלאה.

 << אורח >> אביגדור קפלן: בשבילי זה מרגש פעמיים כי אני הייתי בין אלה שהקימו את בית הספר התעשייתי של התעשייה האווירית לפני כ-50 שנה, הייתי בצוות ההקמה, זהו בית ספר בפיקוח משרד העבודה.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אני רואה וצופה בבתי הספר המקצועיים שבפיקוחנו ואני חושב שהרמה היא נאותה, רמה טובה.

 << אורח >> אביגדור קפלן: בסך הכל אנחנו מביאים למשק אנשים עם מקצועות טכנולוגיים שכה נחוצים לנו.

 << אורח >> אביגדור קפלן: הסיפור, לפני כשנתיים וחצי בוועדת העבודה והרווחה לקח ח"כ לשעבר אלי אלאלוף יוזמה והפגיש אותי עם מנכ"ל משרד החינוך בפגישה משותפת, במטרה לראות איך מקרבים את שני המשרדים ומונעים מחלוקות, והסיכום של אותה ישיבה, היות ואנחנו משרד העבודה והרווחה אחראיים על חוק הפיקוח על המעונות, ויש מעונות של משרד החינוך שאנחנו אמורים לפקח עליהם ולרשיין אותם, היה סיכום שאין כפל פיקוח, אנחנו משרדים של אותה ממשלה, של אותה מדינה, אנחנו כמשרד העבודה והרווחה נסמוך על הפיקוח של משרד החינוך ומשרד החינוך יסמוך על הפיקוח שלנו.

 << אורח >> אביגדור קפלן: וזה היה הסיכום בראשותו של אלי אלאלוף ואכן הפסקנו את הפיקוח על המעונות של משרד החינוך וסמכנו על הפיקוח שלהם כדי להוציא להם רשיונות.

 << אורח >> אביגדור קפלן: לא כך הם פני הדברים בצד ההפוך, כלפי המערכת המקצועית שאצלנו, יש לנו 59 בתי ספר מקצועיים, עם כ-10,000 נערים שלומדים מכל המגזרים, אנשים שבסיכומו של דבר יוצאים עם תעודה של 12 שנות לימוד, עם מקצוע.

 << אורח >> אביגדור קפלן: חלק מהם מגיעים גם לאקדמיה, לא מעט מצליחים להגיע למרות כל המכשולים לאקדמיה.

 << אורח >> אביגדור קפלן: חלקם להכשרה של הנדסאים וטכנאים, וראה זה פלא, משרד החינוך מתייחס אלינו כאל בית ספר אקסטרני.

 << אורח >> אביגדור קפלן: זה בית ספר של מדינת ישראל, של משרד ממשלתי אחר, לא יכול להיות שמשרד אחד יתייחס אליו כמערכת אקסטרנית ויתייחס לתלמידים כאילו כאלה שצריכים לעבור מבחנים אקסטרניים ולא לתת להם את אותה התייחסות שמקבלים תלמידי משרד החינוך בבתי הספר המקצועיים שלהם.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אני לא נכנס כעת לוויכוח, וזה לא ייגמר ברמה שלי, איפה צריכים להיות בתי הספר המקצועיים.

 << אורח >> אביגדור קפלן: לי יש דעה שלי, יכולה להיות למישהו אחר דעה אחרת, זה בסוף נגמר במגרש הפוליטי.

רם שפע: אתה מוזמן להביע את דעתך אם אתה רוצה, בעניין הזה.

 << אורח >> אביגדור קפלן: דעתי היא שהחינוך המקצועי צריך להיות במשרד העבודה והרווחה וכל ההכשרה המקצועית צריכה להיות אצלנו משום שהיא תקבל את תשומת הלב הראויה ולא בסל שלם של דברים ותפיסת העולם שלנו היא להקנות בסיכומו של יום מקצוע שלנו יש את הסמכות כמשרד העבודה והרווחה לתת תעודת מקצוע שמאפשר לבנאדם לעבוד במקצועו.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אבל נעזוב רגע את הסוגיה הזאת, כל מה שאנחנו מבקשים, הוא שמשרד החינוך יתייחס ל-59 בתי הספר האלה כמו שהוא מתייחס לבתי הספר שלו וכמו שאנחנו מתייחסים למוסדות שאנחנו מפקחים עליהם שנמצאים אצלו, כמישהו שצריך לעזור להם לרבות הכרה בתכניות הלימודים שלהם לצורך הקניית תעודת מקצוע של משרד העבודה והרווחה, אנחנו מכירים בזה, הגענו להסדרים איתם והכל היה חד כיווני.

 << אורח >> אביגדור קפלן: משרד העבודה הולך לקראת משרד החינוך, ומשרד החינוך לא הולך בכלום לקראת משרד העבודה.

 << אורח >> אביגדור קפלן: לאחרונה, בעקבות ההתערבות בכל הסיפור הזה של הקורונה, אני שמח על כך שהגענו לאיזו שהיא הידברות שבכל זאת יפטרו את התלמידים שלנו מאותן בחינות שפטרו, זולת בחינה אחת שלא הסכימו לפטור, כי אנחנו עדיין אקסטרניים.

 << אורח >> אביגדור קפלן: ואם אנחנו אקסטרניים אז לא פוטרים מהבחינה האחרונה שהיא בחינה הומנית דווקא ולא טכנולוגית.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אבל אנחנו חושבים שצריך להשוות את הכל.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אם יש 30% הערכה בית ספרית שניתנת לתלמידי בתי ספר מקצועיים של משרד החינוך, אותה הערכה בית ספרית צריכה להינתן על ידי בתי הספר שלנו.

 << אורח >> אביגדור קפלן: ואם יש ציון מגן שיש לו משקל של 20%, הוא צריך להינתן גם לתלמידים שלנו.

 << אורח >> אביגדור קפלן: לא יכול להיות שממשלת ישראל שמקיימת שתי מערכות חינוך - - -

וליד טאהא: הרבה יותר משתיים, דרך אגב.

רם שפע: בהקשר הזה שתי מערכות חינוך.

 << אורח >> אביגדור קפלן: בסיכומו של דבר אנחנו חורשים על גבם של הנערים.

 << אורח >> אביגדור קפלן: וכל מה שאני רוצה כאן, אין לנו שום אספירציות של טריטוריות או של דברים מהסוג הזה, כל מה שאנחנו רוצים זה את טובת הנערים והנערות האלה, וכל מה שאנחנו מבקשים זה שאתם, אין צורך בוועדות נוספות, כבר קמו אינסוף ועדות בעניין הזה, לא צריך ועדה, אלא צריכה להיות החלטה.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אני מבקש, ואני גם מבקש מהשר שלי שיבקש משר החינוך, חברים, בואו תכירו במערכת שלנו כאילו היא גם מערכת שלכם, ואל תתייחסו אלינו כאל בנים חורגים.

 << אורח >> אביגדור קפלן: עד כאן.

רם שפע: תודה רבה על הדברים.

וליד טאהא: אדוני, אפשר להבין מתוך ה-59 בתי ספר כמה יש בחברה הערבית?

 << אורח >> אביגדור קפלן: אין לי כרגע את המספר, אולי לך יש, גדי?

גדי יעקב: בערך כ-55% מהם בחברה הערבית, מדובר על 30 - - -

וליד טאהא: יותר ממחצית מה-59 בתי ספר הם בחברה הערבית.

וליד טאהא: אוקיי.

אתי ויסמן: רוב התלמידים הם מהחברה הערבית.

אתי ויסמן: יותר ממחצית.

וליד טאהא: מעניין למה.

וליד טאהא: יש למישה הסבר מדוע?

רם שפע: אתי, מה הנתונים?

אתי ויסמן: הנתונים כרגע, בשנת הלימודים הנוכחית יש 9,600 תלמידים, זה מה שקיבלתי ממשרד העבודה והרווחה, מתוכם כ-5,000 ערבים ו-4,600 - - -

רם שפע: נראה לי שדעתך הובנה והיא מצוינת כמעט בכל דיון בוועדה.

רם שפע: אני רוצה שמשרד החינוך יתייחס ויהפוך את הדיון ליותר מעניין.

גדי יעקב: רק להוסיף כמה נקודות.

גדי יעקב: תראו, קודם כל אני רוצה להודות על ההגעה לסיכום המתווה הזה, למי שמצא לנכון במשרד החינוך לשבת איתנו.

גדי יעקב: עד אז היה, שימו לב, מתווה בגרויות שנסגר ב-25 ליוני לתלמידים שיוצאים הביתה ב-1 ליולי, כבר פה מתחילה האפליה, וכדאי שנשים אותה על השולחן.

גדי יעקב: אני חייב להגיד עוד דבר.

גדי יעקב: בגלל אותם דברים שמנכ"ל אמר וציין כרגע, אני מרשה לעצמי להגיד שה-50% הנותרים שיכולים לגשת ולהירשם לבחינות בגרות לא עושים את זה, מכיוון שאין להם את אותן ההקלות שמקבל תלמיד במשרד החינוך, משמע אנחנו עוצרים את המוביליות של התלמידים האלה להתפתח אחרי זה בחברה הישראלית ולהשיג את מה שמגיע להם להשיג.

גדי יעקב: יש חוק מה-28 ליוני בנושא טיפוח ומיצוי ההון האנושי, שקרא להקים ועדה בין משרדית.

גדי יעקב: הוקמה ועדה בין משרדית ואני מחזיק פה את ההחלטות שלה, ואני ממליץ לכולם לקרוא אותן.

