הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 27, 2020-07-12 17:30

יפעת שאשא ביטון: אני פותחת, ברשותכם, את דיון הוועדה בנושא צו לתיקון ולקיום תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – הגבלת פעילות) (שינוי התוספת לחוק) (מספר 2), התש"ף-2020.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים בימים לא פשוטים מהרבה מאוד בחינות, גם נתוני התחלואה שעולים וגדלים, אנחנו רואים את המספרים, גם לגבי החולים המאומתים, גם לגבי החולים הקשים, גם לגבי המונשמים וגם לגבי התמותה, ובכל זאת אנחנו יודעים שאנחנו נמצאים בשעה לא קלה גם מבחינה כלכלית ולא פעם אמרנו כאן בדיונים שיש לנו חובה למצוא את האיזון העדין שבין השמירה שלנו על בריאות הציבור לבין השמירה שלנו גם על ההיבטים הכלכליים ועל הפרנסה של אנשים.

יפעת שאשא ביטון: זה נכון שבמהלך הדיונים השונים נדרשנו לא פעם להחלטות מאוד מאוד קשות, ואין מה לעשות, זה חלק מלהיות מנהיגים בעת הזו, אבל יש עיקרון אחד שאנחנו לא מוכנים לוותר עליו וזה להבין מה עומד בבסיס כל החלטה שמתקבלת.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לנו שאם מתקבלות החלטות, שאנחנו נבין מה ההיגיון שלהן, אנחנו רוצים שהציבור יהיה איתנו, אנחנו חייבים לרתום את הציבור למלחמה בנגיף.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של הריחוק החברתי ושמירה על ההנחיות ועל הכללים הם פשוט קריטיים כדי שאנחנו באמת נוכל גם למנוע את ההתפרצות, אבל גם לאפשר למשק תפקוד רציף עד כמה שניתן.

יפעת שאשא ביטון: לכן אנחנו כאן, לא בדיון הראשון, אחרי ימים מאוד מאוד ארוכים ומורכבים בשיח עם הענפים, בעיקר של בריכות השחייה ושל חדרי כושר, אחרי שבשבוע שעבר הצלחנו להביא למתווה פשרה בנושא של המסעדות, אבל לא יכולנו לקבל את ההחלטה ביום רביעי כשראינו שאין לנו נתונים, ואני חושבת שזה גם מתוך אחריות, אפשרנו למשרד הבריאות להגיע היום גם לגבי בריכות, גם לגבי חדרי כושר וגם לגבי מקומות נוספות שנדרשים לסגירה בצו ובהתאם למה שיעלה כאן בדיון אנחנו בסופו של דבר נכריע, האם אנחנו מאשרים את הצו הממשלתי כפי שהוא, או שאנחנו מאשרים את חלקו.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, חברי הכנסת, אתם רוצים מילה?

יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו דיברנו ארוכות, אז ממש בקצרה כדי שנוכל לשמוע את משרד הבריאות.

מיקי לוי: קציר קצירה, הכי קצר.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז נעשה את זה לפי הסדר.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: גברתי, אין ספק שאין פה חבר או חברת כנסת שלא דואגות ודואגים לבריאות הציבור ושרוצות להפסיק את ההדבקה ואת העלייה הקבועה במספר היומי של נדבקות ונדבקים במחלה, אבל המחיר צריך להיות מחיר, שמעבר לזה שהוא צריך להיות מידתי הוא צריך להיות הגיוני.

מרב מיכאלי: הפעולות צריכות להתאים למטרה שלשמה הן נעשות והפעולות, או לפחות חלק מהפעולות שיש בצו הזה, ההגבלות האלה, הן לא תואמות את המטרה ולכן נזעקנו, ואני אומרת בפירוש נזעקנו כי יש פה הרבה אנשים שמייצגים ומייצגות הרבה מאוד אחרות ואחרים שהפגיעה היא פגיעה שפשוט לא תורמת להורדת עקומת ההידבקות.

מרב מיכאלי: לכן את החלקים האלה אנחנו צריכות בסוף הדיון הזה פשוט לא לאשר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת הילה וזאן, בבקשה.

הילה שי וזאן: אני אגיד רק דבר קטן בשלב הזה.

הילה שי וזאן: אנחנו אפשרנו לממשלה, בגלל שעת החירום, להוציא את הצווים האלה תוך התחייבות שאנחנו נוכל בדיעבד לבחון אותם.

הילה שי וזאן: התחייבנו פה בפני הוועדה, כחברי קואליציה, שזה לא יהיה דבר של מה בכך, שזה לא יהיה מס שפתיים ואני חושבת שלשם כך התכנסנו היום באמת לבחון את הצו לעומקו, לראות אילו דברים מתקבלים על הדעת ומתיישבים עם הנתונים בפועל, לא רק הנתונים שמשרד הבריאות מציג בפנינו, אלא הנתונים בפועל שאנחנו יודעים מכמה מקורות שונים, ואילו לא.

