הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 23, פרוטוקול מספר 11, 2020-07-15 09:30

עודד פורר: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי.

עודד פורר: היום 15 ביולי, כ"ג בתמוז, תש"ף.

עודד פורר: אני אומר כבר לכולם – אנחנו מוגבלים בזמן הדיון עד השעה 11:00, בשעה 11:00 מתחילה המליאה.

עודד פורר: בכל מקרה נהיה חייבים לסיים את הדיון ב-11:00.

עודד פורר: אז קודם כל הדיון הזה צריך להיות ממצה ויעיל.

עודד פורר: אני מקווה שכולם יספיקו לדבר, אבל לפחות שנהיה מאוד מאוד ממוקדים.

עודד פורר: אני ביקשתי לקבוע את הדיון הזה לאור שביתת העובדות הסוציאליות – ואני אומר "עובדות" ולא "עובדים" כי מה לעשות?

עודד פורר: 86% מהעובדים הן עובדות, וזה בהחלט נתון שאותו חייבים לשים על סדר היום.

עודד פורר: נסתכל גם על נתונים שקיבלתי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

עודד פורר: יש כמה בעיות סביב הנושא הזה.

עודד פורר: אחת הבעיות הן שאנחנו רואים שהממוצע החציוני שבו עובדות סוציאליות נשארות בענף לעומת מקצועות אחרים – אנחנו מדברים על שמונה שנים.

עודד פורר: שמונה שנים זה מעט.

עודד פורר: אם אני מסתכל בשירות ומשווה את זה למקצועות אחרים שהוותק החציוני שם – אצל הנדסאים, עובדי הוראה, מהנדסים, משפטנים – כל זה מעל 20 שנה.

עודד פורר: זה אוטומטית משפיע על דירוג השכר, מה שגם מלמד על השחיקה שבמקצוע הזה.

עודד פורר: מדובר על מקצוע מאוד מאוד מאוד שוחק, בעומס מאוד מאוד גדול של טיפול בתיקים, ברמות שבאמת לא מקובלות גם בעולם.

עודד פורר: אם אנחנו מדברים על לפחות הנתונים שהוצגו בפני, אז מצד אחד אנחנו מגלים שיש אלף תקנים לא מאוישים, ומצד שני – כל תקן, כל עובדת סוציאלית צריכה לטפל בבין 400 ל-600 מקרים.

עודד פורר: זה משהו שפשוט בלתי נתפס מבחינת העומס, בוודאי אם גם עושים את זה בהשוואה בין לאומית.

עודד פורר: אנחנו גם לומדים איזה מקרים נדחים עכשיו בגלל האירועים האלה ובגלל השביתה הזאת שלא מגיעה לידי הסכמות – אני לא יודע אם יש משא ומתן, ותכף נשמע, כי לפחות אחת הטענות היא שהאוצר לא יושב אתם.

עודד פורר: אני ביקשתי מאגף התקציבים לבוא לפה היום.

עודד פורר: דיברתי עם הממונה על התקציבים שהבטיח לי שיהיה פה נציג מאגף התקציבים – אני מקווה שהוא באמת יגיע בסוף.

עודד פורר: זה שאתם החלטתם באוצר שהממונה על השכר ייצג את אגף התקציבים – זה לא מקובל.

עודד פורר: זה לא מקובל.

עודד פורר: אני ביקשתי את הממונה על השכר פה, וביקשתי את אגף התקציבים פה, כי אתם לא פועלים הרי בחלל ריק.

עודד פורר: בכל מה שתגידי פה – את לא באמת יודעת לייצג את אגף התקציבים.

 << קריאה >> נוי סופר: אנחנו עובדים יחד.

עודד פורר: במשאים ומתנים יושב רק נציג אגף תקציבים והוא מייצג את הממונה על השכר?

 << קריאה >> נוי סופר: לא.

עודד פורר: אז זה בדיוק המקום.

עודד פורר: ואם ביקשנו בוועדה ספציפית מראש שיגיע גם נציג כזה וגם נציג כזה – אני מצפה את המינימום, שיגיע לפה נציג.

עודד פורר: זה שאם קיבלתם את ההחלטה לעצמכם זה בסדר, אבל אגב, זה מראה חלק מההתייחסות לעניין.

עודד פורר: הנושאים שהם דחופים ונפלו גם בוועדת חריגים זה עדכון רשימת נשים מאוימות, זה טיפול בילדה שנפלה מהקומה השישית במהלך סכסוך עם הוריה, טיפול בתינוק שאמו לא יכולה לטפל בו, טיפול בגבר בן 14 הסובל מפיגור ומאיים על אביו – אלה דברים שפורסמו אתמול בכאן 11 רק כדוגמה לנושאים שנופלים בין הכיסאות.

עודד פורר: את הזעקה הזו של העובדות והעובדים הסוציאליים אנחנו שומעים מכלל הציבור ומנקודות הקצה שבסוף נוגעות באירועים.

עודד פורר: הכי קל לבוא לעובדות הסוציאליות ולומר להן – איך אתן מעיזות דווקא בתקופה הזו של הקורונה לעורר את העניין.

עודד פורר: אבל אולי המשבר שבו נמצאת העבודה הסוציאלית מואצת דווקא בתקופה של הקורונה?

עודד פורר: אולי בתקופה של הקורונה אנחנו רואים עלייה של מאות אחוזים בפניות למוקדי הסיוע, כי כל מדינת ישראל הפכה להיות סיר לחץ אחד גדול?

עודד פורר: אז אי אפשר לבוא לעובדות הסוציאליות שעובדות בחלקיות משרה בשכר נמוך, בשחיקה עצומה, שטיפלו עוד לפני משבר הקורונה במאות מקרים לעומת עשרות בודדות בכל המקומות האחרים בעולם, שעליהם היתה אחראית עובדת סוציאלית, ולהגיד להם – איך אתם דווקא עכשיו?

עודד פורר: כי דווקא עכשיו הן נמצאות בעומס עוד יותר גדול.

עודד פורר: גם הסוס הזה שנותנים לו פחות ופחות קש לאכול – בסוף מת מרעב, אין מה לעשות.

עודד פורר: לכן ביקשתי לקיים את הדיון הזה.

עודד פורר: אחד הטריגרים המשמעותיים לדיון היה לפחות מה שאני שמעתי מהתקשורת – העובדה ששר האוצר לא נפגש עם העובדות הסוציאליות, לא מוכן לשים את הדבר הזה כחלק מסדר היום.

עודד פורר: אני נלחמתי ונאבקתי בוועדת הכספים על סכומי כסף מאוד מאוד גדולים שצריכים להיות מוזרמים למשק לטובת סיוע.

עודד פורר: בתוכם, בתוך יסוד: משק המדינה, שהעברנו באפריל האחרון, שהוספנו לתקציב ונתנו למשרד האוצר עוד 80 מיליארד שקל, מתוכם עשרות מיליארדים היו אמורים ללכת למשרדי הממשלה.

עודד פורר: מתוך המיליארדים האלה שהלכו למשרדי הממשלה –כמה כסף הלך לטובת נושאי רווחה?

עודד פורר: אגב, זה הדבר היחיד שהמדינה ביצעה.

עודד פורר: מהביצוע, כל הסיוע שהיה אמור להגיע לעסקים, בנתונים שאנחנו קיבלנו – רוב הביצוע הוא רק העברה למשרדי הממשלה.

עודד פורר: זה כן קרה.

עודד פורר: כמה כסף הוזרם לטובת העובדות והעובדים הסוציאליים?

עודד פורר: לצערי לא הרבה, כמו שלא הועבר לתחומים אחרים.

קריאה: אפס.

עודד פורר: כן.

עודד פורר: אפס זה לא הרבה.

עודד פורר: אני אגיד יותר מזה – כשאנחנו דרשנו בסיוע אפרופו הקורונה, סיוע למגזר השלישי, 200 מיליון שקל – גברתי מהממונה על השכר, את יודעת להגיד כמה מה-200 מיליון שקל בוצע?

 << קריאה >> נוי סופר: לא.

עודד פורר: לא סתם רציתי שיהיה כאן נציג של אגף התקציבים, בכל הכבוד.

עודד פורר: כמה בוצע מתוך ה-200 מיליון שקל, אתה יודע, חבר הכנסת יוראי הרצנו?

עודד פורר: אפס.

עודד פורר: כי מה שנוגע למגזר השלישי, אותם 200 מיליון שקל שהיו צריכים להגיע לעמותות – ועכשיו אנחנו מדברים על עובדות סוציאליות, הרבה מהן גם מועסקות בתוך העמותות האלה.

עודד פורר: העמותות האלה המשיכו לתת את השירותים שהן נותנות, נותנים עוד יותר מהשירותים כי מי שעובד במגזר השלישי מחויב לנושא הזה, כי הוא רואה את הטיפול הזה הרבה מעבר לשכר – אבל חבר'ה, אני באתי לסופר בלי סופר בארנק, ואמרו לי: אתה צריך לשלם.

עודד פורר: אמרתי: אבל יש לי עקרונות.

עודד פורר: אמרו לי – בסדר, אנחנו לא מכבדים עקרונות בסופר.

עודד פורר: אז עובדות סוציאליות עובדות עם עקרונות ועם אידיאלים ועם שליחות, אבל חבר'ה, אני לא מכיר אף רשת סופרים שאמרה – תשלמו לי באידיאלים.

עודד פורר: אז אי אפשר להפיל את כל התחלואים של החברה הישראלית על קבוצה של עובדות סוציאליות ולהגיד – המצב ייפתר מעצמו.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, תודה לך על הדיון הזה.

יוראי להב-הרצנו: אני יכול רק להתנצל בפני כל מי שנמצא אתנו בזום ובפני הנציגות המכובדות שיש פה שרק שני חברי כנסת מהאופוזיציה נמצאים בדיון הזה, מאחר ואני מוצא שאין חשוב, אין מאבק צודק וחשוב כמו המאבק של העובדות והעובדים הסוציאליים.

יוראי להב-הרצנו: זה לא מאבק על היכולת שלכם לקיים את העבודה שלכם כמו שזה מאבק על היכולת שלנו לקיים איזושהי תשתית רווחה בסיסית במדינת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: יושבת פה ענבל חרמוני שהיא יושבת-ראש הארגון של העובדים הסוציאליים ואני רוצה לחזק את ידייך, ענבל, ולומר לך – יישר כוח על המאבק הצודק ועל העובדה שאתן מבקשות ומבקשים לא רק לבצע את העבודה שלכם אלא אתם מבקשים שהתיקים והאנשים שלהם אתם עוזרים יקבלו סיוע נאות והולם, ולכן גם הכי קל לנצל אתכם.

יוראי להב-הרצנו: אתם האוכלוסייה שהכי קל לנצל אותה כי אתם לא פועלים מתוך בצע כסף אלא מתוך שליחות אדירה, מותך רצון לבצע עבודת קודש אמיתית.

יוראי להב-הרצנו: לצערי יודעים באוצר ובמשרדי הממשלה שאין מצב שאתם לא תענו לשיחת טלפון שתמנע את הרצח הבא, שאין מצב שאתם לא תקיימו את הסיוע הזה במידה והוא עוזר להציל חיים, ולכן אפשר לא לשלם לכם הרבה, אפשר להתעלם משיחות הטלפון שלכם, אפשר פשוט להתעלם מזה.

יוראי להב-הרצנו: יש בפנינו פה דוח של "עו"סים שינוי" שזה העתיד של העובדים והעובדות הסוציאליים, והנתונים מטרידים מאוד.

יוראי להב-הרצנו: 40% מהסטודנטיות והסטודנטים הצהירו שלא יעבדו במקצוע אחרי התואר.

יוראי להב-הרצנו: 40%.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לראות שסטודנטים למשפטים, אם 40% לא יעבדו בתואר, אם 40% מהסטודנטים להנדסה לא יעבדו בתואר – אנחנו למדים על קריסה עתידית של הדבר שמהווה את אדני מערכת הרווחה הישראלית.

יוראי להב-הרצנו: 91 מהסטודנטיות דיווחו כי לא יעבדו בשירותים הסוציאליים תחת המדינה.

יוראי להב-הרצנו: 91%.

יוראי להב-הרצנו: לכן, גברתי מהאוצר – אני חייב לומר לכם, כי אנחנו בקשר ישיר עם ענבל חרמוני ועם יתר הגורמים שעוסקים בזה: ההתנהלות שלכם לא מקובלת.

יוראי להב-הרצנו: לא מקובלת, והיא מתחת לכל ביקורת בעיניי ובעיניי חברי הכנסת.