גדי יעקב: השורה התחתונה אומרת "תינתן לכל התלמידים הזדמנות שווה לקבלת תעודות המאפשרות המשך לימודים" אני ממליץ לקרוא בעיון רב את עמודים 29, 33, ולקרוא מי נציגי הוועדה.

גדי יעקב: בין נציגי הוועדה יושבים משרד החינוך, משרד העבודה, אנשי תעשיה וכולי.

גדי יעקב: בנושא הזה אני מבקש לשים לב, תלמידים שלנו מגיעים, אני לימדתי בבית ספר כיתת אתגר, אני מורה להסטוריה.

גדי יעקב: כל התלמידים שלי עברו את ציון ההסטוריה בזכות ציון המגן.

גדי יעקב: אם לא היו מקבלים את ציון המגן היו נכשלים ולא היו בגרותיים.

גדי יעקב: התלמידים שלנו פחות או יותר הם תלמידים ברמה הזאת, חלקם טיפה יותר, חלקם טיפה פחות ולכן אוטומטית אנחנו גוזרים עליהם כישלון בבגרויות.

גדי יעקב: אני יכול להציג נתונים, אם הוועדה תרצה אני אשלח לה נתונים, כישלון כתוצאה מזה שאין ציוני מגן ואין הערכה חלופית, קרי אנחנו לוקחים את הנכשלים ואנחנו אומרים להם 'אתם תמשיכו להיות כאלה כי - - - לא מסוגלת להגיע - - -

וליד טאהא: למה הם?

וליד טאהא: כי לא מאשרים להם?

גדי יעקב: כי הממלכה לא מסוגלת להגיע לסיכום עקרוני.

גדי יעקב: דרך אגב, משרד החינוך קורא לפיקוח הדדי, אנחנו בתיאום עם המנכ"ל, אתם מוזמנים לעשות לי פיקוח על הלימודים שלי, אנחנו נפקח על הלימודים המקצועיים שאנחנו מרשיינים ובא לציון גואל.

אורלי פרומן: רק שאלה אם אפשר להבהיר.

אורלי פרומן: אין השנה, מה היה בעבר.

אורלי פרומן: אני פה שואלת אתכם.

אורלי פרומן: אין ציוני מגן תמיד?

אורלי פרומן: השנה?

גדי יעקב: מאז ומעולם.

אורלי פרומן: זאת אומרת שזה דיון מהותי ולא קשור לקורונה.

 << אורח >> אביגדור קפלן: זו אפליה מתמשכת מאז ומעולם.

יוראי להב-הרצנו: לא הבנתי.

גדי יעקב: האפליה הזאת היא אפליה מתמשכת.

גדי יעקב: אני גם אגיד לך עוד דבר, עצם זה שלא הצלחנו להגיע להסדר ובשבוע שעבר הגענו להסדר, משרד החינוך אכן מכיר לנו עכשיו בציונים פנימיים לטובת נתונים בגרותיים.

גדי יעקב: אז עכשיו שיסבירו לי למה לא ציוני מגן, למה לא הערכה חלופית.

גדי יעקב: אין בזה הגיון.

גדי יעקב: אין בזה שום הגיון, והשיח שלי עם משרד החינוך זה בגלל שאין פיקוח על בתי הספר שלנו.

גדי יעקב: מוזמנים לפקח.

תהלה פרידמן: אולי בגלל שאתם מסגרת חינוכית שנמצאת לא תחת משרד החינוך.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מצליח להבין.

יוראי להב-הרצנו: בדרך כלל יש ציוני מגן?

וליד טאהא: לא.

יוראי להב-הרצנו: אז אני לא מבין, איך יש להם בגרות, אתה אמרת לפני שלוש דקות שבהינתן שאין ציוני מגן הם לא בגרותיים.

רם שפע: בואו נעשה סדר, יכול להיות שהייתי צריך לעשות את זה בהתחלה ואולי מכיוון שהנושא ברור לי - - - אני אשמח שאתי כנציגת מחלקת מחקר ומידע של הכנסת תעשה רגע את הסדר שלה כדי שכולנו נהיה באותו דף, בתקווה.

רם שפע: בבקשה.

אתי ויסמן: מרכז המחקר והמידע הכין פה לבקשת הוועדה מסמך קצר שמרכז נתונים על בתי הספר המקצועיים, והוא נמצא בחומר הרקע של הוועדה באתר מרכז המחקר והמידע.

אתי ויסמן: כמו שנאמר פה כבר, יש בתי ספר מקצועיים, כ-60 בתי ספר, בפיקוח האגף להכשרת נוער במשרד העבודה הורווחה והם נותנים מענה לבני נוער שהתקשו במערכת החינוך בפיקוח משרד החינוך או שנפלטו ממנה, הם משלבים לימודים ועבודה בשכר במקצוע שהם לומדים.

אתי ויסמן: בשנת הלימודים הנוכחית יש 9,600 תלמידים כמו שנאמר, מתוכם כ-7,000 תלמידים בחינוך הערבי, 4,600 בחינוך העברי, כ-3/4 מהתלמידים הם בנים והיתר בנות.

אתי ויסמן: מנתונים שנאספו בעבר רואים שיש בהם שיעור גבוה של תלמידים מרקע חברתי-כלכלי נמוך, של תלמידים עולים ושל תלמידים עם צרכים מיוחדים ביחס למערכת החינוך העל יסודי, ומה שעוד רואים שבעצם בשנים האחרונות יש צמצום די משמעותי, כמעט 30%, במספר התלמידים בבתי הספר המקצועיים.

אתי ויסמן: כלומר זו מערכת שהולכת ומצטמצמת.

וליד טאהא: כי מוצאים להם תחליף בחינוך של משרד החינוך או שפולטים אותם החוצה?

אתי ויסמן: האמת שזו שאלה, אני לא יודעת - - -, אני יודעת שיש כמה בתי ספר שעברו למשרד החינוך בשנים האחרונות.

גדי יעקב: אני אוכל להשיב על זה.

גדי יעקב: יש במשרד החינוך מדיניות שנקראת "מדיניות ההחלה" המשמעות היא שתלמידים חלשים מוחלים בתוך בתי הספר ובעצם לא מאפשרים להם ללכת למסגרות המקצועיות.

גדי יעקב: בנוסף לזה שתלמידים שלנו לא מקבלים שום הקלה בבגרויות, לא מקבלים שום הקלה או התייחסות, המורים שלנו לא מצליחים להתקדם ולהיות מנהלים.

גדי יעקב: יש מדיניות שפשוט בודדה אותנו ברמה הזאת, כולל קפ"סים שמקבלים הנחייה לא לשלוח ילדים למסגרות שלנו.

גדי יעקב: המשמעות הזאת שבעצם תלמידים שיכלו להגיע לא מגיעים, וזה חבל מאוד כי הנערים האלה מסתובבים או ברחובות או לא מצליחים להגיע לא לתעודת בגרות ולציונים מאוד נמוכים במשרד החינוך, במקום לצאת ולהיות יעילים לחברה הישראלית עם מקצוע שמכבד אותם, עם 12 שנות לימוד בצורה שכך מצופה מאתנו.

גדי יעקב: רציתי להוסיף משהו לשאלתך.

גדי יעקב: תלמיד שלא מקבל הערכה חלופית של 30% מציון הבגרות בבית הספר, הוא תלמיד שאמור להבחן ביום בחינה בשתי בחינות.

גדי יעקב: תלמיד שלנו מגיע ליום בחינה בהסטוריה, עושה בחינה על ה-30%, ומיד אחרי זה בחינה על ה-70%.

גדי יעקב: הוא עושה שתי בחינות, בעוד תלמיד במשרד החינוך קיבל 30% מבית הספר, עושה בחינה אחת וגם עליה יש ציון מגן.

יוראי להב-הרצנו: למה זה המצב?

גדי יעקב: תשאל את משרד החינוך.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: נראה לי שכדאי לשמוע את משרד החינוך.

רם שפע: בוקר טוב, נמצא איתנו בזום דויד גל וגם שוש נחום.

רם שפע: דוד מנהל אגף בכיר בחינות.

דויד גל: בוקר טוב לכולם.

דויד גל: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שנאמרו פה גם על ידי מנכ"ל משרד הרווחה וגם על ידי גדי.

דויד גל: הנושא של המתווה במועד הנוכחי הגיע לפתחנו באמצע השבוע שעבר לפתחו של אגף הבחינות וטיפלנו בזה מיידית, ואני חושב שבסך הכל שני המשרדים מרוצים מהמתווה.

דויד גל: העת הנוכחית היא עת קורונה ואנחנו מבינים שאנחנו חייבים להיות הרבה יותר רחבי לב מהרגיל ואני חושב שכך נהגנו בפגישה הזאת, והאירוע הזה, למיטב הבנתי, מול משרד הרווחה הסתיים.

דויד גל: אני רוצה רק להגיד דבר אחד, מתקיים פה סוג של דיון הרבה יותר גדול בנושא ציוני המגן, שהוא סוג של דיון היסטורי.

דויד גל: אי ההכרה בציונים שנתיים כפי שגדי וגם מנכ"ל משרד הרווחה אביגדור קפלן ציינו, הוא לא נחלת משרד הרווחה.

דויד גל: יש לנו בתי ספר אקסטרניים, יש לנו בתי ספר אינטרניים, 300 בתי ספר אינטרניים במערכת החינוך שאנחנו לא מכירים בציונים השנתיים להם כי הם לא עברו שלבים שעומדים בקריטריונים של הכרה בציונים שנתיים.

דויד גל: אני התבקשתי ואני חוזר ואומר, לטפל באירוע.