הילה שי וזאן: ולא להתבייש, לייצג את הציבור, אם אנחנו מוצאים שנפל פגם כזה או אחר בצו להגיד את החלק הזה או האחר אנחנו לא מאשרים.

הילה שי וזאן: אז אני חושבת שזה תפקידנו ובאמת נשמע פה את הדוברים ולאחר מכן נכריע בעניין.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת הילה וזאן.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת ג'אבר, בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: טוב, מיותר להגיד שמלכתחילה אני התנגדתי עקרונית לדרך הזאת של לייתר את הוועדה ולייתר את הכנסת, אבל היום זה נכפה עלינו בהצבעה ברוב בוועדה הזאת ובמליאה.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה רק להגיד שהמספרים שיש לנו כאן מול העיניים לא מצדיקים את הסגירה הטוטאלית הזאת, המספרים הם מספרים ממש ממש קטנים.

ג'אבר עסאקלה: אם אנחנו מדברים על הנתונים שהם מביאים לנו, בחתונות נדבקו 170 אנשים - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נאפשר למשרד להציג.

ג'אבר עסאקלה: מתוך 5,000.

ג'אבר עסאקלה: בחדרי כושר 35, חברים - - -

קריאה: והיו פתוחים הרבה יותר זמן.

ג'אבר עסאקלה: בברים שישה, כלומר המספרים לא מצדיקים את הסגירה של כל המקומות האלה.

ג'אבר עסאקלה: לכן אני חושב שכדאי לנו ממש להילחם ולבטל את הצווים האלה.

ג'אבר עסאקלה: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת ג'אבר.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי.

מיקי לוי: יום חמישי הוא יום קשה לחברי הכנסת.

ג'אבר עסאקלה: היום יום ראשון.

מיקי לוי: יום חמישי.

מיקי לוי: תאמינו לי, אני לא שתיתי ואני לא שיכור.

מיקי לוי: יום חמישי הוא יום קשה לחברי הכנסת, לצערי, גברתי היושבת ראש, עבדך הנאמן ועוד שני חברי כנסת הטריחו עצמם לבוא לכאן - - -

יצחק פינדרוס: למה אתה לא מזכיר אותי?

יצחק פינדרוס: לא יפה.

מיקי לוי: אמרתי שני חברי כנסת, אתה ביניהם, לא ראיתי שאתה פה.

מיקי לוי: ועבדנו לא מעט שעות.

מיקי לוי: אחרי ההתפרצות, הפריצה או ההתפרצות, אני לא יודע איך לקרוא לזה, או הכניסה הדרמטית של סטלה, שכולנו הזדהינו איתה, מיד הוצאתי לך מכתב שבו – ואני שמח לכל העניין הזה היום, לקיים דיון דחוף בוועדה בקידום להפעלת חדרי כושר והבריכות, ואני מאוד מקווה שאנחנו היום נוכל בסיוע שלך להסיט את הנושאים האלה שמאלה ימינה כדי לאפשר את פתיחת המשק.

מיקי לוי: מעבר לעניין אני מצפה שאנחנו – אני מודה שאמרת לי שאנחנו נצביע סעיף סעיף, אני מקווה שזה יהיה כך ואני מבקש עוד פעם לדון בעונשים אם בכלל.

מיקי לוי: זו ההזדמנות שלנו כן לשנות כנציגי ושליחי ציבור.

מיקי לוי: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה, גברתי יושבת הראש.

אנדרי קוז'ינוב: ערכתי מספר שיחות, גם היום וגם בימים האחרונים בנושא של חדרי הכושר והמגמה היא די ברורה.

אנדרי קוז'ינוב: מכיוון שאנשים כל כך כבר לא מאמינים בכל צעדי המנע האלה, כביכול, בגרשיים, שהרבה אומרים שהם יפעילו את זה בצורה פיראטית ובסוף מי שייפגע זה גם ציבור הלקוחות, אותם המתאמנים, וגם חדרי הכושר עצמם.

אנדרי קוז'ינוב: עדיף לנו, אם כבר, לפתוח ולפקח כראוי מאשר לאפשר את הפתח הזה.

אנדרי קוז'ינוב: זה דבר ראשון, וזה גם מה שיקרה, אני כבר יודע שאנשים נערכו לפתוח באופן פיראטי.

אנדרי קוז'ינוב: דבר שני, יש פה מגבלות של 20 איש, 50 איש, מבלי לקחת בחשבון את גודל המבנה ואת גודל השטח הפתוח.

אנדרי קוז'ינוב: כלומר זה לא הגיוני להפעיל חדר כושר ענק עם אלפי מטר רבוע עם 20 אנשים, זה גזר דין מוות בשבילם.

אנדרי קוז'ינוב: וגם במסעדות, במסעדות אותו דבר.

אנדרי קוז'ינוב: רק מקרה ספציפי אחד, צר לי להגיד, במסעדות שראיתי היום ובבתי קפה לא שומרים על ההנחיות, אז הגברת הפיקוח מצד אחד, מצד שני לא סגירה הרמטית של כל העסקים האלה כי זה ימיט עלינו אסון.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת קוז'ינוב.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, גברתי יושבת הראש.