יוראי להב-הרצנו: לא ייתכן שאתם גם לא שולחים את הנציגים הרלבנטיים לדיון, זה כפי שיושב-ראש הוועדה אמר.

יוראי להב-הרצנו: לא ייתכן שאתם תתעלמו מהמאבק הזה, שתסרבו לשבת למשא ומתן עם הנציגות המאורגנת של העובדות הסוציאליות.

יוראי להב-הרצנו: זה פשוט מתחת לכל ביקורת.

יוראי להב-הרצנו: אתם, נציגי האוצר, לא פוגעים בהן.

יוראי להב-הרצנו: אתם פוגעים בחלקים הכי מוחלשים של החברה הישראלית.

יוראי להב-הרצנו: לפיכך, אני מקווה שמהוועדה הזו תצא דרישה ממשרד האוצר שתשבו למשא ומתן אמיתי, כי אני שמעתי את ההצעות שהעברתם לנציגות של העובדים הסוציאליים, שהן פשוט עם כל הכבוד לא שהן לא עונות על הדרישות, הן פשוט מהוות התעלמות מופגנת ומבישה מהדרישות האלה.

יוראי להב-הרצנו: לפיכך אני מבקש שההתייחסות תהיה יותר רצינית, ואני מקווה שמהוועדה הזו תצא הקריאה הזו.

ענבל חרמוני: קודם כל אני רוצה לפתוח בתודה ליושב-ראש הוועדה.

ענבל חרמוני: אני חושבת שהצגת את הדברים מצוין, ולא הייתי יכולה להציג את זה טוב יותר.

ענבל חרמוני: אז הרבה תודה, ותודה לחבר הכנסת שנמצא פה.

ענבל חרמוני: אני אתחיל ואומר שהיתה פגישה עם שר האוצר אתמול.

ענבל חרמוני: זה חשוב לומר.

ענבל חרמוני: ייתכן ותתקיים גם היום עוד פגישה אתו.

עודד פורר: בדרך כלל כשקובעים דיון בוועדה פתאום המשרדים - - -

ענבל חרמוני: לא, לא.

ענבל חרמוני: חד משמעית זה לא מייתר שום דבר.

ענבל חרמוני: אני אומרת את הדברים לצורך שנשים את הדברים כפי שהם, זה לא הופך אותם לפחות חמורים, פשוט זו המציאות.

ענבל חרמוני: ישבנו אתמול עם נציגי האוצר, גם עם נוי סופר, ואנחנו ממשיכים גם היום.

ענבל חרמוני: זה לא הופך את המצב ליותר טוב.

ענבל חרמוני: כרגע ההצעות שמתה

ענבל חרמוני: פכות על השולחן עדיין מתנות את התוספת והתגמול לעובדות סביב עבודה נוספת שכבר היום היא מסביב לשעון.

ענבל חרמוני: עדיין יש התניה של משרד האוצר כאילו העובדות צריכות איזשהו תימרוץ לעבוד יותר.

ענבל חרמוני: זאת אומרת, יש הצעה שמונחת על השולחן על סכום מאוד מאוד נמוך שהוא בתמורה לזה שהעובדות יגדילו את אחוזי המשרה שלהן, כאשר אנחנו מדברים על כך שזה לא פותר את הבעיה, שזה לא נותן מענה.

ענבל חרמוני: אנחנו דורשים עבודה על עבודה שהן כבר היום עושות הרבה מעבר למה שמשלמים להן.

ענבל חרמוני: אתה אמרת אוד מאוד נכון – העומסים תמיד היו גדולים.

ענבל חרמוני: אנחנו מתריעים כבר שני עשורים, למעשה, על עומסים בלתי אפשריים, על שכר מאוד מאוד נמוך.

ענבל חרמוני: מה שקורה זה שבארבע השנים האחרונות יש נטישה של הפרופסיה שהולכת ומתגברת, בגלל השכר הנמוך, בגלל אלימות שמופנית כלפי העובדות, בגלל עומס חריף מאוד.

ענבל חרמוני: העומס בתורו – בואו נבין, וזה קשור גם לדוח שיצא מהמ.מ.מ לבקשתנו – שבאמת העומס שהיה ממילא מחריף, כתוצאה משתי סיבות: אחת, בלי קשר לקורונה, במשך 4-3 שנים עובדים נוטשים את המקצוע.

ענבל חרמוני: שתיים, עכשיו הגיעה הקורונה וטרפה את הקלפים בצורה כזו שיש 70% עלייה בפניות למעשה לשירותי הרווחה ולשירותים החברתיים.

ענבל חרמוני: המשמעות היא פער מאוד מאוד גדול בין הצרכים לבין היכולת לתת מנעים, כי שוב- העובדים הולכים ומתמעטים, בגלל שכר, בגלל אלימות שלא מטופלת, והצרכים עלו ב-70% מאז הקורונה.

ענבל חרמוני: עכשיו אני אתייחס לטענה שעולה הרבה פעמים – למה דווקא עכשיו.

ענבל חרמוני: לא, לא דווקא עכשיו.

ענבל חרמוני: אני באופן אישי כבר שנתיים וחצי מתריעה על קריסת השירותים.

ענבל חרמוני: לא ידעתי שתהיה קורונה, לא היה לאף אחד מושג, והנה – ידעתי כבר שאין ידיים עובדות, שיש מאות מטופלים לכל עובדת וזה לא ריאלי, זה אומר שאנשים לא באמת מטופלים.

ענבל חרמוני: אזרחי ישראל ישנים פחות או יותר בסדר כי הם יודעים שיש להם רשת ביטחון סוציאלי לשעת חירום – זה לא קיים.

ענבל חרמוני: המערכת לא מתפקדת גם כשאנחנו לא בשביתה, לא כי העובדים ומי שעובד בתוכה הוא לא נהדר, כשרוני ומקצועי, אלא כי אי אפשר, באמת, שעו"ס קשישים תטפל ב-500 קשישים.

ענבל חרמוני: בוא נגיד שאחרי הקשיש ה-60 היא לא באמת יכולה לטפל.

ענבל חרמוני: אז יש עוד 440 קשישים אצלה ובכל הארץ שכנראה לא מטופלים.

ענבל חרמוני: כנ"ל לגבי ילדים בסיכון וכנ"ל הלאה.

ענבל חרמוני: אני חוזרת: הגיעה הקורונה, אחרי שאני והצוות מתריעים שנתיים וחצי במחאות, בהפגנות, בדיבורים, במכתבים – עשרות מכתבים, שיחות ופגישות, עם האוצר ועם נציגי משרדים, ישיבות פה, בוועדות.

ענבל חרמוני: מדברים אתנו ולא מגיעים – תוצר כמו קודם, אפס.

ענבל חרמוני: והנה, הגיע דבר לא צפוי, אבל אנחנו צריכים לקחת בחשבון בכלל באופן כללי שהלא צפוי הוא הצפוי.

ענבל חרמוני: ומה שקרה – שהמערכת לגמרי קרסה.

ענבל חרמוני: לא הקשיבו כשלא היינו בקורונה.

ענבל חרמוני: הבעיה היא שגם כשאנחנו כן בקורונה אין הקשבה.

ענבל חרמוני: ומה מציעים לי, כשאנחנו מדברים על החורבן הגדול הזה של המערכת ועל העלייה ב-70% בפניות וחוסר יכולת לתת מענה כי העובדים נוטשים, עם שכר של 7,000-5,000 שקל, ואחרי 25 שנה?

ענבל חרמוני: ישב פה חבר כנסת בוועדת הכספים שאשתו עובדת סוציאלית 25 שנה, עם תואר שני בדרג ביניים, עם 9,000 שקל.

ענבל חרמוני: אדוני, אחרי 25 שנה.

ענבל חרמוני: עם זה היא גם תצא לפנסיה ויישארו לה 4,000 שקל.

ענבל חרמוני: מזל שבן הזוג שלה חבר כנסת, לא לכולם זה יתאפשר, וכמובן שאנחנו גם לא צריכים לתלות את יהבנו על המשכורת הנוספת בבית, שגם לא תמיד נמצאת.

ענבל חרמוני: אבל מה שמעבר לזה – זה לא הולם את הצרכים, זה לא הולם את הנדרש – את העבודה מסביב לשעון.

ענבל חרמוני: צריך להבין שעכשיו מדובר בזה שעובדות לא נרדמות בלילה כי ברור להן שהן פספסו היום לא מקרים קטנים שאפשר למנוע.

ענבל חרמוני: אנחנו היום במצב שאנחנו מפספסות את מקרי החירום.

ענבל חרמוני: אין דרך שלא.

ענבל חרמוני: כשבאה אלי עובדת סוציאלית ואומרת לי – אני, כעו"ס לחוק הנוער, והקטינים שנמצאים הכי בסיכון – עובדת ב ¾ משרה כי זה התקן שנתנו לי, עם 300 קטינים בסיכון – אני אומרת לה: חביבתי, הם רשומים על שמך רק כדי שיהיה את מי להאשים כשתפשלי.

ענבל חרמוני: אין סיכוי שאת לא תפשלי, ולא בגללך.

ענבל חרמוני: אין סיכוי שלא ייפול לך מישהו בין הידיים.

ענבל חרמוני: וכמו שאמרת בצורה מאוד מדויקת: אי אפשר להשאיר את העובדות הסוציאליות שנשלחות מטעם המדינה , ולא משנה אם זה בעמותות שהמדינה מתקצבת או לא, זאת עדיין האחריות של המדינה – וברשויות, במשרד הבריאות, אי אפשר להשאיר אותן – לכו, תתמודדו עם הכל, תספגו גם את כלה זעם של האזרחים, ושימשכו אתכן בשערות על הרצפה, ישלפו עליכן סכינים, יאיימו על הילדים שלכן, יגידו לכן שיודעים איפה אתן גרות וגם יבואו אליכן הביתה, ואתן תישארו בלי גנה.

ענבל חרמוני: שנה וחצי מונחת התוכנית על שולחן האוצר, אגף התקציבים – תוכנית מוגנות שהמדינה היתה צריכה לייצר.

ענבל חרמוני: אני, כהסתדרות וכאיגוד, השקענו בזה המון כסף כדי לייצר תוכנית מקצועית בתחום ההדרכה.

ענבל חרמוני: הובטח, לא לי אפילו, ליושב-ראש ההסתדרות – שהתוכנית הזו תתוקצב.

ענבל חרמוני: למה מחכים, שראש אגף התקציבים ושר האוצר כולם יצטרכו לעמוד אתי שכם אל שכם בהלוויה של עובדת סוציאלית?

ענבל חרמוני: למה תוכנית המוגנות הזו לא מתוקצבת עד היום?

ענבל חרמוני: למה עובדת סוציאלית צריכה להרוויח 7,000 שקל ולעבוד מסביב לשעון?

ענבל חרמוני: ועכשיו, כשאנחנו באים לדבר על פתרון אומרים לי: טוב, אז שיוסיפו עוד עבודה מעבר לעבודה עכשיו ויקבלו 400 שקל.

ענבל חרמוני: העובדות לא יחזרו לעבודה גם אם אני ארצה להחזיר אותן, ואני לא.

ענבל חרמוני: אבל בצדק הן לא יחזרו לעבודה.

ענבל חרמוני: והשביתה הזו, לצערי, תימשך עוד שבועות ארוכים בקצב הזה, בגלל שגם עכשיו כשמתקיימים דיונים אני אחר כך מגלה שבערב הוצג מתווה למעסיקים שכולל נסיגה, בין היתר, מדברים שהגיענו אליהם אתמול.

ענבל חרמוני: ולכן אני אומרת פה בצורה מאוד מאוד ברורה: קודם כל אנחנו צריכים פתרון שהוא לא זמני.

ענבל חרמוני: אי אפשר להגיד לי שהפתרון שנותנים עכשיו הוא רק עד יוני ואחר כך נראה.

ענבל חרמוני: הקורונה לא הולכת לשום מקום, אם לא שמנו לב, וגם כשהיא תלך זה לא שביום אחד המובטל או המובטלת שאיבדו את כל הכנסתם והכניסו מלא לחץ לתוך המשפחה, יצרו אובדנות, הגביר מחלות נפש, יצר אלימות – כל זה ביום אחד, כשהנגיף ייעלם יעלם ונסגור את כל התיקים הנוספים?

ענבל חרמוני: לא, חברים.

ענבל חרמוני: זה לא להבין שום דבר באיך שהעולם הזה עובד.