דויד גל: קיבלתי סמכויות מהמנכ"ל שלי לטפל באירוע מסוים מול משרד הרווחה, האירוע הזה, ועל זה אני נמצא פה בדיון.

דויד גל: כל היתר שוש נמצאת פה ויכולה לדבר על דברים קצת יותר רחבים בנושא הכרה של שציונים שנתיים, הכרה של חלופת הערכה, כפי שגם גדי וגם אביגדור ציינו בבקיאות רבה.

דויד גל: אני רוצה להגיד עוד משפט אחד אחרון.

דויד גל: אני ניהלתי בית ספר תיכון וכשאני ניהלתי את בית הספר אני באופן אישי העברתי תלמיד לבית ספר של משרד הרווחה.

דויד גל: לא ידעתי בכלל שיש משהו שנקרא מדיניות של משרד החינוך שלא מאפשרת להעביר ילדים למשרד הרווחה, זו פעם ראשונה שאני שומע על דבר כזה, מאוד מאוד מפתיע אותי.

דויד גל: בשטח זה לא נראה.

רם שפע: תודה.

רם שפע: אתם רוצים להתייחס למה שהוא אמר?

רם שפע: או שהדברים שהוא ציין הם בהסכמה?

גדי יעקב: אני חושב שצריך לציין את דויד גל לטובה, עם הרבה פתיחות רצון ושיתוף פעולה, והבנה ללב התלמיד.

גדי יעקב: הוא עשה פה תהליך מאוד סדור ומהיר איתנו ופתר את הבעיה.

גדי יעקב: צר לי שזה הגיע בצורה הזאת ובעת הזאת.

גדי יעקב: אני מניח שאם היו מפרידים את זה כבר מההתחלה ונותנים את זה לדויד, אני חושב שהפתרון היה מהיר ופחות מתסכל.

גדי יעקב: תודה לך דויד.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: תודה דויד.

רם שפע: אם אנחנו מייצרים מתחילת הדיון סוג של הסכמה בין המשרדים אז אנחנו כבר בהצלחה.

וליד טאהא: נקודתית.

רם שפע: כן.

רם שפע: אני רוצה לשמוע את נציגות ההורים בנושא הזה בקצרה, ואחרי כן חברי הכנסת שירצו להתייחס.

רם שפע: צופית גולן סגנית יו"ר ההנהגה, בבקשה.

רם שפע: התייחסות תמציתית.

אורלי פרומן: רם, למה לא נשמע את שוש נחום ממשרד החינוך, מנהלת המינהל הפדגוגי, שתתן את ה- - -

רם שפע: אפשר, נתתי להם - - -

אורלי פרומן: אני חושבת שהיא אמורה - - -

רם שפע: ששוש תהיה לפני, אני מקבל את זה.

רם שפע: צופית, תקבלי את בקשתי ששוש נחום ממשרד החינוך תתייחס.

רם שפע: שוש נחום בבקשה.

וליד טאהא: דויד גל אמר שהוא פה רק כדי להתייחס למתווה שסוכם עליו בלאו הכי, ושאר הדברים הוא לא ידבר, אנחנו רוצים להבין משוש מדוע 10,000 תלמידים במדינת ישראל אינם זכאים להיות שווים לאלה שיש להם הכרה בציוני המגן, ציונים בית-ספריים, למה זה לא נעשה.

וליד טאהא: איפה הבעיה?

שוש נחום: שלום לכולם.

שוש נחום: אני מנהלת המינהל הפדגוגי, אגף הבחינות נמצא במינהל הפדגוגי ואני ודויד עובדים בצמידות.

שוש נחום: אני רוצה לחלק את דבריי לשלושה צירים.

שוש נחום: ציר אחד זה אד-הוק הבחינות עכשיו, אני מאוד שמחה שגדי ודויד הגיעו להבנות.

שוש נחום: ציר שני זה מה שהולך להיות בתשפ"א כשנת הקורונה.

שוש נחום: אני חושבת שכבר עכשיו אנחנו ניצור קשר עם גדי ודויד ואנחנו נשב שלושתנו ונראה איך אנחנו נותנים את - - -, ייבחנו בהתאמה גם כמובן תלמידי בתי הספר של משרד העבודה.

שוש נחום: אני רק אציין שאני ממש מסכימה למה שאמר המנכ"ל מר אביגדור קפלן.

שוש נחום: התלמידים האלה לא צריכים להיות חורגים, אכן אנחנו צריכים להגיע להסדרה והבנה.

שוש נחום: זה במישור העקרוני, לכן אני מציעה כבר עכשיו דויד, עם גדי ואני ניצור את המתווה הנכון להיבחנות של הילדים בתשפ"א כשנת קורונה.

שוש נחום: עכשיו למה ששאל אותי ח"כ ווליד טאהא, ובכלל לגבי תלמידי בתי הספר המקצועיים.

שוש נחום: הנושא שעומד לפתחנו הוא למעשה הגדרתם כנבחנים אקסטרניים.

שוש נחום: הדבר הזה נובע מעצם הגדרת המערכת של תלמיד, מתי הוא תלמיד מן המניין ואז הוא אינטרני, ואני רוצה לומר בסוגריים גם מה שדויד אמר נכון, יש תלמידים אינטרניים שנמצאים במקיפים שלנו שגם הם לא זכאים לציונים שנתיים.

שוש נחום: אבל הסיפור הוא הרבה יותר גדול - - -

וליד טאהא: בגלל שהם לא עומדים בקריטריונים של קבלת הכרה.

וליד טאהא: זה משהו אחר.

שוש נחום: זהו, אני רוצה להסביר.

שוש נחום: הנושא הרחב יותר הוא לא ההיבחנות במבחני הבגרות, הוא בכלל תעודת הבגרות שכוללת בחובה גם פרקים שהם לאו דווקא רק ציון שנתי, למשל, התכנית שדורשת את המעורבות החברתית, ציונים אינטרניים בהשכלה כללית, מרכיבים של נוכחות תלמידים, אם הם לא נכחו אז מופעלת עליהם מערכת של מנות היעדרות וכולי.

שוש נחום: זה מקרו של נושא.

שוש נחום: לכן המלצתי היא, מאחר ואני חדשה בסיפור כפי שאתם מבינים, בסיפור האד-הוק, לא להקים עוד ועדה מהוועדה, אלא פשוט להתחיל באיזה שהוא שיח של הסדרה, אני יותר מאשמח לאחר הפגישה ליצור קשר עם גדי, אני מבינה שגדי לפי בקיאותו על תלמידי אתגר וכולי אכן מבין את המערכת גם האינטרנית, וננסה לראות איך אנחנו מפצחים את זה.

שוש נחום: אז לסיכום אני אומרת שני דברים: אחד – נקים מיד מענה לשנה הנוכחית להיבחנות בתשפ"א, נראה מה ניתן לעשות, והדבר השני, נגיע להסדרה כזו או אחרת של הסיפור של בכלל הפיקוח תלמידים.

שוש נחום: יכול להיות שלקראת תשפ"ב או תשפ"ג נצטרך לעשות מהלכים הרבה יותר רחבים, שהרי תעודת הבגרות היא תעודה שבכללותה היא לא רק היבחנות חיצונית, וזה לא רק ציון מגן וזה לא רק ציון הגשה, וה-30% עומד בבדיקה ובבקרה וזו מערכת שלמה שאני חושבת שבצורה מקצועית אנחנו צריכים להגיע להבנה ולראות איך אנחנו מסדירים את הגדרת התלמידים, מן המניין, לא מן המניין וכולי.

שוש נחום: שימו לב שאנחנו מדברים על תלמידים שהם אקסטרניים עד גיל 18.

שוש נחום: גם את זה אני רוצה רגע לשים על השולחן, אני לא מדברת על י"ג, י"ד, אני מדברת בעצם על כל אותם ילדים שהם תחת חוק לימוד חובה 1949, עם ההבהרות וכולי.

שוש נחום: זה לשלב הזה מה שאני חושבת שכדאי לעשות לקראת הבאות.

שוש נחום: תודה.

וליד טאהא: אבל למה צריך לקבוע - - -

רם שפע: רק רגע ווליד.

רם שפע: הרבה חברי כנסת רוצים לשאול שאלות.

רם שפע: רגע.

רם שפע: נתתי לך שלוש פעמים לשאול שאלה.

וליד טאהא: ההגדרה אקסטרני ואינטרני, מי קבע?

וליד טאהא: החוק קבע?

וליד טאהא: למה צריך להגדיר תלמיד שלומד במסגרת כזו כאקסטרני?

אורלי פרומן: אני רוצה לומר משהו.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: רשמתי, תיכף נתייחס לזה, גם ח"כ פרומן, כולכם מרימים יד, וגם קטי שטרית.

רם שפע: אז בבקשה להיות יעילים.

אורלי פרומן: אני רוצה לומר מספר דברים קצרים.

אורלי פרומן: אני חושבת שהדיון הוא בכלל לא על ציוני המגן.

אורלי פרומן: הדיון הוא על הכרה באותם 59 בתי ספר מקצועיים כמוסדות חינוך לכל דבר ועניין.

רם שפע: בזה פתחנו.

רם שפע: בהחלט.

אורלי פרומן: זאת המשימה הראשונה.

אורלי פרומן: הדבר השני זה על מקומן של מסגרות חינוך בין משרדי הממשלה.

אורלי פרומן: לתפיסתי, ואל תקחו את זה אישית, כאשר מסגרת חינוכית צריכה להמצא תחת משרד החינוך שהוא אחראי לכל חינוך ילדי ישראל, לטעמי מגיל לידה עד 18 או 21, בהתאם למסגרות.