יוליה מלינובסקי: אני מאוד מעריכה את היכולות שלך וזה שאחרי יום ארוך מאוד בצפון - - -

יפעת שאשא ביטון: בדרום, בקציעות.

יוליה מלינובסקי: אה, הייתם בדרום, סליחה.

יוליה מלינובסקי: באתם לפה אחרי שעות של נסיעות, זה לא ברור מאליו, אפרופו העבודה של חברי הכנסת.

יוליה מלינובסקי: מאוד חשוב שהדיון הזה מתקיים בכנסת ולא במחשכים בממשלה.

יוליה מלינובסקי: תבינו, כל מה שקורה בממשלה אף אחד לא יודע, הנתונים סגורים, אין פרוטוקולים, או שהם נמצאים בארכיון המדינה סגורים 50 שנה אחורה, הכנסת פתוחה, הכנסת מאפשרת לציבור להגיב, הכנסת בעצם נותנת במה ואפשרות לאנשים, לציבור, לחברי הכנסת, לשאול שאלות וכן דורשת לקבל תשובות.

יוליה מלינובסקי: אני יודעת שבממשלה לא אוהבים את זה, אני יודעת שזה צורם להם, אבל זה בדיוק התפקיד שלנו.

יוליה מלינובסקי: הנתונים האלה שעכשיו קיבלנו על שולחננו אנחנו דרשנו כבר לדעתי שבוע.

יוליה מלינובסקי: אם אני מסתכלת על הנתונים האלה זה רק מחזק אותי שפשוט הממשלה קיבלה החלטות על בסיס שום דבר וכלום וחצי.

יוליה מלינובסקי: אם אני מסתכלת על הנתונים האלה, חדרי כושר, במשך חודש וחצי 35 אנשים נדבקו, מסעדות 21, ברים שישה, אגב, סגרנו אותם, אז צריך לפתוח את זה.

יוליה מלינובסקי: אז אני לא מצליחה להבין מה עמד שם בבסיס ההחלטה, סתם תחושות בטן של שרים או פחד?

יוליה מלינובסקי: מה הניע אותם?

יוליה מלינובסקי: זה בדיוק תפקידנו כחברי כנסת, אנחנו בלתי תלויים, אנחנו שליחי ציבור, לקבל החלטות שקולות והגיוניות לטובת הציבור.

יוליה מלינובסקי: אם מחר המצב ישתנה, ותקוותי שלא, ההחלטות יהיו אחרות.

יוליה מלינובסקי: אבל עכשיו, לאור הנתונים האלה – ולמה זה הגיע רק עכשיו?

יוליה מלינובסקי: לא ידעתם את זה קודם, נציגי הממשלה?

יוליה מלינובסקי: אני מבקשת לפצל את הצו, להצביע סעיף סעיף, גם לגבי אולמות אירועים, לגבי מסעדות, ברים וחדרי כושר, לדעתי בריאות הנפש לא פחות חשובה מהקורונה, יש מחלות אחרות שאנשים מתים מהם.

יוליה מלינובסקי: אז אני מבקשת להצביע בנפרד ולהשאיר את המקומות האלה פתוחים עם כל ההגבלות ועם כל שמירת הכללים לגבי הקורונה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת מלינובסקי.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת ברוכי, בבקשה.

אליהו ברוכי: גברתי היושבת ראש, ברשותך עקב סערת הרגשות בה אני נתון אני אנצל את רשות הדיבור שלי בישיבה מתוך הכתב.

אליהו ברוכי: בתוך עמי אנוכי יושבת.

אליהו ברוכי: אני עולה לפה מלשכתי כשמבול של פניות כואבות וכעוסות מציף אותנו בשבוע האחרון.

אליהו ברוכי: בשבוע שעבר חשבתי שהגענו לנקודת שיא במשבר של אמון הציבור, לא האמנתי שאפשר לרדת נמוך יותר.

אליהו ברוכי: חברים, מה שאני נחשף ביממה האחרונה, ואני כמובן מתכוון לחברה החרדית בתוכה אני חי, זה שבר אמון שיעלה לנו בחיי אדם.

אליהו ברוכי: פיקוח נפש דוחה שבת, פיקוח נפש דוחה גם יום כיפור ופיקוח נפש דוחה כמעט את כל המצוות שבתורה, מכוח זה ורק מכוח זה ציבור ענק שמקפיד על קלה כחמורה נמנע במשך תקופה ארוכה לקיים תפילות במניין.

אליהו ברוכי: כף רגליהם של מאות ואלפים לא דרכה בבתי כנסיות, בתי המדרש של הישיבות נותרו שוממים.

אליהו ברוכי: אני לא מתייחס למקרים קיצוניים, אני יודע שיש, תמיד היה, תמיד יהיו, אני מדבר על הציבור שחפץ בחיים, שמבין שהתורה והמצוות ניתנו בשביל וחי בהם ולא שימות בהם.