ענבל חרמוני: להגיד לי – כן, העובדות עכשיו במחאה ובשביתה מוצדקת מדם ליבן – אין להן כסף עכשיו לשלם על השביתה הזו כי הן מפסידות כסף, והן אומרות לי: ענבל, אנחנו מתחננות.

ענבל חרמוני: חודשים, אנחנו מוכנות להיות חודשים בשביתה, אנחנו לא יכולות לחזור לעבוד בתנאים האלה.

ענבל חרמוני: אני מבקשת, כבוד היושב-ראש, באמת – שביתה היא לא מטרה.

ענבל חרמוני: אני בעצמי לא ישנה בלילה.

ענבל חרמוני: יש עוד המון מקרים, לא קראת את כולם, מן הסתם.

ענבל חרמוני: לא ישנות בלילה, אני והעובדות והעובדים – אבל אני לא ישנה בלילה גם כשאני לא בשביתה, כי המון מקרים לא מטופלים, גם כשאנחנו לא בשביתה.

ענבל חרמוני: אז עכשיו אולי קול הזעקה שלנו יישמע.

ענבל חרמוני: הדבר הנוסף שאני אגיד לסיום – 89% מהעובדות הן עובדות, וגם רוב מקבלות השירותים בשירותי הרווחה, לא כולן אבל הרוב – הן נשים.

ענבל חרמוני: לכן יש בהחלט מקום לדון בזה גם מנקודת מבט מגדרית, זאת שאלה אם זה היה מגזר שהוא מגזר גברי האם היתה את אותה התייחסות, שאנחנו ביום העשירי לשביתה, ופתרון לא נראה באופק.

ענבל חרמוני: אני כן אגיד: הדיונים ממשיכים, ומפה גם נוי סופר וגם אני הולכות למשרד האוצר, אבל אני כרגע לא רואה אופק של סיום, כי זו טחינת מים.

 << קריאה >> נוי סופר: קודם כל מצטרף אלינו גם עלי בינג מאגף התקציבים לבקשתך, הוא נמצא פה בזום ואם יהיו שאלות שרלבנטיות אליו הוא כמובן יוכל להתייחס.

 << קריאה >> נוי סופר: אני אומר שהתקיימה אתמול פגישה עם שר האוצר.

 << קריאה >> נוי סופר: גם לפני כן.

 << קריאה >> נוי סופר: האמירה שהיתה התעלמות מצדנו היא לא מדויקת, אבל אני לא אתווכח עליה.

 << קריאה >> נוי סופר: אנחנו נפגשנו בשבוע שעבר בימים ראשון, רביעי וחמישי - - -

ענבל חרמוני: בזמן שביתה לא מדלגים על ימים ופגישות.

 << קריאה >> נוי סופר: - - - ואנחנו נפגשנו אתמול בנוכחות שר האוצר, היתה פגישה טובה, לתחושתנו.

 << קריאה >> נוי סופר: מיד אחריה המשכנו את המשא ומתן בצוותים המצומצמים – צוות המשא ומתן של האיגוד ואנחנו, וכמו שענבל חרמוני אמרה – מכאן אנחנו הולכות כדי להמשיך את הדיונים האלה ביחד במטרה לנסות ולמצוא פתרון.

 << קריאה >> נוי סופר: אם יהיה צורך – ואנחנו מקווים שלא יהיה, כי אנחנו דווקא כן מרגישים שהיתה התקדמות ושאנחנו מתקדמים לתוצאות - - -

ענבל חרמוני: יש פה פער מאוד גדול.

 << קריאה >> נוי סופר: אני אומרת – אם יש פערים, בדיוק בגלל זה אנחנו הולכים עכשיו לחדר המשא ומתן כדי לנסות ולגשר עליהם במטרה, באמת, לנסות ולסיים את השביתה ואת המאבק, ולתת איזשהו פתרון כמה שיותר מהר.

 << קריאה >> נוי סופר: אם יהיה צורך אנחנו נשב גם מחר.

עודד פורר: מה הפתרון שאתם מציעים?

 << קריאה >> נוי סופר: כרגע אני מעדיפה שלא להיכנס לפתרונות.

עודד פורר: אבל על זה הדיון.

ענבל חרמוני: מבחינתי זה בסדר שתיכנסי.

 << קריאה >> נוי סופר: אנחנו כרגע במשא ומתן, המשא ומתן אתמול – למרות שענבל חרמוני אומרת שהיו פערים, אני לא יודעת איזו אינפורמציה קיבלת, ונוכל לדבר על זה אחר כך אם תרצי - -

ענבל חרמוני: אני יכולה לדבר על זה עכשיו.

 << קריאה >> נוי סופר: - - אני לא יודעת איזו אינפורמציה התקבלה אחרי הדיונים, במהלך הדיונים הם התקיימו ברוח טובה, ולתחושתנו אנחנו מתקדמים לפתרון, לכן חבל כרגע לומר דברים שאולי - - -

קריאה: אשמח אם תעדכני את הכנסת - - -

עודד פורר: אנחנו מבקשים לדעת מה היא הצעת האוצר בנושא.

 << קריאה >> נוי סופר: קודם כל האוצר מציע – ועל זה עלי בינג יוכל לפרט – מענה מידי לנושא המוגנות - -

ענבל חרמוני: מוגבל עד יוני.

ענבל חרמוני: כאילו שאז ייגמרו ה - - -

 << קריאה >> נוי סופר: מתקציב ייעודי לנושא הקורונה שעלי בינג יודע לפרט עליו, ולכן הוא הצטרף, ובנוסף אנחנו מנסים למצוא פתרון מידי לנושא העומסים.

 << קריאה >> נוי סופר: האיגוד העלה את אותן הסתייגויות, כמו שענבל חרמוני מעלה – לנושא הגדלת שיעורי המשרה, ואנחנו הבטחנו לבדוק מה שניתן לעשות, והיום אנחנו - - -

עודד פורר: כמה כסף בסך הכל אתם מתכוננים לשים בפתרון הזה?

 << קריאה >> נוי סופר: זה יהיה כמה אלפי - - -

עודד פורר: בואי נלך בגדול, בואי תגידי לי מה התקציב שאתם שמתם לטובת פתרון שביתת העובדות הסוציאליות.

 << קריאה >> נוי סופר: אני אומרת:

 << קריאה >> נוי סופר: אנחנו מסתכלים כרגע ברמה של מה העובדת תראה, אנחנו מקווים שזה יהיה פתרון מכובד שיכלול - - -

עודד פורר: כמה כסף מדינת ישראל הולכת להשקיע לטובת הנושא הזה?

 << קריאה >> נוי סופר: אני לא יודעת כרגע לומר.

 << קריאה >> נוי סופר: כרגע יש לנו גם פערים במשא ומתן, אז אני לא יודעת.

דורון מילברג: תודה, יושב-ראש הוועדה על זה שזימנת אותנו.

דורון מילברג: אנחנו, הרשויות, הוצאנו מכתב תמיכה מובהק כמעסיק גדול מאוד של העובדים הסוציאליים.

דורון מילברג: אני רוצה להגיד לך בכנות שהשכר שלהם הוא שכר עלוב, הוא לעול ומעמסה והתקנון החסר שיש בשלטון המקומי.

דורון מילברג: לדוגמה – בעיר כמו רחובות יש לי 67 תקנים שחלקם הם תקנים מכוח חוק, תקנים שלא מטפלים בבעיות פרטניות שיש בעיר, למרות שאנחנו במצב סוציואקונומי מכובד-7, כל עובדת סוציאלית מטפלת במאות פניות.

דורון מילברג: זה בלתי נסבל.

דורון מילברג: בתקופת הקורונה, הגוף היחיד שנתן פתרון לאוכלוסיות החלשות זה העובדות הסוציאליות.

דורון מילברג: לא רק פתרון ארגוני.

דורון מילברג: הם פיזית באו אתנו, עם מתנדבים, וחילקו מנות לנזקקים.

דורון מילברג: אני רוצה לראות עוד סקטור שהיה עושה את הדבר הזה ללא בקשת תמורה.

דורון מילברג: פשוט הם גילו אצילות נפש.

דורון מילברג: הם עבדו סביב השעון.

דורון מילברג: התקבלו כל מיני הנחיות מהמדינה, עם רשימות שלא היו אצלנו, שהיה צריך להצליב אותם.

דורון מילברג: התקשרו לאנשים.

דורון מילברג: מעבר לעידוד הנפשי והחיזוק לאותן אוכלוסיות, שזכו למישהו לדבר אתו – הן פשוט עשו עבודת קודש, ולצערי הם יצטרכו להמשיך לעשות את זה כשהשביתה תסתיים כי הקורונה כנראה תישאר אתנו עוד זמן מה.

דורון מילברג: לכן אנחנו תומכים תמיכה מוחלטת.

דורון מילברג: אתם יודעים שיכולת התמרון שלנו בשכר היא מוגבלת.

דורון מילברג: הפררוגטיבה היחידה שיש לנו היא לתת להם עוד קצת אחזקת רכב, זה הדבר היחידי.

דורון מילברג: אנחנו כפופים להנחיות של הממונה על השכר, וההתחשבנות, כמו שכולכם יודעים – שזה 75-25%, ואין לנו את הכלים להוסיף להן.

דורון מילברג: את לנו את הכלים, לא החוקיים ולא הכספיים להוסיף להם כסף.

דורון מילברג: לכן, אני אישית וחבריי המנכ"לים היינו בהפגנות שלהן ותמכנו בהן ונמשיך לתמוך, אבל האוצר צריך קצת יותר להתייחס לסקטור אינטליגנטי מאוד, מסור ואחראי מאוד – שעובד בעומס בלתי נסבל.

דורון מילברג: אתם יודעים מה זה לכתוב תצהיר לבית משפט?

דורון מילברג: זה שעות על גבי שעות מעבר לפגישות הפרונטליות שיש לאותה עובדת מעבר מול העבודה האדמיניסטרטיבית.

דורון מילברג: יש עליהן עול אדיר.

דורון מילברג: הן פשוט שקטות מדי, טובות מדי, לא מקימות רעש, ולכן ממשיכים להחליק את הנושא של השכר שלהן.

דורון מילברג: ההגדרה של שעות מול העבודה - - - אני רוצה כאן להאיר את עיני כולכם: נתנו להן הטבה מסוימת בזמנו שמול מכסת שעות של 42, לעובד מנהלי רגיל ברשות המקומית, נתנו להם לעבוד 39 שעות.

דורון מילברג: עכשיו יגדילו להם ל-40 וכמה ויוסיפו להן שכר.

דורון מילברג: זו לא הטבת שכר.

דורון מילברג: ושוב, אנחנו כמנכ"לים, לא ארגון פרופסיונאלי, לא מייצגים את ההסתדרות – אנחנו מייצגים את האמת.

דורון מילברג: והאמת שלסקטור הזה – כפי שלסקטורים אחרים נתנו, לעובדי נוער, לעובדי חינוך, נתנו לסקטורים שלמים תוספות שכר.

דורון מילברג: אז גם בתקופה זו צריך להתחשב באותם שכירים או שכירות שעוזבים משפחות בתקופת הקורונה- מה, אין להן ילדים בזמן שבתי ספר וגני ילדים היו סגורים?

דורון מילברג: הן אימהות, בדרך כלל.

עודד פורר: איך התמודדתם עם זה, ברשות המקומית?

עודד פורר: הרי אני מניח שבאמת רבות מהן אימהות, לא היו מסגרות

דורון מילברג: אז אני אומר לך – הן הגיעו, הגיעו לעבודה.

דורון מילברג: זה סקטור נפלא של אנשים מדהימים.

דורון מילברג: אני לא אומר את זה על כל סקטור, אבל זה סקטור שצריך להקשיב ולתמוך בו, כספית, כי באמת – התחלופה של 8-6 שנים בעבודה היא בלתי נסבלת, וזה סקטור שרוצה להמשיך ולהתמיד בעבודה, רק שהתנאים לא מאפשרים לו.

דורון מילברג: אגב, משרדים ממשלתיים אחרים – יש לי כלה שעובדת במשרד הביטחון – מצאו דרך לפצות את אותם עובדים דרך המשרד, הסכמי שכר המאופיינים רק למשרד הזה, כי הרגישו צורך לתת להן גמול ראוי.

דורון מילברג: תודה רבה.

דובר >> עלי בינג: בוקר טוב לנציגי הוועדה.