אורלי פרומן: אז זה דיון שהוא דיון אחר, אבל הוא מאוד קשור, כי הרבה דברים ומסגרות שנמצאות תחת משרד החינוך לא תהיינה ילדים חורגים.

אורלי פרומן: אני לא מכירה מדיניות, ואני אחרי שנים במערכת, שלא להעביר ילדים לבתי ספר מקצועיים.

אורלי פרומן: איש חינוך אמיתי שדואג לתלמידו צריך לדאוג לו למסגרת שמתאימה לו ביותר.

אורלי פרומן: ואם זה בית הספר המקצועי, אז בבית ספר מקצועי, ואם זה בית ספר אחר, אז בית ספר אחר.

אורלי פרומן: אין מדיניות שלא להעביר.

אורלי פרומן: כן יש מדיניות של החלה, זה נכון.

אורלי פרומן: דורשים גם מכם וגם מבתי הספר האחרים כאשר אתם קולטים ילדים, אנא לוו אותם כדי שיסיימו את בית הספר, יסיימו כמובן המיטבית והמירבית.

אורלי פרומן: המגמה בשנים האחרונות הרבות היא כן שילדים יסיימו עם תעודת בגרות, לרבות התלמידים שלכם בבתי הספר המקצועיים, ואין מקום להפלות תלמיד ותלמיד ואם יש ציון מגן, אנחנו לא נחזור מה מטרתו, אז כמובן שבית הספר צריך לעמוד בכל הקריטריונים כדי להיות זכאי להכרה בציוני המגן, אבל צריך לשאוף לשם.

אורלי פרומן: זה 59 מוסדות.

אורלי פרומן: זה הרבה.

אורלי פרומן: תודה.

רם שפע: אני רוצה במיל להרחיב.

רם שפע: אני מסכים עם ההתייחסות המרחיבה שלך, אני רק אומר לחברי הכנסת שלא היו פה, פתחתי את דבריי בכך שבעיני הסיפור עוד יותר רחב והוא לא מתייחס רק לתלמידים בחינוך המקצועי, הוא מתייחס באופן כללי לפערים הגדולים בין ההשכלה הטכנולוגית-מקצועית ובין ההשכלה האקדמית, ובהקשר הזה החינוכית בתוך בתי הספר.

רם שפע: המדינה כבר הרבה שנים ואביגדור קפלן דיבר על זה בכמה הקשרים, המדינה כבר הרבה שנים, ממשלה אחת שמנהלת כמה מערכות חינוך.

רם שפע: אני לא מתייחס עכשיו לשאר ההקשר עם מערכות החינוך, אלא בהקשר הזה, ומתייחסת באופן, בעיני, לא הגון כלפי החינוך המקצועי טכנולוגי.

רם שפע: זה הסיפור הגדול.

רם שפע: אני לא נכנס לפרטים של מי פחות חיובי ויותר חיובי, אני רואה שיש בעלי מקצוע שעושים את עבודתם ורצו להגיע למתווה, אני מברך על זה.

רם שפע: אני רוצה לדבר על תפיסת המקרו.

רם שפע: בדבר הזה בעיני צריך לטפל, הדיון הזה הוא נקודתי על תמונה די רחבה.

רם שפע: ח"כ קטי שטרית, רצית לדבר.

רם שפע: בבקשה.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע שיש רצוי ויש מצוי.

קטי קטרין שטרית: מישהו אמר לי, החבר'ה החרדים יכלו לעשות את זה הרבה יותר מהר ממני, שבגמרא ההפרש בין רצוי למצוי שווה כסף.

קטי קטרין שטרית: אז קודם כל אני מחזקת את דבריה של ח"כ אורלי פרומן, רק רם, צריך להבין שמה שאורלי אמרה בעצם מסכם את כל הדיון הזה.

קטי קטרין שטרית: אם היה בעל בית אחד הדברים היו הרבה יותר פשוטים.

קטי קטרין שטרית: אז מה קורה?

קטי קטרין שטרית: מקשים.

קטי קטרין שטרית: אם המצב נתון בידי משרד החינוך אז הוא מקשה על משרד העבודה, ואם המצב של הסמינרים נתון בידי משרד העבודה אז הוא מקשה על הסמינרים.

קטי קטרין שטרית: זאת אומרת שככל שאנחנו עוברים ממסגרת למסגרת וזקוקים מאחד לשני, אז 'יאללה, בוא נמרר להם את החיים.

קטי קטרין שטרית: בוא נעשה את זה כמה שיותר קשה כדי שנמשיך לשבת בשולחנות ולדסקס ולשתות מים ולצחוק עם החברים מצד ימין ומצד שמאל'.

קטי קטרין שטרית: אבל מישהו צריך לעשות סדר, והחליטו בממשלה, אתה יודע מתי?

קטי קטרין שטרית: ב-2015.

קטי קטרין שטרית: ב-2015 הייתה החלטת ממשלה שמשרד העבודה ומשרד החינוך ישבו בשולחן עגול ויקראו לתכנית עבודה.

קטי קטרין שטרית: הרי אני הושבתי לצערי הרב בישיבת זום את משרד החינוך ואת משרד ה עבודה, ומצאתי את עצמי חוזרת אחורה 25 שנה להיותי מורה.

קטי קטרין שטרית: 'לא, אתה תשתוק, תן לדבר', 'לא, תני לזה', 'לא, אתה'.

קטי קטרין שטרית: זה מה שהיה.

קטי קטרין שטרית: כל הדיון היה לנהל שני אנשים, לא שני הרים, לא שתי מדינות, לא עם א' עם ב', שני אנשים שבכלל ישבו וידברו.

קטי קטרין שטרית: אני יצאתי בעגמת נפש אחרי השיחה.

קטי קטרין שטרית: להגיד לכם אם השגתי משהו?

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: השגתי הרבה סיסמאות ואף אחד לא יישם.

קטי קטרין שטרית: לא הצד הזה ולא הצד הזה.

קטי קטרין שטרית: אני אומרת לך, חשבתי אולי להוציא הצעת חוק שכולנו נהיה שותפים לה, שתהיה מסגרת אחת לימודית.

קטי קטרין שטרית: אם לא יודעים להסתדר, אנחנו מחובתנו למצוא פתרון כדי להושיב.

קטי קטרין שטרית: העניין הוא רק להושיב אחד עם השני.

קטי קטרין שטרית: העניין הוא שבאמת יהיה רצון עז לפתור את הבעיות.

קטי קטרין שטרית: כי אלה לא בני האדם המבוגרים שנמצאים כרגע, התלמידים נמצאים כרגע במצב לא טוב.

קטי קטרין שטרית: ופתאום כולם שכחו שבעצם הם הכי חשובים.

קטי קטרין שטרית: לא האגו של משרד החינוך ולא האגו של משרד העבודה, אלא בעצם הילדים האלה שנמצאים בין שני הגופים האלה שלצערי הרב לא יודעים להסתדר.

קטי קטרין שטרית: אני אומרת לך רם, זו בושה וחרפה שאנחנו נמצאים במצב הזה היום ששני המשרדים האלה לא יודעים להסתדר בינם לבין עצמם.

רם שפע: מסכים, זה כבר נמשך הרבה שנים.

רם שפע: אני חוזר עכשיו לדיון ומיד נחזור אליכם.

רם שפע: צופית גולן סגנית יו"ר הנהגת ההורים הארצית בקצרה בבקשה.

צופית גולן: אני רוצה להחזיר את הדיון קצת למה שהוגדר לנו כמטרה שלו, זה כללי, זה רחב, עמדת הנהגת ההורים זה שבאמת בתי הספר צריכים להיות תחת משרד החינוך, אבל זה לא הדיון.

צופית גולן: הדיון הוא על הבגרויות, וזה נוער שהוא נוער מאתגר, זה הסיכוי האחרון שלו, זה נוער שסובל ומתמודד עם קשיים של התארגנות, קשב וריכוז, קשיים כלכליים, מוסחות.

צופית גולן: אין להם את המסוגלות להיות לומד עצמאי.

צופית גולן: אין להם את מה שאנחנו יכולים להגיד לנוער רגיל 'לך תתרגל בבית'.

צופית גולן: הם זקוקים למורים שלהם, הם זקוקים לעין בעין, הם זקוקים למורה שיעמוד שם ויגיד להם 'אני מאמין בך ואני אלך איתך את כל הדרך'.

צופית גולן: זה נוער שבמהלך הקורונה ספג את הפגיעה הכי קשה, כי למידה בזום זה משהו שהוא לא אפשרי עבורו.

צופית גולן: אין לו מכשירי קצה, יש לימודים טכנולוגיים שצריך בשבילם עזרים ואין להם את זה בבית, אין להם את היכולת הכלכלית לקנות אותם.

צופית גולן: אבל הם זקוקים הכי חשוב לתיווך, לקשר עין ולאמונה של המורה שלהם.

צופית גולן: אבל זה לא מ אוחר מדי וזה מה שחשוב לנו להגיד בדיון.

צופית גולן: אפשר להציל לתלמידים האלה את הבגרויות.

צופית גולן: אבל בשביל זה צריך לעשות כמה צעדים מיידית.

צופית גולן: קודם כל לדאוג להם לתגבורים רבים ככל שניתן, בקבוצות קטנות, לתקצב את זה כאן, עכשיו, שתצא בשורה מתוך הוועדה הזאת שקוראת למשרד הוועדה או משרד החינוך, לא אכפת לי איזה משרד.