אליהו ברוכי: בחיים אין משהו משותף יותר לכולנו, אין משהו מאחד יותר את כולנו, מאשר הדחף והרצון הבסיסי ביותר לכל בן אנוש לחיות.

אליהו ברוכי: בשם הרצון הזה אפשר וניתן להגביל הגבלות, אני בעד, אפשר וצריך לסגור התקהלויות וגם להפעיל איכונים על מכשירים ניידים, שיהיה ברור, אני בעד, גם מהמילה סגר אני לא נבהל, בכלל על השאלה האם אין לי שום סמכות להכריע פה, האצבעות שלי ושל חבריי למפלגה מסורות בידי גדולי התורה שהורו לנו באופן חד משמעי שגם על ספק פיקוח נפש תחמירו.

אליהו ברוכי: אבל יש עוד שאלה וזאת שאלה כואבת, מדממת ועצובה מאוד, איך עושים את הצעדים הנדרשים האלה.

אליהו ברוכי: מה אני עונה לתושב ביתר, מנותק מכל מדיה אפשרית, שבוקר אחד מגלה שהעיר נצורה ואין מסחר?

אליהו ברוכי: נו, לענות לו שזה נצרך?

אליהו ברוכי: תאמינו לי שאני יודע לענות לו את זה, אבל למה שוב זאת מסיבת הפתעה?

אליהו ברוכי: וכן, צו בהול של הצבא לילה לפני זה עדיין מסיבת הפתעה.

אליהו ברוכי: משפחה נורמטיבית לא יכולה להיערך לזה גם במישור של לחם וחלב.

אליהו ברוכי: וזה ממשיך, זה ממשיך באכיפה, אני רואה כמו כולם סרטון של ילדה מעוכבת על ידי שוטר ואומר לעצמי, נו שוטר לא חכם, בלשון המעטה, אבל אז מגיעה התגובה הרשלנית של המשטרה.

אליהו ברוכי: אני קורא אותה ומתפלל שרק אני מבין את המסר המסוכן הזה, מסתבר שלא, מסתבר שכל שוטר קורא אותה ומבין היטב שהרסן הותר.

אליהו ברוכי: הסרטון של אתמול הוא ידידותי למדי ביחס לסרטון של היום והסרטון של היום, לצערי, הוא כאין וכאפס לעומת מה שמחכה לנו מחר.

אליהו ברוכי: חברים, אומר זאת שוב, חלילה, אני לא מדבר על אם, גם ההפגנה חסרת האחריות בתל אביב לא תגרום לי לשנות את דעתי ביחס לקדושת החיים, לא נקל ראש בחיי אדם רק בגלל התחשבנות הזויה של זכות דמוקרטית להפגין, אבל אני שואל איך אנחנו רוצים לנקוט את הצעדים האלה.

אליהו ברוכי: ככה זה לא עובד, אני אומר לכם מתוך השטח, אני מדבר עם תושבי שכונת רוממה, כאן בירושלים, אני מדבר עם בני משפחה וחברים בעיר ביתר, אי אפשר להחזיק את זה ככה.

אליהו ברוכי: כל עוד המילה אכיפה לא תשדר במהירות מסר של דאגה לשלום הציבור ההגבלות יהיו חסרות ערך ויעלו לנו בחיי אדם.

אליהו ברוכי: אנא, אני מתחנן, בואו נחשב ביחד מסלול מחדש, בואו נחשוב לא האם, אלא איך עושים זאת מחדש.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

מיקי לוי: אבל אתם בממשלה, למה אתה לא פונה לשר אוחנה, למשל?

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת ברוכי, חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: דבר ראשון, אני חושב שמיותר לציין שאני מסכים עם כל מילה של עמיתי, חבר הכנסת אלי ברוכי, ואנחנו כן פונים לממשלה, זו אחת הפניות שלנו וגם מחר תהיה ישיבה עם ראש הממשלה בעניין.

יצחק פינדרוס: זה קודם כל, אני ארגיע אתכם.

יצחק פינדרוס: אני חייב לציין, כולנו בסערה, אנחנו מרגישים פה מין דבר לא הגיוני ואני רוצה להתחיל בישיבת ועדה, כשדנים על צו, דבר שני, על פניו, אני קורא את סעיף 1(ב) וסעיף 1 בפסקה (ב) ואני לא מצליח להבין את ההיגיון.

יצחק פינדרוס: אני פשוט לא מצליח להבין את ההיגיון.

יצחק פינדרוס: יכול להיות שאני, נכון שלא למדתי רפואה, נכון שלא למדתי ליבה, אבל אני בכל אופן מנסה אולי להבין, במסעדה יכולים להיות 20 לקוחות בפנים ו-30 בחוץ, באולם או גן שמחות ואירועים, לפי הצו החדש יכולים להיות 20 איש בפנים או בחוץ, כי זה אירוע, האירוע לא יכול להיות יותר מ-20 איש.