דובר >> עלי בינג: קודם כל, כל מה שנוגע לשכר אנחנו כמובן עובדים בשיתוף פעולה בין שני האגפים, ואני מאוד מקווה שהיום במסגרת המשא ומתן שאמור להתחיל מיד עם תום ישיבת הוועדה נראה התקדמות בדיונים.

דובר >> עלי בינג: בכל הנוגע לסוגיית המוגנות, כפי שציינה נוי סופר – גם שר האוצר אמר את זה אתמול בישיבה עם איגוד העובדים הסוציאליים, אנחנו רוצים למצוא תקציב כבר בקופסת הקורונה על מנת לתת מענה למוגנות באופן מידי.

דובר >> עלי בינג: חשוב לי להגיד בנוגע למוגנות שהשיח הזה, גם אמרה ענבל חרמוני, החל כבר לפני תקופה לא קצרה, כן הוקצו תקנים לטובת הנושא הזה.

דובר >> עלי בינג: מהתחלה אמרנו שכדי להקצות תקציב נדרש אישור של תקציב המדינה.

דובר >> עלי בינג: לצערנו היו שלוש מערכות בחירות ותקציב המדינה לא אושר בתקופה הזו.

דובר >> עלי בינג: אמרנו לנציגי העובדים הסוציאליים שהמוגנות תיפתר בעת אישור תקציב המדינה, אבל עכשיו עקב קופסת הקורונה וזה שהצרכים עולים בצורה דרמטית בתקופת הקורונה, גם בהיבט הזה של מוגנות – אנחנו כן חושבים שאפשר לתת מענה זמני, כפי שציינה ענבל חרמוני, לנושא של המוגנות במסגרת קופסת הקורונה.

דובר >> עלי בינג: את המשא ומתן על ההיקף התקציבי – שנראה לי שזו השאלה הבאה שרצית לשאול – אנחנו עכשיו נתחיל את המשא ומתן.

עודד פורר: אתם גם מכינים את תקציב 2020 או 2021-2020, מה שיוחלט בסוף, אבל בכל מקרה, איזשהו נייר יש שם בין משרד האוצר למשרד ראש הממשלה.

עודד פורר: אז אולי תעדכן את הפורום, בתוך תקציב 2020 כמה תקציב אתם מוסיפים לטובת העניין הזה?

עודד פורר: זה לא תקציב הקורונה, לא קופסת הקורונה.

עודד פורר: תקציב 2020 או 2021-2020, לבסיס התקציב – כמה כסף הולך להיכנס לנושא המוגנות?

עלי בינג: כפי שאתה יכול להניח – אל"ף, תקציב המדינה עוד לא סגור, לא בהיבט של המסגרות ולא - - -

עודד פורר: לא, בהצעה של משרד האוצר?

עלי בינג: אז אין עדיין הצעה של משרד האוצר.

עודד פורר: אתה יודע שהתקציב אמור להיות מאושר עד אמצע אוגוסט, כאן, בכנסת.

עודד פורר: מתי אתם מתכוונים להביא את ההצעה של משרד האוצר?

עלי בינג: ההצעה של משרד האוצר בסוף תהיה בסיכומים בין המשרדים השונים.

עלי בינג: התחלנו שיג ושיח – כל אחד עם הצוות הרלבנטי , אני – לצורך העניין, עם משרד הרווחה, משרד - - -

עודד פורר: כשדיברנו פה על התוכנית למניעת אלימות במשפחה סיפרתם פה בדיון, לפני שבוע או יותר משבוע אפילו – נתתם בדיוק נתונים כמה תקציב - - - גם הוא 20% מעלות התוכנית.

עודד פורר: 50 מיליון שקל.

עודד פורר: אמרתם שב-2020 זה מגיע ל-50 מיליון שקל, שזה 20% מעלות התוכנית, שהיא 250 מיליון שקל.

עודד פורר: מעט מדי ומאוחר מדי.

עודד פורר: אבל ידעתם לנקוב בתקציב.

עודד פורר: למה כאן אתם לא יודעים?

עודד פורר: אתם יושבים במשא ומתן עם העובדות הסוציאליות עכשיו, אתם אומרים שאתם הולכים לגמור את העניין הזה, מה יהיה בתקציב 2020?

עודד פורר: אתם עכשיו מכינים אותו.

עלי בינג: אז אני אסביר את ההבדל.

עלי בינג: בכל הנוגע לאלימות במשפחה אנחנו בעצם מתקצבים החלטות ממשלה, אז יותר קל לנו לענות לך תשובה ודאית מה יהיה התקציב, כי בפועל אנחנו כפקידים בממשלה כפופים להחלטות ממשלה ולכן יודעים שאם החלטת הממשלה אמרה להקצות תקציב שהיה המלצה של 50 מיליון שקלים לאלימות במשפחה, כך יהיה בתקציב המדינה.

עלי בינג: בכל הנוגע לסוגיות אחרות – זה תלוי במשא ומתן שננהל הן היום עם איגוד העובדים הסוציאליים והן עם משרד הרווחה, כשהמשא ומתן הזה עדיין לא סוכם.

עלי בינג: לכן אני לא יכול לתת לך מספרים סופיים, עד שהוא לא יסתיים.

עודד פורר: חברי וחברות הוועדה, אני מקווה שנהניתם מהסיבוב שלקחו אותנו אליו עכשיו.

עודד פורר: כי עכשיו עשו לנו סיבוב.

עודד פורר: זה נקרא סיבוב.

עודד פורר: באמת, אני בשיא הכבוד ובכל הכבוד הראוי – אני יודע ומכיר את משרד האוצר.

עודד פורר: כשהוא רוצה לנקוב בסכום, גם בתקופה שאין תקציב הוא יודע לנקוב בסכום.

עודד פורר: אני יודע את זה מלמעלה עד למטה, בין אם זה פעילות מקצועית ובין אם זה בדרג המחליט.

עודד פורר: אז אחת משתיים, ואני מבקש – אתה יכו לענות לי ב "כן" או "לא": זאת אומרת, לשיטתך, שר האוצר וראש הממשלה, מבחינתם, בניגוד למקומות אחרים, בנושא הזה לא קיבלו החלטה שהם הולכים להוסיף, ואיזה סכום הם הולכים להוסיף.

עלי בינג: עוד פעם – הסכום, בסופו של דבר - --

קריאות: - - -

עודד פורר: לא, לא.

עודד פורר: בלי סיפור.

עודד פורר: הסיפור נגמר.

עודד פורר: שמעתי את הסיפור.

עלי בינג: אני אגיד במשפט, ברשותך, כבוד היושב-ראש: תהיה תוספת לסכום, זה חלק ממה שמדובר גם כעת.

עודד פורר: כמה?

עודד פורר: 100 שקל או 115 שקל, או פלוס מע"מ?

עודד פורר: כמה התוספת?

עודד פורר: אני מנסה כבר להבין מתחילת הדיון.

עודד פורר: ניסיתי להבין מהנציגה של הממונה על השכר – לא הצלחתי.

עודד פורר: אולי אגף התקציבים יצליח להגיד לי?

עודד פורר: תוספת, תקציב 2020, נמצא בהכנה עכשיו.

עודד פורר: לפי החוק אמור להיות מאושר בכנסת לדעתי עד ה-17 באוגוסט.

עודד פורר: אמור לי, בתקציב הזה – מה ההמלצה שלך כאגף התקציבים לדרגים המחליטים כמה כסף להוסיף לטובת הנושא הזה?

עלי בינג: אני מניח שזה די ברור שעכשיו, כשאני עודה שעה נפגש עם איגוד העובדים הסוציאליים, אני לא יכול להגיד לך את המספר כרגע בדיון בוועדה.

קריאות: - - -

ענבל חרמוני: מבחינתי זה בסדר.

עודד פורר: תדמיין שעכשיו אה בפגישה – נמצאת פה הנציגה, יושב-ראש איגוד העובדים הסוציאליים, תדמיין שאתה בפגישה אתה.

עודד פורר: במקום שתגיד את זה ב-11:00, תגיד את זה ב- 10:08.

עלי בינג: צר לי, אבל אנחנו את המשא ומתן ננהל בחדרי המשא ומתן ונחזור לוועדה, ונשמח תת דין וחשבון כשהמשא ומתן יסתיים.

עודד פורר: אתם יושבים ברחוב הסמוך, אתה יושב בזום ולא טרחתם להגיע לדיון בכנסת, למרות ההתחייבות שלכם.

עודד פורר: עכשיו אני אומר, בשורה התחתונה: אתם באים לוועדה גם כדי לתת תשובות לחברי הכנסת.

עודד פורר: אתם לא יכולים לבוא ולהגיד לי: אני אגיד רק בחדרי חדרים.

עודד פורר: אתם מכינים עכשיו את תקציב 2020.

עודד פורר: יש שביתה של העובדות הסוציאליות כבר מזה 10 ימים.

עודד פורר: אנחנו נמצאים במשבר החברתי, כמו שאנחנו נמצאים במשבר הכלכלי – אחד המשברים החברתיים הכי גדולים שיש, ואתה אומר:

עודד פורר: אני לא מוכן להגיד לכם כמה אני מוסיף.

עודד פורר: אז למה אתה אומר שאתה מוסיף?

עלי בינג: זה לא רק עניין של לא מוכן, אני גם עוד לא יודע.

עלי בינג: זה תלוי מה בסופו של דבר יסתיים במשא ומתן.

עודד פורר: מה ההמלצה המקצועית שלך?

עודד פורר: אתה הדרג המקצועי.

עודד פורר: הכנסת שואלת אותך מה ההמלצה המקצועית שלך לעניין הזה.

עודד פורר: , מה הבעיה להגיד?

ע'דיר כמאל מריח: אני חושבת שאנחנו מחפשים תשובות מקצועיות – ואתה, כגוף מקצועי, הצורה שהדיון הזה מתנהל לא מכובדת לא אתכם ולא אותנו.

ע'דיר כמאל מריח: יש כאן ועדה שהתכנסה.

ע'דיר כמאל מריח: ידעת את זה והיית צריך לבוא מוכן.

ע'דיר כמאל מריח: אין פה, זה לא עכשיו - -

עודד פורר: לא, הוא מוכן.

עודד פורר: יש לו את הנתון, הוא רק רוצה להסתיר אותו מהכנסת.

ע'דיר כמאל מריח: - - יש פה שביתה, יש פה אנשים שמבקשים ומוחים בצדק, יוצאים למאבק חשוב.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו מבקשים לדעת תשובות ואתה מסרב לתת.

ע'דיר כמאל מריח: ככה זה לא אמור להתנהל.

יוראי להב-הרצנו: אני רק אוסיף לדברים החשובים של חברת הכנסת מריח – אין פה שני צדדים יריבים.

יוראי להב-הרצנו: העובדות הסוציאליות הן עובדות מדינה, והן זכאיות להתקיים בכבוד ולבצע את העבודה שלהן בשכר שהוא ראוי.

יוראי להב-הרצנו: אני חושב שזה עולה כדי ביזיון הכנסת.

יוראי להב-הרצנו: אתה לא יכול להגיע לוועדה ולהגיד – אני לא מוכן לחשוף נתונים בפני חברי הכנסת.

יוראי להב-הרצנו: זו מהות הביקורת הפרלמנטרית.

עלי בינג: אני מסכים עם ההערה האחרונה, אנחנו בהחלט לא צדדים יריבים.

עלי בינג: אני מאוד מקווה גם שנצליח להגיע להסכמות בהקדם האפשרי, ואם אפשר אז עוד היום, לטובת העניין, לטובת סיום השביתה בהקדם האפשרי.

עלי בינג: בכל הנוגע לנתונים בכנסת, כולנו מכירים את זה כבר תקופה ארוכה.

עלי בינג: בסופו של דבר, באמצע דיונים פנימיים – אנחנו בדרך כלל - - -

עודד פורר: הרבה פעמים בדיונים פנימיים אתם מוכנים לתת כותרות - - -

עלי בינג: אנחנו נשמח לתת דין וחשבון לוועדה כשנסיים את התהליך, בין אם שזה יהיה בהסכמה ובין אם זה לא יהיה בהסכמה.

עודד פורר: אתם מוכנים לתת כותרות מצוינות כל הזמן, ולספר לנו כמה אתם הולכים לאלה וכמה לאלה – עם כותרות אין בעיה.

עודד פורר: מה, אם הייתי עיתונאי כדי שתיתן את זה בבלעדי עכשיו, לכותרת, היית נותן לי את זה?

עודד פורר: כי אתם מוציאים את זה.

עלי בינג: לא.