צופית גולן: איזה שהוא משרד יתקצב את זה, ידאג להם ללמידה, למורים שישבו איתם ויחזיקו להם את היד.

צופית גולן: אי אפשר לשלוח אותם לתרגל בבית.

צופית גולן: הם צריכים יום-יום לשבת בבית הספר כי אחרת הם ילכו לקושי הכלכלי, הם ילכו למוסחות, הם ילכו לכל מקום אחר והם לא ילמדו והחובה שלנו זה להציל להם את הבגרויות.

צופית גולן: דבר נוסף שאפשר לעשות, משרד החינוך יכול לעשות, כשבודקים להם את בחינות הבגרות, לבקש מהבוחנים לגלות גמישות.

צופית גולן: יש שם מקום לפקטור, לגמישות בעת הבדיקה.

צופית גולן: כן, לסמן באיזו שהיא צורה שמדובר בתלמידים שיש להם איזה שהם אתגרים ולראות איך אפשר לגלות עבורם גמישות וכן לעזור להם.

צופית גולן: דבר נוסף שצריך לצאת מפה, כי שנת הלימודים הבאה, לכולנו ברור - - -

רם שפע: משפט לסיכום, יש הרבה חברי כנסת שרוצים לדבר ואנשים בזום.

צופית גולן: משפט סיכום, אנחנו עומדים לפני עוד שנת קורונה, זה לא הולך להיעלם.

צופית גולן: אז צריך לדאוג למיקוד של הלימוד כבר ב-1 בספטמבר, שידעו לאן לכוון את הלמידה, לא בסוף השנה.

צופית גולן: כבר מהתחלת השנה לדאוג להם לכל אמצעי הקצה, כלכליים, פיזיים, מה שהם צריכים כדי לייצר שם למידה.

צופית גולן: זה מה שהם צריכים.

צופית גולן: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: ח"כ משה אבוטבול בבקשה.

משה אבוטבול: תודה לך רם שכינסת את הוועדה בנושא הזה.

משה אבוטבול: אני מבין שהשר לא מגיע?

רם שפע: השר לא מגיע, נמצא פה המנכ"ל.

משה אבוטבול: אביגדור היקר, אנחנו שמחים בכך, חשבנו שגם הוא יהיה קצת שותף לנושא.

רם שפע: הוא מאוד שותף לנושא ודיברנו על זה כמה פעמים.

משה אבוטבול: שלחתי לו את החומרים בנושא הזה, לו הייתי יודע הייתי מעביר הלאה.

משה אבוטבול: אני אומר ברשות

משה אבוטבול: כם משהו קצר מאוד, כי אני רוצה להעניק את זכות הדיבור שלי לאורחים שהבאתי לכאן.

משה אבוטבול: זה יותר נוח לי ככה כי הם יודעים יותר את הבעיה.

משה אבוטבול: מה שקורה זה דבר כזה, חז"ל אומרים 'קדירא דבשות

משה אבוטבול: פא לא חמימא ולא קרירא'.

משה אבוטבול: כשיש קדירה של שני שותפים אף פעם זה לא חם ולא קר, כי כל אחד סומך על השני.

משה אבוטבול: אני חושב שחלק מהדברים שקורים אצלנו במדינה, בפרט לגבי הסוגיה הזאת שאתה מעלה, היות ששני שותפים, גם משרד החינוך וגם משרד העבודה והרווחה אז לפעמים, לא תמיד זה קורה, כל אחד איך שאומרים בורח מאחריות או לא מספיק מרגיש אחראי בנושא הזה.

משה אבוטבול: אחת מבעיות שעכשיו תשמעו זו הבעיה שתיכף תחשפו אליה.

רם שפע: אז בוא נשמע אותם.

משה אבוטבול: אני רק רוצה לומר דבר אחד, אני פונה דווקא אליך מר אביגדור קפלן המנכ"ל היקר וגם אליך גדי יעקב, שאתה בעצם ממונה על כל הנושא הפדגוגי, תקשיבו ברוב קשב לבעיה הזאת, תנסו להתחבר ולא בזום, אלא באמצעי ישיר.

משה אבוטבול: בהצלחה.

רם שפע: תודה רבה לך, הלכנו עם המהלך, אחרי זה נחזור לחברי הכנסת.

רם שפע: בבקשה.

רם שפע: מי שמדבר שיציג עצמו לפרוטוקול, ובקצרה בבקשה.

אריה רוב: אני מנהל בית ספר תיכון ומגמה על תיכונית בירושלים, בית הספר נקרא "מעלות בית יעקב", יש לנו קשר עם משרד החינוך, עם משרד העבודה גם בזרוע של מה"ט וגם בבית הספר המקצועי יותר בחינוך מבוגרים.

אריה רוב: אנחנו נתקלנו בבעיה שרק במשרד העבודה נתקלנו.

אריה רוב: לא במה"ט ולא במשרד החינוך.

אריה רוב: כשהתחיל משבר הקורונה אז כמו שהזכירו פה שיש להרבה תלמידים את בעיית אמצעי הקצה, אצלנו הבעיה היא יותר שורשית, היא לא בעיה אלא פתרון אני חושב, אבל התלמידות אצלנו לא משתמשות ברשת האינטרנט, פתרון הזום לא היה ישים בכלל למערכת הלמידה, מיד כשהמשבר פרץ ישבנו עם משרד החינוך ובאמת תוך יומיים-שלושה הגענו להבנה מלאה שהלימודים יכולים להיערך במרחבים קוליים, במערכות טלפונים, בתמיכה של מיילים שאת זה יש לתלמידות.

אריה רוב: הן קיבלו את החומרים במייל, עברו לחדרי למידה ולשיעורים מוקלטים.

אריה רוב: אגב, אני חייב לומר שדווקא לתלמידות המוחלשות יותר המערכת הזו הייתה נהדרת, הן הגיעו להישגים עד כדי כך שהייתה אמירה בתוך בית הספר שצריך לעשות חודש קורונה בשנה, מכיוון שזה מסייע לחלק מהתלמידים וגם מסייע להספקים בצורה לא רגילה.

אריה רוב: מה"ט מיד התקשר לפי הקו הזה של משרד החינוך וגם בלימודי ההנדסאות אישרו את המתווה הזה, והיום אנחנו בתקופת המבחנים ואנחנו רואים שההישגים לא פחות ובחלק מהמקרים גם יותר מלימודים רגילים.

אריה רוב: לגבי ההכשרות של משרד העבודה, בהתחלה קיבלנו מכתב מהמשרד שמאשר את המתווה הזה, ותוך יום או יומיים – אין לי פה את התאריך המדויק – קיבלנו מכתב בחזרה שלא מאשרים את המתווה הזה.

אריה רוב: התלמידות פה נפלו בין הכיסאות.

אריה רוב: מבחינת ידיעת החומר, הן נמצאות במקום מאוד מאוד גבוה, כמובן שהחזרנו גם את הלימודים ללימודים לפי המתווה שאושר, אבל העבודה שהן השקיעו זה המון המון שעות, הנוכחות אגב – אמרה פה אחת מחברות הכנסת שהיא הייתה מורה – הרבה יותר קל היה לנהל נוכחות, יש לנו פירוט מדויק לגבי כל אחת מתי היא נכנסה ומתי יצאה, אבל נשארנו תלויים בין שמיים לארץ שהלימודים האלה איזה שהוא מקום לא אושרו.

אריה רוב: המקום היחיד שלא אושרנו זה במשרד העבודה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: זה נשמע חשוב, ונשמח להתייחסות.

גדי יעקב: אני רוצה - - בנדון, אנחנו מאשרים את המתווה כפי שהוצג, השינוי ברגע האחרון היה מכיוון שהשתנה צו בריאות העם שאיפשר לחזור ללימודים בכיתה, שאנחנו חושבים שלמידה בצורה פרונטלית וגם אתה בטח מסכים איתי, היא למידה יותר אפקטיבית.

גדי יעקב: אנחנו כבר הוצאנו הוראות לשטח שבמידה ויהיו - - -

רם שפע: כלומר אתם מאשרים להם.

גדי יעקב: בוודאי.

גדי יעקב: מאושר.

יצחק פינדרוס: שניה, אני שמעתי את אביגדור, ואני רוצה לומר משהו.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: ח"כ פינדרוס ואחריו ח"כ להב הרצנו.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, הרכיבו ממשלה והחלטנו שמדברים רק על הקורונה ולא עושים הסכם קואליציוני ולא עושים מדינית, זה גם היה בבג"צ, לא מחליטים על קווי יסוד, רק חלקיים.

רם שפע: לאן זה הולך מה שאתה בא לומר?

יצחק פינדרוס: אני אגיד לך בדיוק לאן אני הולך.

יצחק פינדרוס: אני אשמח מאוד שתקיים דיון הרבה יותר מקיף ורציני על נושא הסמינרים, כי הוא נושא הרבה יותר מורכב מאשר רק בתי הספר המקצועיים ואנחנו נוגעים בנקודה, ואני אסביר גם למה.

יצחק פינדרוס: בסמינרים החרדיים לומדות 20,000 בנות.

יצחק פינדרוס: 20,000 הבנות לומדות באותן כיתות, באותן הקבוצות, באותן מוסדות ומול שלושה גורמים: משרד החינוך, גם כן שני גורמים ממשרד החינוך שעוד מעט אם תרצו ניכנס לזה, שני גורמים נפרדים במשרד החינוך, משרד העבודה מול שני גורמים, אחד עבר עכשיו ריענון מחדש וכל הסיפור של מה"ט, כמובן בלי החרדים, כי איך אפשר לעשות משהו עם החרדים, ובזרוע העבודה.