יצחק פינדרוס: אז אם מותר ל-20 אנשים לאכול בפנים ו-30 אנשים לאכול בחוץ, אני קודם כל קורא, מה שקרוי אצלנו מתוך מופרך מתוכו, אז למה אותו דבר לא קורה באולם אירועים?

יצחק פינדרוס: ואני אולי אמשיך אפילו עוד צעד.

יצחק פינדרוס: למה אין הבדל בין גן אירועים פתוח לאולם סגור?

יצחק פינדרוס: אין שום הבדל.

יצחק פינדרוס: בצו לא מופיע שיש הבדל.

יצחק פינדרוס: אני כמי שלא מתמצא בפרטי מחלת הקורונה, כנראה כמו רוב אזרחי העולם וכנראה כל אזרחי העולם שלא בדיוק יודעים איך הדבר הזה, אבל כרגע על פניו נראה שיש הבדל בין אם זה קורה בתוך חדר סגור לבין בחוץ.

יצחק פינדרוס: אז אם מגבילים 20 איש באירוע זה בסדר גמור, למה בפנים ובחוץ זה אותו דבר?

יצחק פינדרוס: אז אם מגבילים 20 בחוץ הייתי אומר שבפנים צריך להיות אפס.

יצחק פינדרוס: זה משליך גם, סתם, במרכאות, על בתי כנסת.

יצחק פינדרוס: אם 19 בפנים איש, מה קורה בחוץ?

יצחק פינדרוס: האם 19 או יותר?

יצחק פינדרוס: לא ברור ולא ברור לאזרחים ואני מסתובב בין האזרחים.

יצחק פינדרוס: ועוד משהו, שנכון שהוא לא נוגע לצו, אבל אמר את זה עמיתי, יש דבר אחד שהוא בתקנות שעת חירום, זה הנושא שיוסבר בצורה ברורה לאזרחים מה זה כולל.

יצחק פינדרוס: אתמול ב-12 בלילה כולנו, לפחות חברי הכנסת החרדים, נחשפנו לאי ודאות האם החינוך המיוחד יפעל או לא, על אף שמה אני אעשה, כיוון שלא למדתי ליבה אז קראתי, כתוב שחינוך מיוחד גם במקום שיש הסגר פועל.

יצחק פינדרוס: אז לקח כמה שעות - - -

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לא להסיט את הדיון, כי חבל, יש פה הרבה מאוד אנשים - - -

יצחק פינדרוס: אבל, גברתי היושבת ראש, זה חלק ממה שאמר עמיתי אליהו, אנחנו דנים פה על צו שהממשלה עשתה ובסוף אנחנו גם מייצגים אזרחים, נוצר חוסר אמון מוחלט מאי הבהירות הזאת ואי קיום הכללים האלמנטריים, כשאתה מכריז על מקום סגור תעדכן בדרך שהאנשים יכולים לדעת.

יצחק פינדרוס: כשאתה מודיע על משהו הוא צריך להיות הגיוני, לא יכול להיות בפסקה אחת 20 איש ובפסקה הבאה אחרת 50 איש.

יצחק פינדרוס: אם אני יודע לספור, 20 ועוד 30, לא למדתי מתמטיקה, אמא שלי אמרה לי פעם שזה 50.

יצחק פינדרוס: כל הדברים האלה מישהו צריך לתת עליהם את הדעת, להסביר.

יצחק פינדרוס: אני קורא שוב, גן שמחות, אולם או גן שמחות באותה סיטואציה.

יצחק פינדרוס: הדברים צריכים להיות מובהרים, מונגשים לציבור, ובדיוק כמו הדיון ביום חמישי, כשוועדת חוץ וביטחון מחליטה על איכוני שב"כ מישהו במשרד הבריאות צריך להיות ערוך לזה, לא יכול להיות מצב שוועדה אחת מחליטה והצד השני לא ערוך.

יצחק פינדרוס: לכן אני מבקש לפחות בחלקת אלוקים הקטנה, כרגע בוועדת הקורונה, אנחנו נמשיך לפעול בעניין הזה בכל תוקף בכל הבעיות שהעלינו, גם אני וגם אליהו, אבל לפחות שהדברים יהיו מובהרים והגיוניים.

יצחק פינדרוס: כן, יש הבדל בין חתונה בפנים ובחוץ, יש הבדל בין אירוע בפנים ובחוץ, יש הבדל בין תפילה בפנים ובחוץ, יש הבדל בין הדברים האלה - - -

יפעת שאשא ביטון: הדברים ברורים, חבר הכנסת פינדרוס.

יצחק פינדרוס: את הדברים האלה להבהיר.

יצחק פינדרוס: וגם עוד משהו אחד שאמרנו אותו ביום חמישי, הפיצוי צריך לבוא יחד עם הצו.

יצחק פינדרוס: לא יכול להיות שאנשים נשארים בחוסר ודאות, הם אזרחי מדינת ישראל, משלמי מסים, הם חייבים לקבל תשובות.