עודד פורר: הרי אתם מוציאים מתוך חדרי המשא ומתן מה אתם נותנים ומה אתם לא נותנים, ואתם מדליפים מתוך חדרי המשא ומתן.

עודד פורר: אז פה, בשולחן בכנסת שבאים ואומרים - - -אתם באים לפה ומספרים לנו שאתם רוצים להוסיף, אבל אתם לא מוכנים להגיד כמה?

ע'דיר כמאל מריח: זה פשוט אבסורד.

עודד פורר: מבחינתי, המדיניות והעמדה של האוצר שהיא מוצגת כרגע בוועדה היא שאתם לא מוכנים להוסיף שקל, כי אם אתה מספר לי שאתה רוצה להוסיף ואתה לא אומר לי כמה, מבחינתי – זה שקל.

עודד פורר: זה מה שאתם רוצים להוסיף.

עודד פורר: ואם אתם באים עם הצעה של שקל כדי לפתור את המשבר הזה – אל תבואו.

עודד פורר: אל תבואו.

עלי בינג: ברשותך, כבוד היושב-ראש, אני חושב שזו פרשנות - - -

עודד פורר: אל תיתן לי פרשנות.

עודד פורר: תבוא ותגיד מספר.

עודד פורר: תבוא לפה ותגיד מה ההצעה התקציבית שלך.

עודד פורר: אתה נמצא פחות מחודש מהיום שבו אתה צריך לאשר את התקציב בכנסת ואתה לא עונה לי פה איזה סכום אתה הולך לשים?

עודד פורר: אתה יודע, אפילו לא בין לבין.

עודד פורר: תגיד לי שזה יעלה בין שקל ל-10 שקלים.

עודד פורר: כמה זה הולך לעלות בתקציב המדינה?

עודד פורר: מבקשת הכנסת לדעת מהממשלה מה הם הפערים התקציביים ביניכם ובין איגוד העובדות הסוציאליות, בעלויות.

עודד פורר: מה הפערים התקציביים?

עודד פורר: מה המינימום או מה המקסימום שאתה מתכנן לתת?

עודד פורר: אני רוצה לדעת מה הפער, אתה מסרב לתת לי את הנתון הזה?

עלי בינג: אני לא מסרב לתת לך נתון, כבוד היושב-ראש - - -

עודד פורר: אתה מסרב.

עודד פורר: עד לרגע זה – אני כבר רבע שעה מדבר אתך, לא נתת לי נתון אחד, רק סיבובים וסיפורים.

עלי בינג: אין את הנתון הזה.

עלי בינג: לא נתתי את הנתון הזה גם לאף גורם תקשורת כזה או אחר - - -

קריאות: - - -

עודד פורר: אני מבקש לדעת, זה הדיון: מה הם הפערים התקציביים בין משרד האוצר ובין איגוד העובדים הסוציאליים?

עודד פורר: מה הם הפערים התקציביים?

עלי בינג: עוד פעם – כרגע אנחנו נמצאים במשא ומתן - - -

עודד פורר: תודה, תודה, תודה.

ע'דיר כמאל מריח: זה בושה.

ע'דיר כמאל מריח: הדיון מתקיים ב live, העובדות הסוציאליות מחכות לתשובות - - -

עודד פורר: פשוט בושה וחרפה, ההתייחסות שלכם לנושא, כי אני יודע מתי אתם רוצים לענות תשובה ומתי אתם לא רוצים לענות תשובה.

עודד פורר: ואתם לא רוצים לענות תשובה, אתה יודע למה?

עודד פורר: – כי אתם לא מוכנים לתת כלום.

עודד פורר: כי אתה בעצמך מתבייש במספר שכנראה אתה מציע להן בחדרי המשא ומתן, ולכן אתה לא מוכן להגיד אותו פה.

עודד פורר: אתה מעדיף להגיד אותו בשעה 11:00 בחדר סגור, בשקט, ואתה לא מוכן להגיד אותו פה כי אתה יודע עד כמה המספר הזה לא משקף, לא את מה שאמורות לעשות העובדות הסוציאליות, לא את המשבר החמור שאנחנו נמצאים בו, ולא את המשבר החמור שנמצא בו הענף הזה.

עלי בינג: אם אפשר משפט, רק ברשותך: אני מאוד אשמח לבוא לדיון פעם נוספת כשיושלם המשא ומתן, להציג הכל בלי שום בושה.

עלי בינג: הכל בלי כחל וסרק, נציג הכל, אני מבטיח לפרוס את כל התמונה המלאה, בין אם נצליח להגיע להסכמה ובין אם לאו.

ענבל חרמוני: ברשותכם, כבוד היושב-ראש, האוצר הציג אתמול למעסיקים איזשהו מתווה.

ענבל חרמוני: שיציג אותו פה.

ענבל חרמוני: הוא כבר הציג את זה בחוץ, שיציג את זה פה.

עודד פורר: אתם מוכנים להציג את זה?

עודד פורר: או שזה רק למעסיקים, לא לכנסת.

עלי בינג: עוד פעם – במסגרת הדיון - - -

עודד פורר: תודה, לא צריך.

ע'דיר כמאל מריח: כשאתה מתחיל תשובה עם "עוד פעם" – הבנו.

יוראי להב-הרצנו: אבל מגיעים לפה פקידים ולא מציגים לחברי הכנסת נתונים.

יוראי להב-הרצנו: איך זה אמור לעבוד?

עודד פורר: הנוכחות של משרד האוצר פה פשוט לא רלבנטית.

עודד פורר: פשוט לא רלבנטית לדיון.

עודד פורר: אתם יושבים פה כדי לצאת ידי חובה, כדי להגיע לפה ולהגיד שהגעתם לכנסת.

עודד פורר: אתם לא מוכנים לתת שום נתון לכנסת.

עודד פורר: אתם מוכנים לתת נתון למעסיקים, נתונים לעיתונאים, אתם לא מוכנים להציג בפני הציבור – ופה זה הציבור.

עודד פורר: אתם אמורים להציג כאן, בפני הציבור.

עודד פורר: ואני מודיע לכם שאת ההתייחסות שאתם מתייחסים לכנסת – זו ההתייחסות שאתם תקבלו בכל הבקשות של אגף התקציבים, בחדר אחר, בוועדה אחרת, ששם אגף התקציבים יודע לבוא עם בקשות.

עודד פורר: אל תצפו להעביר מהר את החוקים פה.

עודד פורר: ותגידו גם לחברים שלכם מעליכם, במשרדי הממשלה, שבאים לאופוזיציה בבקשות – לעכב ולהעביר מהר, למרות שאתם מביאים לאט את הדברים לפה, אל תבואו בבקשות האלה אלינו.

רון שביט: אני מציע, ברשותך, שניתן את זכות הדיבור קודם לסמנכ"לית המשרד, איריס פלורנטין.

איריס פלורנטין: בוקר טוב.

איריס פלורנטין: אני שומעת את הדיון, אני רוצה להגיד שהעובדים הסוציאליים נמצאים בעבודה מאוד מורכבת.

איריס פלורנטין: שירותי הרווחה בהחלט במצב של עבודה מאוד בעומס, עומס רב מאוד.

איריס פלורנטין: אני חושבת שאנחנו צריכים לעשות מאמץ כולנו יחד בהחלט להגיע לפתרון שיאפשר לחזור חזרה לעבודה.

איריס פלורנטין: מצבים שמגיעים לוועדת חריגים אלינו הם רבים מאוד.

איריס פלורנטין: אני מקווה שבימים הקרובים בתמיכה של כולם אנחנו נתכנס סביב שולחן ונקבל את התשובות.

איריס פלורנטין: אני יודעת שהשר והמנכ"ל בהחלט תומכים במהלך, ואני מקווה שיהיה מאמץ מאוד גדול עם האוצר ועם האיגוד להגיע לפתרון.

איריס פלורנטין: אנחנו כולנו על זה ומחכים לזה.

רון שביט: אני רוצה להוסיף כמה מילים ספורות.

רון שביט: המשבר בשירותי הרווחה – ודאי שהמשבר הכללי לא פוסח על שירותי הרווחה, כי מדובר באוכלוסיות הכי מוחלשות, וכל פגיעה פוגעת בראש ובראשונה באוכלוסיות האלה, ולכן אנחנו רואים במשרד בהחלט גידול בפניות, גידול במצוקה, והעמקה של המצוקה הקיימת, של הקבוצות שקיימות, ואוכלוסיות נוספות שמתדפקות על שערי המחלקות לשירותים חברתיים ברשויות המקומיות.

רון שביט: השביתה, שביתת העובדים הסוציאליים שנכנסה ליומה העשירי בהחלט מעמיקה עוד יותר את המשבר הזה, כמובן.

רון שביט: אני רוצה לומר באמת מעדות אישית של 24 שנים היכרות עם הסקטור של העבודה הסוציאלית – אני לא עובד סוציאלי בעצמי, אני מכיר אותם מזה שנים רבות.

רון שביט: מדובר באחד הסקטורים המשכילים, המחויבים, המקצועיים, האיכותיים ביותר שיש בחברה שלנו.

רון שביט: אלה אנשים שלא רואים שעות, אלא מטפלים לילה ויום בקשת אדירה של אזרחים, ולא תמיד אנחנו רואים את המקרים האלה.

רון שביט: אנחנו רואים לפעמים את מקרי הקצה, שואלים איפה הייתה הרווחה, ואני אומר לכם: הרווחה נמצאת כל יום, ומונעת את המקרים הקשים ואת המצוקות שמגיעות לפעמים לאסונות אמיתיים.

רון שביט: לכן, העובדים הסוציאליים ראויים בעבודתם לחיזוק בכל התחומים, ומשרד העבודה והרווחה והשירותים החברתיים ברשות השר, חבר הכנסת איציק שמולי, תומכים במטרות המאבק של העובדים הסוציאליים ופועלים מול משרד האוצר כדי מחד – לסיים את השביתה שפוגעת באמת כל יום באוכלוסיות האלה, ואתה נתת, אדוני היושב-ראש רק מעט מהדוגמאות, והדוגמאות האלה הן רבות, אבל לא רק סיום השביתה אלא – כמובן, חיזוק מעמד הפרופסיה החשובה הזאת, ואנו מקווים מאוד שהמאמצים האלה יישאו פרי.

שני יהב: אני סטודנטית לעבודה סוציאלית מאוניברסיטת בן גוריון.

שני יהב: אני שנה ג', ממש עוד מעט מסיימת.

שני יהב: אני פה מטעם עמותת "שונים שינוי", סטודנטים וסטודנטיות לעבודה סוציאלית, שפונים למען קידום המקצוע והשירותים החברתיים בישראל.

שני יהב: אני פה כדי להראות את המצב בשטח כמו שהוא, ואני אשמח להציג לכם דוח שערכנו בקרב מסיימות תואר – נשים שלמדו עבודה סוציאלית, חמש שנים מסיום התואר.

שני יהב: 445 אמרו שהן שוקלות לעזוב את המקצוע בשנים הקרובות.

שני יהב: 25% ענו בדוח שהן עזבו כבר את המקצוע, ו-70% ענו שזה בגלל השכר והתנאים.

שני יהב: כמו שגם אמרו לפני – עשינו גם סקר בקרב סטודנטיות, כבר בלימודים 40% ענו שהם לא ימשיכו להיות עובדות סוציאליות, ורק 9% אמרו שהן יעבדו בשירותים החברתיים.

שני יהב: אלה נתונים ממש ממש ממש עצומים וחמורים, ואין לי איך לתאר לכם כמה זה גם המציאות בשטח.

שני יהב: אני רואה את זה יום יום עם חברות שלי, חברות שאומרות לי שהן רוצות לעבוד ולהיות עובדות סוציאליות, רוצות לעבוד ברווחה ובשירותים החברתיים, אומרות שזה אולי הכי מעניין, אפילו, אבל הן לא מרגישות שהתנאים האלה מכבדים אותן.

שני יהב: יש לי מנגד גם חברות שאומרות – אוקיי, אנחנו יודעות שהתנאים לא טובים, אבל אנחנו רוצות להיות עובדות סוציאליות וליישם את מה שלמדנו, אבל הן מרגישות – והנה, עכשיו אנחנו מגיעים למשרות – וחברה שלי מתחילה עכשיו לעבוד ב-75% משרה ב-5,200 שקל, ונגיד את זה פה גם למשרד האוצר ולנציגים, שהם אמרו על חלקיות המשרה: אם היא היתה עובדת ב-100% משרה, ויש לי גם חברות כאלה, אז היא היתה מקבלת ברוטו 7,200 וזה אומר שהנטו היה בסביבות 6,000 שקל.