יצחק פינדרוס: אתה מדבר על אותן בנות, אותה קבוצה, משרד אחד אומר 'אני מקבל את צורת הלימודים שלמדתם עד היום', אני מדבר על מתי שלמדו, אני רק מבקש דבר אחד, זה אותו מוסד, אתה לא מדבר אפילו על ה-, אותה בת יושבת אחת ליד השנייה, זאת סיימה את השנה, זאת עוד לא התחילה את השנה.

יצחק פינדרוס: זאת סיימה את הלימודים, זאת לא סיימה את הלימודים.

יצחק פינדרוס: הן היו באותו שיעור, הן היו באותו זום, באותו טלפון, באותה דרך, ומתעלמים.

יצחק פינדרוס: למה התחלתי בכך?

יצחק פינדרוס: אנחנו מדברים על עת חירום, אנחנו לא מדברים על מצב רגיל.

יצחק פינדרוס: במצב רגיל היינו מקיימים עכשיו דיון רגל על רגל איך מתמודדים עם הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: לקחו המנהלים, התקדמו קדימה מול 'האח הגדול', מתוך 20,000 בנות נאמר ש-15,000 נמצאות במשרד החינוך.

יצחק פינדרוס: משרד החינוך אישר להן מתווה מסוים.

יצחק פינדרוס: איך אתם בדיוק רוצים שהם ינהלו את אותו מתווה, את אותה מערכת לימודים שונה לאותן 1,500 בנות מתוך ה-20,000 בנות?

יצחק פינדרוס: אין דרך.

יצחק פינדרוס: אם משרד העבדה היה אחראי על ה-20,000 היינו מתמודדים.

יצחק פינדרוס: אבל מ שרד העבודה אחראי על כמה אלפים מתוכן, כשזרוע אחת מאשרת את הצורה וזרוע שניה לא מאשרת את הצורה.

יצחק פינדרוס: אני חושב שכמנכ"ל אתה יכול להבין שהדבר הזה פשוט בלתי אפשרי לתפעול.

יצחק פינדרוס: אני מבקש רק דבר אחד, תיישרו קו עם מה שמשרד החינוך עשה, לפחות לאותן חודשיים שלא הייתה בהם למידה פרונטלית.

יצחק פינדרוס: שם יש למידה פרונטלית, מה שעשו משרד החינוך יעשו אצלכם.

משה אבוטבול: מקבלים פה בשורה טובה, יצחק, תברך.

משה אבוטבול: הוא אומר לך ש- - -

יצחק פינדרוס: לא, הוא אומר מה שכרגע, הבעיה היא החודשיים שזה לא היה.

משה אבוטבול: לא, הוא אישר את זה.

משה אבוטבול: אתה לא מקשיב.

גדי יעקב: אני אשרתי את הלמידה.

גדי יעקב: מאותו רגע שאישרנו, דרך אגב, ברגע שזה הגיע לפתחי פשוט המשכתם ללמוד ואנחנו לא ידענו שהמשכתם ללמוד.

גדי יעקב: בדיעבד גילינו את הדבר הזה ואז באנו והידקנו רגע את הלמידה הפדגוגית.

גדי יעקב: אני יכול לדון גם בסוגיה הפדגוגית איך נכון ללמד ואיך עובר חומר, כי בזה אני מומחה, ולכן ביקשתי קצת הבהרות וקיבלתי אותן ובהחלט הן היו לשביעות רצוני בנושא הזה.

גדי יעקב: דבר שני, אתה מדב על לימודים של חודשיים הכרה בדיעבד.

גדי יעקב: בבוקר היה דיון אצל מנהל זרוע העבודה בנדון, אנחנו נשיב לכם, אנחנו רוצים בהחלט לראות שהתקיימו הסטנדרטים הלימודיים.

גדי יעקב: דרך אגב, אני בקשר הדוק עם מה"ט בנושא הזה, מה"ט דיברו איתי, הבנתי טיפה בדיעבד שיש דרישה כזאת וטיפלנו בה, ונטפל בסמינרים החרדיים הם חשובים לנו מאוד מאוד.

רם שפע: אני רוצה לוודא שאני מבין את הסיכום פה, כי זה עוד נושא צידי וחשוב שעלה.

רם שפע: ככל שאני מבין, ואתמול בערב יצא לי לשוחח בנושא הזה.

רם שפע: הנושא הספציפי עכשיו של המבחנים, פתרנו אותו.

רם שפע: אוקיי, הדיון הזה כבר הוציא בשורה אחת משמעותית מעבר למתווה שהושג גם בזכותנו וגם ח"כ קטי שטרית שהציפה פה את הדיון ביתר שאת כשהוא צף לנו בדיון לפני שבועיים.

רם שפע: אז אני שמח שאנחנו מתקדמים.

משה אבוטבול: אני גם רוצה להודות לך רם, אני אודה לך לפני שאני רץ לוועדת הקורונה להצבעות.

משה אבוטבול: אני רוצה להודות לך, להודות גם לאביגדור וגם לגדי, לכל הצוות פה, ובאמת יישר כח בשם אלפי הבנות.

משה אבוטבול: תודה רבה.

רם שפע: תודה.

רם שפע: ח"כ יוראי להב הרצנו בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: תודה כבוד היו"ר על קיום הדיון.

יוראי להב-הרצנו: אתה וידאת את הדבר הראשון שבאמת כרגע נקודתית יש פתרון לבגרויות, שזה הדבר הכי חשוב.

יוראי להב-הרצנו: באופן כללי, בתור חבר הכנסת האחרון שביצע בגרויות כי אני צעיר חברי הכנסת, אני יכול להזדהות עם הצורך - - -

רם שפע: מה עם האנשים שהשלימו בגרויות אחרי הצבא, נגיד אני?

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: אתן לך את הבכורה.

יוראי להב-הרצנו: הפרש הגילאים שלנו...

יוראי להב-הרצנו: אבל יחד עם זאת אני רוצה להזדהות, אני גם רוצה להגיד שהציפייה שלי ממשרד החינוך בהמשך למה שנציגת ההורים אמרה, זה שבאמת יינתנו התיגבורים והתקצוב הראוי כדי להשוות את התנאים.

יוראי להב-הרצנו: הפקטור שדיברנו עליו פה בעיני צריך לבוא לידי ביטוי בצורת מגנים, כי זה באמת משקף את ההערכה של צוות ההוראה, אבל את זה כבר תסגרו.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה להתחבר למה שח"כ פרומן אמרה וגם ח"כ שטרית, בהקשר של מקום החינוך המקצועי והטכנולוגי.

יוראי להב-הרצנו: אני חש שמשרד החינוך עובר תהליך דומה למה שמשרד החוץ עובר תחת ממשלת נתניהו, שמפרקים אותו מהאחריות שלו, עם הקמת המשרד להשכלה גבוהה ומשלימה, ועכשיו גם החינוך המקצועי וטכנולוגי ייצא ממשרד החינוך, מה יוותר במשרד החינוך אני שואל את עצמי, ולפיכך אני רוצה להצטרף לעמדת חברות הכנסת שזה צריך להיות במשרד החינוך וצריך לקבל את היחס הראוי ואני רוצה וקורא לך, יו"ר ועדת החינוך, לקיים דיון מעמיק בנושא של המקום של החינוך הטכנולוגי והמקצועי.

יוראי להב-הרצנו: אני שואל את עצמי האם מסלילים לחינוך הטכנולוגי והמקצועי במדינת ישראל את החלשים והמוחלשים ביותר מהתלמידים שלנו.

יוראי להב-הרצנו: למה זה המצב?

יוראי להב-הרצנו: בכל מדינה זה היה מפעל מפואר שקלט אנשים, מטובי בנינו הלכו ללמוד בחינוך הטכנולוגי מקצועי.

יוראי להב-הרצנו: זה גם מתחבר לדברים של ח"כ טאהא, אני חושב שצריך לתת לחינוך המקצועי והטכנולוגי את היחס הראוי לו, ולא להפוך את זה לאיזו שהיא מסללה של אנשים של סיכוי אחרון, ממש לא.

יוראי להב-הרצנו: אין שום בושה בללמוד בחינוך מקצועי, בלרכוש מקצוע תוך כדי הלימודים.

יוראי להב-הרצנו: צריך להחזיר עטרה ליושנה בהקשר הזה ובעיני דרוש שאתה וועדת החינוך של הכנסת תקיים דיון רציני בנושא הזה ונראה באיזה כלים נעורר מחדש את הדבר הזה.

קטי קטרין שטרית: רגע, אי חושבת שלא הובנתי נכון.

קטי קטרין שטרית: יוראי.

קטי קטרין שטרית: אורלי אמרה שצריך לאגד את הכל במשרד החינוך.

קטי קטרין שטרית: אני לא חושבת שצריך.

קטי קטרין שטרית: לחלוטין אני לא חושבת.

יוראי להב-הרצנו: אז אני מסכים עם אורלי.

רם שפע: הסכמתם בהקשר אחר.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שמי שפה מקשה זה דווקא משרד החינוך.

קטי קטרין שטרית: כי הוא מרגיש שיש לו בעלות על כל התלמידים במדינה, ולכן יש - - -

יוראי להב-הרצנו: מאה אחוז.

יוראי להב-הרצנו: ח"כ שטרית.

יוראי להב-הרצנו: אני חושב אחרת, אני חושב שזה שמשרד החינוך - - -

רם שפע: אתם מסכימים על הבעיה ומציעים פתרון אחר.

קטי קטרין שטרית: בדיוק.