מיקי לוי: אבל אתם הממשלה, ראבאק, אני לא מבין אתכם.

מיקי לוי: אתם הממשלה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת פינדרוס.

מיקי לוי: לא הבאתם לנו מועמד חלופי.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מיקי לוי, בואו רגע ננוח.

יפעת שאשא ביטון: חברים, הסדרנים פה נלחמים עם האנשים מסביב, אנחנו חייבים לשמור על ההנחיות גם כאן ולכן אם יש יותר אנשים והסדרנים מתבקשים להוציא אני מבקשת מכם לתת להם לעשות את עבודתם.

יפעת שאשא ביטון: דבר נוסף, אני מבקשת לא לדבר סביב השולחן, גם ככה קשה ומתוח כאן, אז בואו לפחות נכבד את האנשים שנמצאים איתנו.

יפעת שאשא ביטון: לגבי דבריך, חבר הכנסת פינדרוס, אני מאוד מבקשת, אנחנו אחרי הרבה מאוד שעות דיונים בנושא הזה, כולל בצו עצמו, הנושא של אולמות אירועים הוסבר כאן פעם אחר פעם אחר פעם - - -

יצחק פינדרוס: על הצו הזה היה דיון?

יפעת שאשא ביטון: כן.

יפעת שאשא ביטון: אני אסביר.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור של אולמות אירועים ואירועים משפחתיים זה האינטראקציה שמתרחשת במקומות הללו ולכן גם אם יש אירוע מסוים של 50 אנשים או 250 אנשים או 500 איש, בגלל אופי האינטראקציה מספיק שיש שם חולה מאומת אחד זה שולח את כל האנשים ששם לבידוד, שזה נזק כלכלי ופגיעה במשק לא פחות ממה שאנחנו היום דנים בו.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני מאוד מבקשת, אל תקשרו את הכול במקום אחד, אנחנו פירקנו את הדברים לגורמים, יש דברים שבאמת בכאב גדול ועם לב כבד, אבל כי זה היה צו המציאות ושם גם היו נתונים, קיבלנו את ההחלטות וסגרנו אותם.

יפעת שאשא ביטון: נותרנו עם שתי סוגיות בוערות על השולחן וזה הנושא של חדרי הכושר והבריכות.

יפעת שאשא ביטון: בואו ננסה להתמקד כאן כדי שנוכל לקבל את ההחלטה שנכונה עבור הציבור, גם מבחינה כלכלית וגם מבחינה בריאותית.

אליהו ברוכי: כל שאר הצו אושר?

אליהו ברוכי: האולמות והכול אושר?

יפעת שאשא ביטון: כן, אנחנו דיברנו על כל שאר הדברים, היה גם את הנושא של המסעדות על השולחן ושם אנחנו הצלחנו להגיע לפשרה וסגרנו את זה, לפחות גם מבחינת המסעדנים.

יוליה מלינובסקי: הסיכום במסעדות הוא בתוקף, שזה לא - - -

יפעת שאשא ביטון: הסיכום עם המסעדות הוא בתוקף, כן.

יוליה מלינובסקי: שזה לפי חלל?

יפעת שאשא ביטון: כן, שזה לפי חללים.

מרב מיכאלי: אבל זה גם חלק מהעניין, שהצו לא יכול להיות גורף על כל הדברים באותו אופן בדיוק.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאנחנו עושים.

יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני אומרת, מה שכבר הסכמנו עליו בואו נניח בצד, נשאר לנו כאן הסיפור של בריכות וחדרי כושר.

יצחק פינדרוס: יפעת, מידע, בתי כנסת, תפילה בחוץ ברחובה של עיר - - -

יפעת שאשא ביטון: אם אתה שואל אותי צריך לסגור אותם, גם אותם וגם את הישיבות.

יצחק פינדרוס: לא, סגרת כבר.

יצחק פינדרוס: לא על זה אני שואל - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, אל תפתח את זה.

יצחק פינדרוס: אני שואל על תפילה בחוץ, ברחוב.

יפעת שאשא ביטון: בחוץ ברחוב אתם יכולים להתפלל עד 20 איש כמו כל דבר, התקהלות היא עד 20 איש, לא משנה למה.

אליהו ברוכי: למה בתי מדרש זה לא לפי חללים כמו מסעדות?

יפעת שאשא ביטון: אתם רוצים לפתוח?

יפעת שאשא ביטון: תאמין לי שאתה לא רוצה לפתוח את זה.

אליהו ברוכי: למה לא?

אליהו ברוכי: למה מסעדות זה לפי חלל ו - - -

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך למה לא, כי הישיבות זה מקור התפרצות שאנחנו יודעים מאוד מאוד גדול.

אליהו ברוכי: אולמות יותר.

אליהו ברוכי: מסעדות יותר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדרוש שיהיה דיון עליהם.

יפעת שאשא ביטון: אתה לא רוצה להכניס אותם לפה, תאמין לי שאתה לא רוצה.