שני יהב: אז יש פה בעיה קשה, גם מעבר לחלקיות המשרה.

שני יהב: גם כשאנחנו מסיימות את התואר וגם אם נתחיל ב-1005 משרה, אנחנו נרוויח נטו בסביבות 6,000 שקל, וזה גורם לזה שהמון סטודנטים וסטודנטיות מסיימים את הלימודים ולא הולכים לעבוד במקצוע.

שני יהב: זה פשוט עצוב.

שני יהב: אנחנו משקיעים בלימודים שלנו, בהכשרה מעשית, חמישה ימים בשבוע המון פעמים, והמדינה גורמת לנו לא ליישם את מה שלמדנו, וזה חבל כי אנחנו באמת משקיעים בלימודים שלנו.

שני יהב: אני אוסיף על זה שאנחנו בוועדה לקידום מעמד האישה ולשיווין מגדרי, וזה פשוט ממש מרגיש שבגלל שזה מקצוע נשי אז פחות מתייחסים אליו בצורה הולמת.

שני יהב: אני אגיד שאני מרגישה שבחרתי במקצוע שהוא לשרת את המדינה.

שני יהב: אני באתי לשרת את המדינה, ויכולתי גם לבחור במקצועות אחרים.

שני יהב: הרגשתי שזה הדבר שהכי נכון לבחור כמקצוע, ושאני ארגיש את המשמעות לחברה.

שני יהב: אני יכולה להשוות את זה לחיילים.

שני יהב: כמו שחיילים משקיעים במשרד הביטחון ובאנשי קבע שבחרו לשרת את המדינה, גם עובדות סוציאליות בחרו לשרת את המדינה, וצריכים להבין את זה.

שני יהב: אני מקווה שהמסרים עברו.

שני יהב: יש כרגע אלף משרות שלא מאוישות, ואנחנו בעמותת "עו"סים שינוי" רואים שהפער הזה רק הולך וגדל כי עוד סטודנטים אומרים שהם לא ימשיכו במקצוע הזה, וזה פשוט חבל.

שני יהב: אני אגיד רק בנוגע למה שפקידי האוצר אמרו – המוגנות שהיא חלקית או לא חלקית, והבריונות שהיא זמנית או לא זמנית, אם קובעים עכשיו תקציב אנחנו מצפים שהמוגנות תהיה לכל הזמן, לא רק בתקופת הקורונה, וגם השכר.

שני יהב: זאת אומרת, שתהיה תוספת תקציבית בלי קשר לחלקיות משרה, זה לא קשור.

עודד פורר: מה הסיבה שהאלף משרות האלה לא מאוישות?

עודד פורר: את יודעת להגיד לי איפה הן?

ענבל חרמוני: איפה הן?

ענבל חרמוני: לא בטוח, אני יודעת - - -

עודד פורר: זה אלף משרות בשירות המדינה?

ענבל חרמוני: אני רואה עכשיו שזה יותר, בדוח החדש שעוד לא פורסם, של המ.מ.מ – שבסוף 2019 היו מעל 1,300 משרות ריקות רק ברשויות המקומיות, זה לא כולל את המשרות שעומדות ריקות ישירות תחת משרד הרווחה, נגיד – שירותי מבחן, חקירות ילדים – זה גם תפקידים שמאוד קשה לאייש, משרד הבריאות וכדומה.

ענבל חרמוני: אז אני כבר רואה שאנחנו - - - למטה, מה שנקרא.

ענבל חרמוני: איפה הם.

ענבל חרמוני: אני חושבת שהדברים ששני מ "עו"סים שינוי" אמרה קצת מצביעים על זה.

ענבל חרמוני: אנשים הולכים ללמוד – כרגע סיימו קרוב לאלף סטודנטים שלוש שנים של לימודי עבודה סוציאלית.

ענבל חרמוני: חלקם סיימו הסבה, זאת אומרת שהם אפילו חבר'ה יותר בוגרים שכבר עשו תואר במשהו אחר, ואין שום הלימה בין זה ובין מי שנכנס למקצוע.

ענבל חרמוני: אבל אני חושבת שהדבר הקשה יותר, וגם זה מצוין פה, זה שיש נטישה.

ענבל חרמוני: זאת אומרת, העובדות מסיימות את הלימודים, נכנסות למערכת ומתייאשות, חלקן – אחרי שנתיים וחלקן אחרי חמש או שש שנים, וזו בעיה, בגלל שאז הם הולכות למגזר פרטי פרטי, לא למופרט, כלומר – לקליניקות פרטיות, נגיד, שהן עושות שם יותר כסף, או לכל מיני מכוני טיפול שמיועדים לאוכלוסייה שיכולה להשקיע בטיפול ואולי לא צריכה את המדינה, או שצריכה ומוותרת.

ענבל חרמוני: אנשים הולכים לשם ואז לא נשארים לנו אנשים לשירות הציבורי.

עודד פורר: כמה קורה ברשות מקומית שמצבה הכלכלי לא משהו, והיא צריכה לאייש תקן של עובדת סוציאלי, ואין לה את ה-25% השלמה שהרשות המקומית יכולה לתת?

קריאה: מוותרים.

עודד פורר: מה עושה המדינה במצב כזה?

 << קריאה >> נוי סופר: אולי זו שאלה לעלי בינג?

עודד פורר: אני שואל מה קורה, כי היא חייבת לאייש את התקן.

עודד פורר: נניח שאני ראש רשות ואין לי כסף לשלם עובר ה-25% השלמה.

עודד פורר: אני מקבל שיפוי על ה-75%, זה אני יודע.

עודד פורר: << דובר >> דורון מילברג: << דובר >> אולי אני יכול לעזור בתשובה.

עודד פורר: במסגרת של השיפוי של המדינה לרשויות חלשות, התמיכה של משרד הפנים – זה חלק מהתמיכה.

עודד פורר: אני הייתי תקופה בלוד ושם קיבלתי שיפוי מהמדינה על ה-25%.

עודד פורר: אוקיי.

עודד פורר: תשובה טובה.

ע'דיר כמאל מריח: ברשותך, דיברתי הבוקר עם מר חוסאם חליפה מנהל הרווחה בדלית אל כרמל והוא מדבר על מצב קשה ביותר.

ע'דיר כמאל מריח: זה במענה לשאלתך.

ע'דיר כמאל מריח: גם שיחות שאני עושה עם עובדות סוציאליות בפריפריה, מיעוטים, דווקא בזמן משבר – זה דבר שגורם לנטישת המקצוע, לאי איוש.

ע'דיר כמאל מריח: אז התמונה בשטח מאוד עגומה, במבחן התוצאה.

עודד פורר: נשמע קצת מה קורה בשטח.

עודד פורר: תמר שוורץ, מנכ"לית רוח נשית.

תמר שוורץ: תודה רבה לך, כבוד היושב-ראש.

תמר שוורץ: ליבי רחב כשפתחת את הדיון ומהאופן שבו אתה מנהל אותו.

תמר שוורץ: ענבל, יש לך ממש בן ברית רציני.

תמר שוורץ: אני רק רוצה להגיד ברמה האישית – ציינת עובדות מהדוח של המ.מ.מ שיש נטישה אחרי שמונה של שנים של ותק, ו-40% אמרו שאינן מעוניינות לעסוק במקצוע, בוגרות BA.

תמר שוורץ: לפי הסטטיסטיקה שלך אני כנראה משהו מאוד חריג.

תמר שוורץ: אני 32 שנה עובדת סוציאלית ואני מאוהבת במקצוע כאילו אתמול סיימתי את ה BA.

תמר שוורץ: אני חושבת שזה מקצוע שבוחר בנו וזו דרך חיים וייעוד, אבל לא להתבלבל: גם על דרך חיים ושליחות וייעוד ועבודת קודש – וכל הסופרלטיבים שנותנים לנו כל הזמן, כמו שאמרת, צריך ללכת למכולת ולסופר, ואי אפשר לעבוד בלי שלושת התנאים המינימליים כל כך – המוגנות, התקינה, או העומס הבלתי אפשרי, והשכר.

תמר שוורץ: שתי הערות אני רוצה להעיר.

תמר שוורץ: אחת, שמציינים כל הזמן את העובדים הסוציאליים בהקשר של טיפול בפרט.

תמר שוורץ: סיפרו אי הן רצות בקורונה ואיך הן מטפלות באישה נפגעת אלימות ובקשישים, וכו'.

תמר שוורץ: אני רוצה להזכיר שעבודה סוציאלית יש בה צד אקטיביסטי, יש בה צד שרוצה לשנות מדיניות, להשמיע את קולן של אוכלוסיות מוחלשות, של אלה שלא שומעים אותם.

תמר שוורץ: התגלגלה לידי הזכות להיות מנכ"לית עמותת רוח נשית שעוסקת בשיקום כלכלי תעסוקתי לנפגעות אלימות, ואנחנו גם מסייעות בפן הפרטני אבל גם כותבות הצעות חוק ומנסות לשנות נהלים בביטוח הלאומי ובהוצאה לפועל – כך שגם זה עבודה סוציאלית, שינוי מדיניות.

תמר שוורץ: גם החלק הזה מאוד נפגע בעקבות המצב, ועכשיו בעקבות השביתה.

תמר שוורץ: הדבר האחרון שאני רוצה לספר – העמותות הוחרגו בשביתה.

תמר שוורץ: היא נוגעת לשירות הציבורי.

תמר שוורץ: אז העמותות מרגישות מאוד את השביתה, משום שלמשל אלינו יש עלייה של 300% בימים האחרונים, ואני בטוחה שזה עוד יעלה.

תמר שוורץ: אנחנו היום שאחרי.

תמר שוורץ: אנחנו השיקום התעסוקתי-כלכלי.

תמר שוורץ: אנחנו לא חירום.

תמר שוורץ: ומגיעות אלינו פניות חירום מזעזעות, ואנחנו מפנות אותן למשטרה כי אין עובדת סוציאלית שתקבל עכשיו את הפנייה.

תמר שוורץ: ואני אומרת לכם: זו סכנה, סכנה.

תמר שוורץ: אני מתה מפחד מהדיווחים שיתחילו להגיע.

תמר שוורץ: זה יסתיים במוות, אני מקווה שזה ברור כאן לכל הנוכחים סביב השולחן וגם בזום.

תמר שוורץ: ולא רק מוות פיזי, אלא בואו נחשוב על אנשים שנרצחים כל יום קצת, ונשים שנרצחות כל יום קצת.

תמר שוורץ: הסיפור הזה הוא סיפור מסוכן.

תמר שוורץ: ההימשכות של השביתה הזו היא דבר מאוד מסוכן – לא רק למטופלים של העובדים הסוציאליים אלא לכל החברה בישראל.

תמר שוורץ: זה הפרצוף שלנו, של החברה הישראלית.

עודד פורר: חד משמעית.

עודד פורר: תודה.

תמר שוורץ: ואני באמת ממליצה לנציגי האוצר להתעורר ומהר.

דינה חבלין דהן: תודה, כבוד היושב-ראש.

דינה חבלין דהן: אני רוצה קודם כל להביע את ההערכה הגדולה לעבודה הקשה ולצערי גם השקופה של העובדים והעובדות הסוציאליים בשירותים הממשלתיים, ברשויות המקומיות, וגם בשירותים שמופעלים על ידי עמותות וארגונים חברתיים כמו המקלטים.

דינה חבלין דהן: אני מנכ"לית עמותת מעון חירום לנשים, ויושב-ראש פורום העמותות שמפעילות מקלטים.

דינה חבלין דהן: אנחנו כמובן תומכות במאבק של העובדות הסוציאליות למוגנות ולשכר הולם שיאפשר את איוש התקנים באופן שיפחית מעומסי העבודה שלהן ויסייע להן לספק לציבור שירות איכותי יותר.

דינה חבלין דהן: שם המשחק הוא השירות לציבור.

דינה חבלין דהן: אני רוצה להגיד שהשביתה הזאת פוגשת אותנו כמפעילי מקלטים במקום לא טוב, כי התקופה הזאת של משבר בריאותי, כלכלי וחברתי זה לא סוד שהחריפה את האלימות בבתים ואת המצוקה של נשים נפגעות אלימות, והשביתה הזו שמצטרפת לכל הדברים האלה משפיעה חזק וקשה על אותן נשים וילדים.

דינה חבלין דהן: נשים שכבר כן אוזרות אומץ לבקש סיוע לא מצליחות לקבל מענים מצילי חיים, וכמו שתמר אמרה – אנחנו מוכרחים להיות מודעים לזה.