יוראי להב-הרצנו: אני מבקש לצרף את דעתי לח"כ פרומן.

רם שפע: לא, הסכמת עם קטי בנושא מסוים.

רם שפע: זה מצוין.

קטי קטרין שטרית: שיש בעיה זה ברור.

יוראי להב-הרצנו: אם משרד החינוך מבולבל ולא מבין את המקום של החינוך המקצועי והטכנולוגי, צריך לוודא שהוא מבין אותה ולא לעשות מיקור חוץ למשרדים אחרים שתפקידם הוא לא הוראה.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: נראה לי שכולנו מסכימים על הבעיה, אני חייב להגיד, אחת השאיפות שלי לקיים את הדיון הזה היא דווקא מתוך ההבנה שהבעיה הרבה יותר רחבה מהמבחנים הספציפיים, ובעיית המבחנים היא תוצר לוואי של המתח שבין המערכות.

רם שפע: אני לא בטוח שמה שאתה מציע הוא הפתרון, כבר אמר את זה בהתחלה אביגדור קפלן שיש לו קצת יותר ניסיון פוליטי מאשר לנו, בסוף זו סוגיה שצריכה להתקבל בחלונות הכי גבוהים ולקבל החלטה משמעותית איפה נמצא החינוך המקצועי טכנולוגי.

יוראי להב-הרצנו: ועדת החינוך של הכנסת היא לא החלונות הגבוהים?

רם שפע: גם לכן אנחנו עושים את זה פה.

רם שפע: פה אנחנו צריכים להציף, אני מדבר על ההחלטה.

רם שפע: אני רק אומר, רשמתי לעצמי גם שצריך לקיים דיון יותר רחב, גם אגב בנושא של הסמינרים ואמר את זה ח"כ פינדרוס, אני חושב שגם ראוי מאוד לדון על זה כאן.

רם שפע: אני מזכיר שוב והתנצלתי בתחילת הדיון, שאני אצטרך לצאת ב-12:00 ולהיות במקום אחר, לכן בעוד שלוש דקות ח"כ שטרית תחליף אותי ותסכם.

רם שפע: היא מכירה את הנושא.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אני רוצה להעיר עוד זווית ראיה אחת.

 << אורח >> אביגדור קפלן: יש חוק חניכות במדינת ישראל וחוק עבודת נוער.

 << אורח >> אביגדור קפלן: בתי הספר המקצועיים שלנו משלבים לימודים עם עבודה במפעלים.

 << אורח >> אביגדור קפלן: זה לא רק לימודים.

 << אורח >> אביגדור קפלן: משרד החינוך בכלל לא בנוי לסיטואציה זו.

 << אורח >> אביגדור קפלן: אני מסכים עם כל מה שנאמר שצריך להחזיר עטרה ליושנה וצריך להחזיר את החינוך המקצועי למקום הראוי לו כי הוא הידרדר במשך השנים.

 << אורח >> אביגדור קפלן: מחצית מחיי העבודה שלי ביליתי בטכנולוגיה, אני יודע את החשיבות שלה.

 << אורח >> אביגדור קפלן: היא הידרדרה וחשוב מאוד לקיים דיונים על זה ולשדרג אותה לרמה שהיא אכן צריכה להיות.

רם שפע: בהחלט עוד זווית חשובה.

רם שפע: ח"כ טאהא בבקשה.

וליד טאהא: אני לא אדבר על הנושא שלשמו התכנסה הוועדה, כי הוא מאחורינו.

וליד טאהא: אבל אני רוצה לדבר על, אנחנו יודעים שקיים במערכת אי שוויון משווע בין מסגרות החינוך השונות, ודווקא תלמידים אלה, אדוני היו"ר, היו צריכים לקבל את התמיכה המרבית, מקסימום של תמיכה של המדינה, בהיבטים כספיים, פדגוגיים, חברתיים ואחרים, ודווקא במקום הזה למרות העוול הסוציו אקונומי והחברתי והאחר שהתלמידים נמצאים בו, אנחנו מוסיפים עוד עוול בזה שמקשים עליהם מלקבל הרבה מאוד זכויות בסיסיות.

וליד טאהא: אדוני היו"ר, לא אכנס לריב מי צריך להיות הבעלים על בתי הספר האלה, אבל אני אשאל שאלה.

וליד טאהא: הרי הבעלות על בתי הספר היום היא במשרד העבודה, אבל מי שמאשר תכנים כנראה שזה משרד החינוך.

רם שפע: זה לא מדויק.

וליד טאהא: אני שואל למה לא נותנים למשל לבתי הספר את הזכות לקבל הכרה בציונים בית ספריים?

וליד טאהא: ז שאל אחת.

וליד טאהא: מי צריך להחליט על זה?

וליד טאהא: שאלה שניה, מי הגדיר אותם כבתי ספר אקסטרניים?

וליד טאהא: אם התלמיד לומד במסגרת הזאת אז הוא החוצה כזה, הוא לא אינטרני?

וליד טאהא: הוא לא בתוך המערכת?

וליד טאהא: מי קבע את הדבר הטכני הזה לגביהם שהם בתי ספר אקסטרניים ולמה לא נותנים להם את הזכות להבחן על פי מודל 70-30.

וליד טאהא: הרי אנחנו אומרים עליהם 'תלמידים', הם לומדים במסגרות של משרד העבודה, אז למה לא נותנים להם את הזכויות של תלמידים?

וליד טאהא: אנחנו כוועדה אדוני היו"ר, צריכים לקבל תשובות.

רם שפע: אני חושב שיש משהו שלא דייקת בו, אבל אני בטוח שגדי ירצה לחדד וגם לתת תשובות, ואם לא, נקיים על זה דיון.

רם שפע: הנושא כמו שאתה רואה נראה לי שבוער ברובנו.

רם שפע: אני מוכרח לצאת.

רם שפע: תודה רבה.

וליד טאהא: משפט אחרון.

וליד טאהא: הרי אנחנו מכירים את אי השוויון במערכת.

וליד טאהא: נגיד בתי ספר במוכר שאינו רשמי לא מקבלים את מה שמקבלים בתי הספר בחינוך הממלכתי.

וליד טאהא: זה אנחנו יודעים.

וליד טאהא: למשל החל מחודש ינואר, גברתי היו"ר, הפסיקו לשלם לבתי ספר במוכר שאינו רשמי את שעות התמרוץ והטיפוח, כי אז בעבר זה התאפשר באמצעות הסכמים קואליציוניים.

וליד טאהא: לאן הלכו החברים?

קטי קטרין שטרית: יש כרגע הצבעה בוועדת קורונה שהיא הצבעה שחייבת - - -

וליד טאהא: אז כנראה שהפעם לא שמו לב שצריכים היו להכניס את זה לתוך ההסכמים הקואליציוניים, ומי משלם את המחיר?

וליד טאהא: כמו תמיד, התלמיד.

קטי קטרין שטרית: אבל אני מרכזת הקואליציה ואני רוצה להגיד לך שאני לא רואה לא ימין שמאל, לא קואליציה או אופוזיציה, אני רואה בעיני רק את התלמידים.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: גם אני.

קטי קטרין שטרית: בעיני התלמידים הם החשובים והם לא תלמידים שבחרנו בהם 'תהיו אתם פה, תהיו אתם שם' לחלוטין לא.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מחדדים זאת פה בוועדה.

קטי קטרין שטרית: הילדים יקבלו את כל מה שצריך.

קטי קטרין שטרית: אם אתה מדבר על פרויקטים או על דברים שהיו בעבר וכרגע לא, זה הזמן והמקום, בוועדה הזו אנחנו נעלה את הדברים.

קטי קטרין שטרית: יכול להיות שאולי נקיים דיון על זה, אפשר להציע לרם לקיים דיון רק על הנושא הזה אבל כרגע לצורך העניין הנושא הוא חינוך טכנולוגי מקצועי ואנחנו צריכים כרגע לסכם מספר דברים שמאוד מאוד חשובים, כי אני רואה בחינוך המקצועי והטכנולוגי כעל דבר לא פחות חשוב מהחינוך העיוני.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע, כולם רצים, בגרויות, חמש יחידות פה וחמש יחידות פה.

קטי קטרין שטרית: היו גם שרי חינוך לצערי הרב, שכל התקציב שעמד לרשותם היה ברפורמות של חמש יחידות, ושכחו שיש גם ילדים אחרים שזקוקים לחינוך מקצועי וטכנולוגי, ואתה יודע מה?

קטי קטרין שטרית: החברה הישראלית זקוקה לאותם מקצועות.

קטי קטרין שטרית: נעלמו.

קטי קטרין שטרית: אני מחכה חודש שיגיע מישהו לתקן לי.

קטי קטרין שטרית: למה?

קטי קטרין שטרית: כי אין בנמצא.

קטי קטרין שטרית: אין בשוק.

קטי קטרין שטרית: אתה לא מצליח למצוא בשוק את המקצועות שהיו מאוד רלבנטיים.

קטי קטרין שטרית: נכון שאנחנו אמורים לחנך שכל ילד יקבל השכלה אקדמאית וכולי, אבל יש גם ילדים שיכולים ומסוגלים להגיע למקצעות טכנולוגיים ואני חושבת שאנחנו צריכים לתת להם את העזרה, ולדעתי הבעיה נמצאת לא במשרד העבודה, הבעיה נמצאת במשרד החינוך.

קטי קטרין שטרית: שם התפיסה חייבת להיות שונה לחלוטין.

וליד טאהא: יכול להיות שאדוני המנכ"ל יענה, מי לא נותן לתלמידים האלה את הזכות להבחן על פי מודל 70-30?