יצחק פינדרוס: אני שואל על תפילה בחוץ - - -

יפעת שאשא ביטון: 20 איש מותר לכם.

יצחק פינדרוס: 30 איש לאכול בחוץ זה יותר - - -

יפעת שאשא ביטון: מותר התקהלות, תעשו 20, 20, 20.

מיקי לוי: אסור 30.

יצחק פינדרוס: אבל השאלה איפה ה-20.

יפעת שאשא ביטון: טוב, בואו לא נסיט את הדיון.

יוליה מלינובסקי: תעשו קפסולות, 20 פה, 20 שם, אתה לא צריך שכולם יהיו - - -

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ממשרד הבריאות להציג את הנתונים, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: אני מאוד מבקשת מכם, חברי הכנסת, תנו להם להציג ברצף, מבטיחה לכם שאם יהיו שאלות או השגות למישהו ניתן לכל אחד להביע את דעתו.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, משרד הבריאות.

אמיליה אניס: שלום לכולם, כמו שאמרה יושבת הראש, וכולנו מסכימים, אנחנו בתקופה מאתגרת לכן אני מציעה שאנחנו נתמקד בנתונים.

יוליה מלינובסקי: רק מה תפקידך ושם, סליחה.

אמיליה אניס: שמי ד"ר אמיליה אניס, אני מנהלת האגף לאפידמיולוגיה בשירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות.

יוליה מלינובסקי: ראינו אותך בזום.

אמיליה אניס: נכון, ראיתם אותי בזום, עכשיו אני פה.

אמיליה אניס: אני מומחית בבריאות הציבור ובמינהל רפואי ואני אציג לכם את כל הנתונים שביקשתם ושיש בידינו.

אמיליה אניס: אני אתחיל בעדכון המצב, לאחר מכן אני אדבר על הנתונים שאתם ביקשתם בפעם הקודמת ואני אסיים בדוגמאות של חקירות אפידמיולוגיות כי זה מה שהתבקשתי.

אמיליה אניס: (מצגת).

אמיליה אניס: אני אתחיל בעדכון המצב הכללי.

אמיליה אניס: אתם יכולים להעביר את השקפים כי אנחנו כבר בשקף הראשון של העקומה האפידמית.

אמיליה אניס: אתם יכולים לראות שמגמת העלייה במספר המקרים המאובחנים נמשכת, יש ירידה מסוימת, כמו כל סוף שבוע, כל סוף שבוע יש לנו פחות דגימות ופחות תוצאות חיוביות, אבל המגמה הכללית, כמו שכולנו רואים, היא מגמת עלייה.

אמיליה אניס: השקף הבא, בבקשה.

אמיליה אניס: זה שקף המראה את העקומה של חולים פעילים, חולים שטרם החלימו.

אמיליה אניס: אתם יכולים לראות את העלייה ואנחנו נכון להבוקר עומדים על מעל 18,000, כמעט 19,000.

יוליה מלינובסקי: סליחה, אני מסתייגת מהמילה חולים, זה לא חולים, חלק מהאנשים - - -

אמיליה אניס: הם מקרים מאובחנים.

יוליה מלינובסקי: אלה אנשים שנושאים את הנגיף.

יוליה מלינובסקי: המילה חולה, הקונטקסט שלה אחר, אז רוב האנשים האלה, 95%, הם בכלל בלי תסמינים.

יוליה מלינובסקי: מצטערת.

אמיליה אניס: לא 95%, כמחציתם, נכון לגל השני, הינם ללא תסמינים.

יוליה מלינובסקי: אוקיי, אז הם לא חולים.

אמיליה אניס: והם עדיין עלולים להדביק את המגעים שלהם.

יוליה מלינובסקי: בסדר, אבל הם לא חולים.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, ההבחנה התקבלה, בואו נמשיך.

סטלה ויינשטיין: אפשר שאלה קטנה?

יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו לא שואלים באמצע, אני ביקשתי - - -

סטלה ויינשטיין: מתי הם יפתחו חדרי הכושר?

סטלה ויינשטיין: אני רוצה לראות.

יפעת שאשא ביטון: אני ביקשתי – חברים, אם הדיון יתנהל ככה אנחנו פשוט נסגור אותו, באמת.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לאפשר לכל אחד לומר את דבריו בלי שמפריעים לו, אז בבקשה גם משרד הבריאות.

אמיליה אניס: תודה רבה.

אמיליה אניס: השקף הבא, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: תרשמו את השאלות, אנחנו נשמח אחרי - - -

אמיליה אניס: אני אשיב על כל אחת מהשאלות.

אמיליה אניס: מה שאתם רואים כאן זה מספר הדגימות שבוצעו ואחוז החיוביים ומה שניתן לראות זה שעל אף שבסוף שבוע מספר הבדיקות היה מעט נמוך יותר אחוז החיוביים היה גבוה יותר, מעל 6%, וזה מאוד מאוד משמעותי.

יפעת שאשא ביטון: היום זה כבר מעל 6%?