דינה חבלין דהן: אני לא משחקת פה על המצפון של ענבל חרמוני ושל העובדות הסוציאליות, המצפון שלהן עובד שעות נוספות.

דינה חבלין דהן: אבל חשוב שבאוצר יידעו את זה.

דינה חבלין דהן: כרגע כמעט ואין הפניות למקלטים, כי ההפניות למקלטים מגיעות, כמובן, דרך עובדות סוציאליות בקהילה.

דינה חבלין דהן: אז זה לא בגלל שאין צורך במקלטים, זה בגלל שאין מי שיפנה אותן, ויש לזה משמעות.

דינה חבלין דהן: בנוסף, נשים שמתארגנות לקראת יציאה לחיים עצמאיים מהמקלטים – נתקעות.

דינה חבלין דהן: זה יגביר את הפקק ויגביר את הביקוש בדקה שאחרי תום השביתה.

דינה חבלין דהן: למה הן נתקעות?

דינה חבלין דהן: כי אם הן צריכות לקבל מענק לקראת יציאה ממקלט שיאפשר להן לשכור דירה ולקנות כמה דברים, אין מי שיחתום להן על המענק הזה, המענק הזה לא יכול לצאת לדרך.

דינה חבלין דהן: הן תקועות.

דינה חבלין דהן: הן לא יכולות לקבל שום סיוע מאף אחד.

דינה חבלין דהן: אני קוראת פה לאוצר לעזור לנו לסיים את הדבר הזה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אני רוצה להודות לך באופן מיוחד על קיום הדיון הזה בוועדה הזו, וסליחה שלא יכולתי להיות מההתחלה,.

תמר זנדברג: אני באמת חושבת שהרבה מהמשבר שעובר על המקצוע הזה עכשיו יש לו מאפיינים סמויים של המגדר של רוב העוסקות בו, ואולי גם רוב המטופלות שלו, וזה חלק מהסיבה שבעצם השביתה עכשיו נכנסת ליומה העשירי, ואיכשהו זה לא מרעיד עולמות.

תמר זנדברג: זה לא פותח מהדורות, כמו שאומרים.

תמר זנדברג: ההתייחסות היחידה שאני שמעתי לא היתה, לצערי הרב, במסיבת העיתונאים של שר האוצר וראש הממשלה שבה הודיעו על התוכנית, אלא היתה התייחסות באיזו אמירת אגב של הממונה על התקציבים באוצר שאמר – זה לא הזמן לתוספות שכר במגזר הציבורי.

תמר זנדברג: חברות וחברים, זה הזמן לתוספות שכר במגזר הציבורי וספציפית - -

עודד פורר: תלוי איפה.

עודד פורר: השאלה היא איפה.

ניצה קמיל: - - הראשונות בתור זה העובדות הסוציאליות.

ניצה קמיל: כי באמת, יש כאן את כל המאפיינים שדרושים עכשיו לחלק מהתיקון החברתי והכלכלי של המשבר, ובאמת – ההקשר בוועדה הזו, שמדובר בנשים או באיזשהו עוול שהוא גם מגדרי.

ניצה קמיל: ומספיק למנות חלק מהמאפיינים.

ניצה קמיל: זה מקצוע שהוא טיפולי, זה מקצוע שאין בו כסף, וכבר אמרתי לפני כמה שנים באחת הוועדות בהקשר הזה שזה המקצוע הראשון שאומרים עליו "עבודת קודש".

ניצה קמיל: בתחום הזה, עבודת קודש זה אומר שאין כסף.

ניצה קמיל: זו משוואה כמעט חד חד ערכית, שלא צריכה להיות ככה.

ניצה קמיל: זה תחום שראינו עוד מאפיין מאוד נשי בו זה הג'ינגול –שמענו קצת.

ניצה קמיל: זה פה עמותות, ופה טלאי על טלאי, ופה כן ממשלתי ועו"ס קהילתי, ועו"ס פרטני – וכל הדברים האלה, וגם – אוכלוסיית היעד, שהיא אוכלוסייה של מוחלשות, של עוני, שיש בה שיעור יתר של נשים.

ניצה קמיל: דיברנו גם פה, והרבה, על העלייה, על הזינוק בעבירות מין ועבירות מין בתוך המשפחה, ואלימות בתוך המשפחה בתקופה הזו.

ניצה קמיל: באמת, מכל כיוון שלא נסתכל מדובר בעצם באוכלוסייה נשית שזקוקה באמת יותר מכל, ואולי זו גם הסיבה שהנושא כל כך מטוטא הצידה ולא זוכה למענה הראוי.

ניצה קמיל: אני רוצה לברך ולהצדיע לכן, חברות, על השביתה.

ניצה קמיל: אני יודעת שזה זוכה לביקורת ושזה זמן באמת לא נוח, זה זמן קשה.

ניצה קמיל: אני בטוחה שכשאתן הולכות לישון בלילה אתן חושבות על המטופלות והמטופלים ועל הילדים והנפגעים והנפגעות שהשארתן מאחור, אבל אם עכשיו זה לא מרעיד עולמות ולא כואב, אז בטח שאין זמן אחר לשביתה הזו.

ניצה קמיל: לשביתה הזו צריכה להיות כתובת אחת מאוד מאוד מהדהדת, שתבין שרגע משבר הוא גם רגע להבין עד כמה הדברים לא היו הגיוניים עד עכשיו, ועד כמה כשנצא מכאן – אסור שיהיה מה שיהיה.

ניצה קמיל: ואם עכשיו נחזור לעסקים כרגיל ולעולם כמנהגו נוהג, אז באמת אני לא יודעת מתי יהיה תיקון, וזה באמת התחום הראשון והיחיד שצריך תיקון אחרי ייבוש משמעותי, שהמשבר הזה רק חזק בערוותו.

ניצה קמיל: לכן, חיזקו ואימצו.

ניצה קמיל: אנחנו מאחוריכן, נביא ביחד תיקון.

ניצה קמיל: אני באמת סומכת עליך, אדוני היושב-ראש, שאתה יודע ותדע כמו בדברים אחרים גם כאן להוביל את התיקון הזה.

עודד פורר: עובדת סוציאלית ניצה קמיל שנמצאת בהפגנה בחוץ – את יכולה לדבר משם ולספר לנו קצת את החוויות האישיות שלך?

קריאות: - - -

ניצה קמיל: שלום לחברי הוועדה.

עודד פורר: איפה את עובדת, ניצה?

קריאות: - - -

עודד פורר: טוב, תודה.

עודד פורר: הכוונה היתה לשמוע ממנה.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: אני עובדת סוציאלית בחמש השנים האחרונות.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: עד לפני שבועיים ניהלתי מסגרת לנערות וצעירות על רצף הזנות בבאר שבע.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: בשנתיים האחרונות באמת ניהלתי שמונה עובדות ובאמת החזקנו מסגרת שהיא תוכנית מופרטת של המשרד, וחשוב להגיד שמתוך הדבר הזה אז באמת גם התנאים הם בהתאם לתנאים של מופרטים, ובתקופת הקורונה הרגשנו את זה בצורה מאוד מאוד חזקה.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: אנחנו מדברים ומדברות על עלייה במספר המקרים אבל חשוב גם לדבר על זה שבתקופת הקורונה גם כל מקרה הפך להיות הרבה יותר אקוטי מבעבר.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: זאת אומרת, כל אחת מהמטופלות שלי תפסה נפח של בערך שלוש מטופלות בשגרה.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: החל מתקופת הקורונה עד היום ראינו גידול בכל תופעת מצוקה וקושי אפשרית.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: מתן הסתם אני עובדת עם נערות וצעירות שהן באמת מאוד מאוד פגועות.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: יכולנו לראות לאורך תקופת הקורונה עד עצם היום הזה חזרה של ביטויים של גילויי עריות קשים מאוד – צעירות שהן כבר מעל גיל 18 שממשיכות להיפגע מינית באופן תדיר ותכוף ורציף בתוך הבתים שלהם – כי אין לאן לצאת, אין את השירותים, אלימות פיזית מאוד מאוד קשה, אלימות בכל קנה מידה.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: בתקופת הקורונה הוצאנו לחל"ת, למרות שאנחנו שירות שמתוקצב על ידי המשרד.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: הוצאנו לחל"ת, ובאמת עשינו מאבקים גדולים ועיקשים כדי לחזור, ואחרי שבועיים קיבלנו תשובה שאפשר לחזור ב-40% מהמשרה.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: המשמעות של זה היא שאני נתתי שבועיים של עבודה ללא תשלום כיוון שלא יכולתי לקבל את דמי האבטלה שמגיעים לי, כיוון שהוחזרתי אחרי שבועיים, ולא הייתי מסרבת לחזור אחרי שבועיים במשבר האקוטי ביותר של מדינת ישראל בשנים האחרונות.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: הדבר הזה הולך וגדל, ונוסף על זה חטא על פשע שהשבוע עדכנו אותנו שלא יינתנו יותר שעות נוספות, כיוון שנעשתה עבודה – באמת, העומס הלך ועלה, וכיום משרד הרווחה לא מאשר לנו שעות נוספות בתוכנית.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: הגדילו ואמרו לי – אם לא תעני לטלפון בלילה, אז לא יהיו לך אירועי חירום בלילה.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: בלילה הבנות יכולות להסתדר לבד, בלילה הם ייגשו לחדרים אקוטיים בלבד, בלילה הם ייגשו לבתי חולים לבד.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: אלה באמת תשובות שלא מתקבלות על דעת – זאת אומרת, בואי נקצוב לך את העבודה ואולי מקרי החירום יירדו, ואולי האירועים החריגים יירדו – כי תהיי פחות זמינה.

קריאה: זה לא הגיוני, זה לא הגיוני.

תמר זנדברג: בכלל גם איזה מין דבר זה שעובדי כאל ייצאו לחל"ת?

תמר זנדברג: אני לא מבינה.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: הוחזרנו בפעימה הראשונה ב-40% והוחזרנו בפעימה שנייה ב-70%, ול-100% חזרנו רק לפני בערך חודש.

עודד פורר: איפה את מועסקת?

 << דובר_המשך >> מור נהרי: אני הייתי מועסקת בויצ"ו.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: זו תוכנית מופרטת במשרד הרווחה.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: ויצ"ו נותנים שירות למשרד הרווחה.

תמר זנדברג: מתי משרד ממשלתי מוציא, ועוד עובדי רווחה, לחל"ת?

קריאה: כשהוא יכול לחסוך כסף.

קריאה: הנה, אמרו לה – אל תעני בלילה, לא יהיו לך מקרי חירום.

קריאה: זאת אומרת, זה יעלים את מקרה החירום של הנערה.

קריאה: אם לא תנעי לה לטלפון היא לא עברה אונס.

קריאה: - - -

קריאה: גם אפשר לא לבדוק חולי קורונה, ואז גם לא יהיו חולי קורונה בישראל.

ענבל חרמוני: זה אותו רעיון.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: זה חד משמעית המשמעות של זה.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: מקרי החירום הם אקוטיים, נוראיים.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: בחודש האחרון לעבודה שלי עשיתי 35 שעות נוספות, בסופי שבוע ובלילות, בליווים לחדרים פסיכיאטריים.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: ליוויתי צעירה במצב אקוטי למיון פסיכיאטרי באמצע הלילה כשהיא ניסתה לקפוץ לי מתוך הרכב.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: המקרים הם אין סופיים.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: אני אפילו חוששת מלהעלות פה את המקרים כי הטראומה רק של לדבר את הדברים האלה – ליוויתי צעירה שפגעה בעצמה בצורה כל כך אנושה שהיתה צריכה לעבור שחזור של שני גידים בידיים.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: המצבים הפכו להיות - - -אני חמש שנים במקצוע ולא ראיתי כאלה מצבים אקוטיים כמו שראיתי ב 4-3 חודשים האחרונים.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: לא ראיתי פגיעות מהסוג הזה, לא ראיתי עוצמות של פגיעות, שצעירה אומרת לי – אבא שלי פירק אותי במכות עם מחבת, ואני פוחדת להגיע לבית החולים כי אני פוחדת מהקורונה, ואין מי שייתן מענה.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: ואני יושבת בבית בחל"ת וצריכה להחליט אם אני הולכת עם הילדה הזו לבית חולים כרגע כדי שהיא תקבל מענה, או שאני נותנת לה לגשת לשם לבד – האם אני מבוטחת על זה?

 << דובר_המשך >> מור נהרי: האם אני מקבלת תשלום על זה?