גדי יעקב: משרד החינוך.

וליד טאהא: אז למה התנגדתם כשאמרתי?

גדי יעקב: דיברת על התכנים, בוא נשים רגע את התכנים בצד.

וליד טאהא: עזוב את התכנים, דיברתי על הנהלים האלה.

 << אורח >> אביגדור קפלן: מי שקבע שבתי הספר האלה הם בתי ספר אקסטרניים זה מנכ"ל משרד החינוך בחוזר מנכ"ל או בהוראות הפנימיות שלהם, הם אמנם הריבון אבל לא ריבונו של עולם.

 << אורח >> אביגדור קפלן: מי שקבע שזה אקסטרני יכול לקבוע באותה מידה שזה אינטרני.

וליד טאהא: בדיוק.

וליד טאהא: זה מה שאני אומר.

וליד טאהא: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: מי עוד נמצא בזום?

קטי קטרין שטרית: כדי שנוכל לסכם את הדיון.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שיש לנו מסקנות ברורות.

וליד טאהא: אולי שוש רוצה לענות?

קטי קטרין שטרית: האם יש מישהו שנמצא בזום שמעוניין לדבר, נוכל לשמוע אותו לפני שנסכם את הדיון.

קטי קטרין שטרית: טוב.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שכדאי שנסכם את הדיון.

קטי קטרין שטרית: המסקנה היא גם של חברי הכנסת שהיו כאן, זה קודם כל חשיבותו הרבה של המסלול הטכנולוגי בחברה הישראלית.

שוש נחום: אני רוצה רגע מילה כדי לחדד.

שוש נחום: עלתה הסוגיה לגבי מי הגדיר תלמידים אקסטרניים או אינטרניים, אנחנו נצטרך רגע לסוגיה, כי לפי חוק חינוך חובה תלמיד בבית ספר תיכון באחד מבתי הספר שפועלים ברישיון משרד החינוך לפי חוק הפיקוח על בתי ספר, ומדווח במצבת התלמידים של משרד החינוך הוא תלמיד אינטרני.

שוש נחום: תלמידים אקסטרניים הם תלמידים שקיבלו פטור מחוק חינוך חובה.

שוש נחום: הנושא הזה של גילאי 16, 17, 18 הוא נושא מורכב, שבהחלט אני מאוד בעד לעשות על זה דיון - - -

קטי קטרין שטרית: אני מצטערת שאני נכנסת לדברייך אבל יש החלטת ממשלה מ-2015 שלא מומשה, ואני מתכוונת לבדוק למה היא לא מומשה, למה אין שולחן עגול, למה לא יושבים נציגי משרד החינוך ונציגי משרד העבודה כדי לקבוע תכנית עבודה סדורה.

קטי קטרין שטרית: כדי שלא נגיע למעמד הזה.

קטי קטרין שטרית: המעמד הזה כבר נמשך מעל לחודש ימים בצורה מבישה ביותר שזה אומר א' וזה אומר ב'.

שוש נחום: לא, אני עושה הבחנה בין ההיבחנות לבין הנושא מקרו של התלמידאות וההגדרות, אני לוקחת את זה, לקחתי את זה, אמרתי לגבי השנה הקרובה עם דויד אנחנו נראה איך אנחנו נסדיר את ההיבחנות של תלמידי בתי הספר של משרד העבודה ולגבי המסגרת עצמה, הדיון יותר מקרו, היכן המקום של המקצועי – דרך אגב במשרד החינוך יש לנו הרבה מאוד תלמידים טכנולוגיים ומקצועיים, מה"טים וכולי.

שוש נחום: זאת אומרת שזה לא נמצא רק, בוודאי הרוב נמצא אצלנו.

שוש נחום: נעשה על זה דיון עומק ונגיע להבנות.

שוש נחום: אני חושת שכולנו מסכימים עם זה.

וליד טאהא: לגבי ה-70-30 שוש, מה יש לך לומר?

שוש נחום: ה-70-30 יושב על עצם היותך תלמיד נבחן אקסטרני או אינטרני.

שוש נחום: אני לא יכולה להוציא את זה מעצם חוקת הזכאות של איך נראית תעודת בגרות של תלמיד אינטרני שהיא שונה בהרבה מאוד פרמטרים.

שוש נחום: זה לא רק ה-30-70, זה לא רק הציון השנתי, זה מכלול שלם.

שוש נחום: זה עסקה שאו שאתה אינטרני או שאתה אקסטרני ועל זה אנחנו צריכים לדון, איפה יושבים בתי הספר האלה.

שוש נחום: אמרתם פיקוח הדדי אבל אני לא יודעת, אלה נושאים הרבה יותר לעומק, זה לא חצאי דברים שאני יכולה לנתק כרגע ולתת לזה מענה.

קטי קטרין שטרית: אז אני רוצה לסכם.

קטי קטרין שטרית: יש לנו דברים לטווח ארוך ודברים לטווח קצר.

שוש נחום: בדיוק.

שוש נחום: כן.

שוש נחום: אני בעד.

קטי קטרין שטרית: בטווח הקצר, הגענו לאיזו שהיא - - -

 << אורח >> אביגדור קפלן: אנחנו מבקשים שהתהליך של בחינה אם אנחנו אינטרניים או אקסטרניים שיימשך ברצף ושיגיעו למסקנות ותציבי להם לוח זמנים.

קטי קטרין שטרית: בוודאי.

קטי קטרין שטרית: אביגדור, גם אנשי משרד החינוך מכירים אותי לצערי לא תמיד בצורה הכי טובה כי אני אדם מאוד עקבי וכשאני מחליטה שאני הולכת בכיוון מסוים אני לא מרפה עד שאני רואה את פתרונו.

קטי קטרין שטרית: הייתי שם, הייתי במשרד החינוך בכל התפקידים האפשריים, גם בתפקיד של ראש מטה שר החינוך, אני מכירה את הכל.

קטי קטרין שטרית: יש שם פוטנציאל אדיר להידברות, רק לפעמים צריך לשבת.

קטי קטרין שטרית: זה פרט מאוד טכני, לשבת.

קטי קטרין שטרית: לצורך העניין אנחנו חברי הכנסת נארגן את זה שזה יקרה וזה יקרה מהר ואני מתכוונת להיות כאן.

קטי קטרין שטרית: אני לא הולכת לשום מקום.

קטי קטרין שטרית: אני מתכוונת היות כאן, בעיקר להיות בוועדת חינוך ולהקפיד שבאמת, ויש פה יו"ר ועדה שהוא מאוד קשוב וצעיר ונמרץ ואני חושבת שהדיונים יהיו מאוד יעילים ואנחנו נמצא את הדרך לעבוד ביחד.

קטי קטרין שטרית: השר גם יודע שאני לא עוצרת, גם אם צריך להמשיך הלאה, אז ממשיכים הלאה.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שנגיע למצב שבו תלמידי משרד החינוך ותלמידי משרד העבודה יהיו שווים בין שווים לא תהיה עדיפות כזו לאלה או לאלה וכולם יקבלו, כי כולם בניי.

קטי קטרין שטרית: כולם הם ילדים שלנו ולכולם צריך לתת את אותו היחס.

יהודית גידלי: דויד גל מבקש לומר עוד מילה.

קטי קטרין שטרית: בבקשה דויד.

דויד גל: אני רק רוצה לומר, ח"כ קטי, שאנחנו למעשה הצלחנו להגיע להסדר, זאת אומרת אנחנו יודעים לדבר עם משרד העבודה וכשאנחנו יושבים אנחנו מדברים, גדי ישב אצלי בסך הכל 45 דקות בפגישה וסגרנו מתווה של חודש וחצי.

קטי קטרין שטרית: מצוין.

דויד גל: אני חושב שצריך לעשות הפרדה בדיוק כמו שאמרת, בין דברים שהם בטווח הקצר, ואני חושב שכרגע על ליין טוב ובהידברות טובה, וכמו שכולם ציינו פה, מדובר בילדים של כולנו, לא ילדים של משרד העבודה וילדים במדינת ישראל, ויש את רמת המקרו כמו ששוש ציינה, שאלה דברים קצת יותר גדולים שאני חושב שאם נשב, נוכל להגיע לסיכומים.

דויד גל: אנחנו לא רואים בהם - - -

קטי קטרין שטרית: ודאי.

קטי קטרין שטרית: זה הסיכום דויד.

קטי קטרין שטרית: זה הסיכום, ואנחנו אכן נקיים דיון שכל כולו, אתה יודע, לפעמים אנחנו מקיימים דיונים רק בגלל שהדברים דחופים ונורא בוערים, אבל אני בעד ליזום כדי שאחר כך אנחנו לא נקבל אותם בצורה הרבה יותר חזקה והרבה יותר משברית.

קטי קטרין שטרית: לכן אני חושבת שדלתו של יו"ר הוועדה פתוחה, אנחנו מאוד קשובים ואנחנו נרצה לקיים דיון מקצועי בנושא של החינוך הטכנולוגי, עם חלוקת עבודה ברורה מי אחראי על מה, וכמובן שנאגד את זה גם בתקנות, ואם זה חוקים אז גם בחוקים.

קטי קטרין שטרית: הכל טוב.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שאנחנו מתפרצים לדלת פתוחה ולדרך חדשה שנוכל לבוא ולהגיד שהחינוך הטכנולוגי במדינת ישראל יקבל מעמד הרבה יותר מכובד ממה שעד עכשיו היה.

קטי קטרין שטרית: אנחנו נועלים את הישיבה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.