 << דובר_המשך >> מור נהרי: האם אני אקבל שעות נוספות על הדבר הזה?

 << דובר_המשך >> מור נהרי: האם אני מתנדבת כרגע או עובדת?

 << דובר_המשך >> מור נהרי: איזה סוג של מענה אני יכולה לתת?

 << דובר_המשך >> מור נהרי: השביתה הזו – אם לא נצא אליה זה לא אחראי מצדנו להמשיך לעבוד במציאות כמו שהיא, היום.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: זה לא אחראי מצדנו ללוות נערות וצעירות כשאנחנו לא יודעות אם אנחנו מבוטחות בתוך הסיטואציה הזאת, אם אני מקבלת על כך כרגע תשלום או לא.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: זה לא אחראי מצדי להמשיך לנהל מסגרת שאני לא יכולה לתת בה מענה מקיף לנערות ולצעירות, כשכולנו גם יכולים לנסות להבין איך קורה כזה מצב שיש היום כל כך הרבה נערות וצעירות במדינת ישראל שנמצאות בזנות, ומה היה קורה אם השירותים האלה היו מתוקצבים מלכתחילה והיו פוגשים אותם בתחילת רצף הסיכון, ומצילים אותן.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: השביתה הזו היום היא המחויבות שלנו.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: אני ליוויתי מטופלות שנרצחו.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: ליוויתי מטופלות במצבים מאוד מאוד אקוטיים.

 << דובר_המשך >> מור נהרי: המחיר שאני משלמת ביום יום שלי הוא מספיק גדול כדי שהוא לא יהיה המחיר הכלכלי שגם ייכנס אלי הביתה, מעבר למחיר הנפשי שאנחנו משלמות בתוך המצבים האלה.

עודד פורר: תודה, אמרת דברים חשובים.

סונדוס סאלח: בעולם מתוקן זה היה צריך להיות הפוך – שהמדינה מתגמלת את העובדות הסוציאליות ואת מחלקות הרווחה על העבודה שהן עושות, במיוחד בעת משבר.

סונדוס סאלח: כלומר, זה לא צפוי ולא צריך להיות שיש עכשיו אנשים שקורסים – נשים, במיוחד, במחלקות הרווחה ולא יכולות לתת מענה בשיא המשבר לאנשים שכל כך צריכים אותם.

סונדוס סאלח: אבל איך יכול להיות שבן אדם טובע לא יכול להציל בן אדם אחר שהוא גם טובע?

סונדוס סאלח: והעובדות הסוציאליות קורסות חברתית וכלכלית, ולא יכולות לתת מענה לנשים שגם הן קורסות.

סונדוס סאלח: אני לא יודעת מה עוד צריך לקרות בכדי לעגן בתקציב עכשיו החלטה לשפר להן את התנאים שלהן, לתמוך בהן, ולא פעימה של חד פעמי.

סונדוס סאלח: זה לא פעימה ולא משהו שהוא חד פעמי.

סונדוס סאלח: צריכה להיות עליית שכר לעובדות הסוציאליות עבור מה שהן עושות, ללא שום קשר למשבר.

סונדוס סאלח: ועכשיו, בעת המשבר צריך לצ'פר אותן על העבודה שהיא לא מובנת מאליו, ועל השעות הלא נורמליות שהן עובדות בהן, ואני יודעת כמה שהעובדות הסוציאליות למרות השביתה מנסות, ממשיכות לתת מענה למשפחות והן לא יכולות להתנתק מעצמן, לא יכולות כי זה בדם שלהן, בנפש שלהן – לעזור לאנשים ולתמוך בהם.

סונדוס סאלח: אבל כמה זה יכול להמשיך, עוד יום?

סונדוס סאלח: עוד יומיים?

סונדוס סאלח: ואז זה יפסיק וכולנו נהיה בבעיה אחת גדולה.

סונדוס סאלח: אם העובדות הסוציאליות לא ימשיכו לעשות את העבודה שלהן אנחנו נפגוש באנשים במצוקה, שיעורי ההתאבדות יעלו, שיעור הגניבות, הפשיעה, רצח, גירושין, אלימות נגד נשים, אלימות בתוך הבתים – זה מה שיקרה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני רוצה לסכם את הדיון.

עודד פורר: אני מצטער שלא הצלחנו לשמוע את כולם אבל זה באמת היה דיון שקבענו מעכשיו לעכשיו לאור המשבר.

עודד פורר: אני חושב שהדברים של מור נהרי שהביאה את המציאות לכאן, לשולחן, מדברים בעד עצמם.

עודד פורר: בסוף מדובר במקצוע ש-86% מהעוסקים בו הן נשים.

עודד פורר: מדובר על מקצוע שכשהוא לא מתפקד או כשהוא נמצא בעומס, הראשונות להיפגע הן נשים.

עודד פורר: העובדה שנשים לא יכולות לקבל היום הפניות למקלטים בגלל המצב, או שהמצב הוא בעומס ואן לא מגיעות לאירוע הזה – אנחנו מדברים על תקופה שאנחנו כבר בחודש החמישי שלה.

עודד פורר: העומס וסיר הלחץ של הקורונה משפיע פי כמה וכמה ומעלה את העומס על העובדות הסוציאליות מעבר לעומס שהיה שם עוד קודם.

עודד פורר: העומס לא התחיל בקורונה.

עודד פורר: בקורונה זה גולש החוצה.

עודד פורר: זה לא יחזיק, אי אפשר להחזיק את המכסה של סיר הלחץ הזה עוד ועוד.

עודד פורר: וחשוב מאוד שבמשרד האוצר – שר האוצר וראש הממשלה יבינו מה המשמעות של ההחלטות בכסף הזה, שלצערי משרד האוצר סרב לנקוב במספר, אבל אני אומר לכם מההיכרות שלי עם המספרים – מדובר בכסף קטן לעומת הכספים שנזרקו כאן בקורונה בלי שום מחשבה.

עודד פורר: 2.5 מיליארד שקל קצבאות ילדים בלי שום אבחנה למי הן ניתנות.

עודד פורר: יושבים פה בחדר הזה אנשים שקיבלו קצבאות ילדים והם לא צריכים אותן.

עודד פורר: נתנו את התוספת הזו בתקופת הקורונה.

עודד פורר: אגב, קראתי עכשיו תוך כדי שמשרד ראש הממשלה עובד על עוד סבב כזה.

עודד פורר: שוב, כדי לנסות ולייצר - - - הוא לא מנסה להשטיח את העקומה, הוא מנסה להשכיח את המחאה, ואת ההבנה שמבעבע פה משהו מלמטה.

עודד פורר: אבל הניתוק הוא כל כך גדול שלא מבינים מה מבעבע מלמטה, ומה שמבעבע מלמטה זה הדברים שתיארה מור נהרי.

עודד פורר: מה שמבעבע מלמטה זה עצמאיות ועצמאים שרעבים ללחם פתאום.

עודד פורר: וגם שם צצים סיפורים שלא היו קודם, שלא הכרנו אותם קודם, כי פתאום – משפחות שהיו מבוססות הופכות להיות משפחות עניות, ובקצב רצחני.

עודד פורר: זה קורה במהירות.

עודד פורר: הגרזן שירד על ההכנסה של האנשים ירד כגרזן.

עודד פורר: לבסוף נותנים סיוע כלכלי – אומרים: הנה, נתנו לאותו עצמאי, או אותה עצמאית, קיבלו 700 שקל או 800 שקל.

עודד פורר: ברור לחלוטין שמשם הדרדור, לאירועים אחרים.

עודד פורר: הוא מגיע, ורואים אותו במספרים.

עודד פורר: הוא פשוט מגיע.

עודד פורר: דברים שאולי הצליחו להחזיק אותם איכשהו למטה, מתפוצצים.

עודד פורר: וכל הרקע הזה – אני אומר את זה עוד לפעם לנציגי האוצר שיושבים כאן, בניסיון להסביר לכם את מצב החירום באירוע הזה.

עודד פורר: זה מצב חירום – תראו, סוגרים פה את כל מדינת ישראל סביב האירוע של הקורונה, באמת – מחשש לבריאות הציבור ולכך שיהיו אנשים שיאבדו את חייהם בגלל הקורונה.

עודד פורר: מה עם האנשים שיאבדו את חייהם פה, בגלל הסיפורים האלה?

עודד פורר: מה עם הנשים שתאבדנה את חייהן?

עודד פורר: מה עם הבתים שייהרסו?

עודד פורר: מה עם הילדים שמאבדים את העתיד שלהם בתוך האירוע הזה?

עודד פורר: איפה כל זה נספר?

עודד פורר: למעלה מ-100 מיליארד שקל לכל האירועים האלה.

עודד פורר: איפה התקציב לטובת הנושא של הטיפול ברווחה, במה שקורה?

עודד פורר: זה היה שם קודם וכתוצאה מהקורונה זה פי כמה וכמה.

עודד פורר: לא יכול להיות שבתוך כל התקציב שניתן לטובת הטיפול בקורונה לא היה תקציב לטובת הנושא הזה, כשהציגו בוועדת הכספים שיינתן תקציב לרווחה, בדיוק כפי שהציגו את ה-200 מיליון שקל לעמותות.

עודד פורר: זה חלק מזה.

עודד פורר: זה ממש חלק מזה.

עודד פורר: אני לא מדבר על ההחלטה ההזויה באמת להוציא דווקא את העובדות הסוציאליות שנוגעות בדברים האלה לחל"ת – זו החלטה בכלל לא ברורה.

עודד פורר: באירוע שברור שמרגע שמכריזים על סגר ומוציאים אנשים לחל"ת, הדבר הראשון שהיה ברור זה שתהיה עלייה בפנייה למוקדי סיוע כאלה ואחרים.

עודד פורר: אני מבקש מענבל חרמוני וגם ממשרד האוצר, במקביל – בתום הפגישה שלכם היום אני מבקש לשלוח עדכון לוועדה.

עודד פורר: יהיה מעניין לראות ולוודא שהעדכון שלכם הוא גם זהה – זאת אומרת, שקיבלנו את אותו מסר גם מאיגוד העובדות הסוציאליות וגם ממשרד האוצר.

עודד פורר: זה יכול להיות אגף התקציבים או הממונה על השכר – מישהו מכם צריך להוציא עדכון לוועדה מה עלה בגורל הפגישה.

עודד פורר: הוועדה מבקשת, ופה אני אולי מסייע קצת לצד מי שפחות מנוסים בעבודה מול האוצר, אנחנו מבקשים שהסיכום ביניכם יהיה סיכום לבסיס תקציב.

עודד פורר: אי אפשר לגמור את האירוע הזה כשנתנו משהו אד הוק וסיימנו את הפרשה.

עודד פורר: אנחנו מבקשים סיכום לבסיס תקציב בנושא העבודה הסוציאלית.

עודד פורר: אנחנו מבקשים שהסיכום הזה ייכנס לתוך הצעת התקציב שתביא הממשלה לתקציב 2020 או התקציב הדו שנתי, ברגע שתחליטו לאיזה תקציב אתם הולכים.

עודד פורר: אני עוד לא מדבר על הסכום כי לא הצלחנו להגיע פה, לשמוע איזה קצה קצהו של מספר.

עודד פורר: אבל לא משנה מה המספר, הוא חייב להיות מוכנס לבסיס התקציב, כשברור לחלוטין שהוא צריך לאפשר שינוי דרמטי בנתונים, של למעלה מאלף תקנים שלא מאוישים ושינוי דרמטי בנתונים של אלה שלומדים עבודה סוציאלית ולא רוצים לעסוק במקצוע.

עודד פורר: כמה כסף משקיעה המדינה בתקצוב המוסדות להשכלה גבוהה או כל סטודנטית או סטודנט כזה לעבודה סוציאלית?

עודד פורר: אם בסוף הוא לא הולך לעסוק במקצוע, אז ממה נפשך?

עודד פורר: המדינה מבזבזת גם את המשאבים שלה שם.

עודד פורר: האינטרס צריך להיות שרוב אלה שלומדים את התחום הזה גם יעסקו בתחום הזה בסוף.

עודד פורר: אנחנו נקבל את העדכונים האלה ואז גם נחליט, במידת הצורך, לבצע ישיבת מעקב.

עודד פורר: ויהיה מעקב.

עודד פורר: ככל שלא יהיו נתונים, אני אומר לכם כבר – בשבוע הבא אנחנו ניפגש פה עוד פעם למעקב, אם אנחנו לא רואים שהדברים מתקדמים.

עודד פורר: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.