יפעת שאשא ביטון: כי בדיווח היה 5.5%.

אמיליה אניס: נכון, ואתמול היה 6.4%, כמו שרואים.

יפעת שאשא ביטון: אז למה אנחנו קיבלנו דיווח על 5.5%?

אמיליה אניס: זה מה שהיה בימים הקודמים, כמו שאתם רואים, אבל אתמול זה היה – מה שאני מביאה לכם זה את הנתונים הכי מעודכנים שיש לנו, נכון לאתמול זה מה שהיה.

יוליה מלינובסקי: כמה עכשיו?

אמיליה אניס: 6.4% וזה נכון שבימים הקודמים, כמו שנאמר כאן, היה מעל 5%.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

אמיליה אניס: הבה נתקדם לשקף הבא.

אמיליה אניס: מה שאנחנו רואים זה שהתחלואה היא בפריסה ארצית.

אמיליה אניס: היו מקרים ב-154 יישובים ואם אנחנו נפלח את זה לפי מחוזות אז אתם יכולים לראות שמחוז המרכז, מחוז תל אביב ומחוז ירושלים מדי יום מתחרים על הבכורה למי יש יותר מקרים.

אמיליה אניס: אתמול היה יותר במחוז המרכז, אבל זה משתנה, יום אחד זה מחוז המרכז, יום אחד זה מחוז תל אביב ויום אחד זה מחוז ירושלים.

אמיליה אניס: כאשר אנחנו מסתכלים על התפלגות הגילים ניתן לראות ש-30% הם בני פחות מ-18 ו-7% הם בני 65 ומעלה.

אמיליה אניס: השקף הבא מתייחס לחולים קשים חדשים ומונשמים חדשים לפי חודש.

אמיליה אניס: אז כמו שאתם רואים בחודש יולי, מתחילת החודש היו כבר יותר חולים קשים חדשים מאשר בכל יוני, ואם המצב הזה יימשך אזי ביולי אנחנו נהיה עם יותר חולים קשים מאשר בחודש אפריל שהיה שיא התחלואה.

אמיליה אניס: יש גם עלייה בחולים מונשמים, נכון לעכשיו הם עומדים על 49.

מיקי לוי: עכשיו אנחנו על 18,000 בערך?

אמיליה אניס: 18,000 חולים פעילים.

אמיליה אניס: מתוכם זה חולים קשים ומה שאתם רואים כאן זה חולים קשים לפי חודשים, אנחנו רואים פה את הדינמיקה והדינמיקה - - -

יוליה מלינובסקי: לא היה שינוי הגדרה של קשה בתקופה האחרונה?

אמיליה אניס: על פי חטיבת הבריאות לא היה שינוי בהגדרת המקרים - - -

יוליה מלינובסקי: אז למה זה כן מפורסם?

אמיליה אניס: אני לא יודעת למה, אבל על פי חטיבת הבריאות לא היה שינוי בהגדרת המקרה של חולה קשה.

יוליה מלינובסקי: ו-49 זה בתוך ה-172?

אמיליה אניס: 49 זה חולים מונשמים מתוך החולים הקשים שמספרם עומד - - -

יוליה מלינובסקי: אז הגרף הזה מטעה.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת אתם חיברתם ביחד קשים ומונשמים.

אמיליה אניס: להיפך, אנחנו הפרדנו ביניהם.

יפעת שאשא ביטון: לא, להיפך, היא אומרת כל הקשים, בתוכם גם המונשמים.

אמיליה אניס: להיפך, יש לך את החולים הקשים, שזה 172, ומתוכם 49 הם מונשמים.

אמיליה אניס: לא חיברנו אותם.

יוליה מלינובסקי: אבל תסתכלי בחודש אפריל, אם זה כבר ככה, בחודש אפריל היו לך 361 קשים שמתוכם היו 222 מונשמים.

אמיליה אניס: אמת.

יוליה מלינובסקי: אם אני מסתכלת באחוזים, עכשיו מתוך 172 באחוזים אפילו 49, זאת אומרת אחוז האנשים שמקשים הפכו למונשמים הוא הרבה יותר נמוך כאשר היינו בשיא המגפה.

אמיליה אניס: אז ככה, 49 הם חלק מתוך ה-172 ולוקח זמן לחולה להפוך לחולה קשה.

אמיליה אניס: הוא לא הופך תוך יום לחולה קשה, זה לוקח זמן, אז את תראי את התוצאה של העלייה במקרים המאומתים כעבור מספר ימים.

אמיליה אניס: זה לוקח כמה ימים, לא תוך יום אחד אדם שמאובחן עם קורונה הופך לחולה קשה.

יפעת שאשא ביטון: לא, אומרת חברת הכנסת מלינובסקי שאם אנחנו מסתכלים מתמטית - - -

אמיליה אניס: על הפרופורציה של המונשמים?

יפעת שאשא ביטון: ה-222 מתוך ה-381 - - -

יוליה מלינובסקי: הפרופורציה היא אחרת.

יפעת שאשא ביטון: זה יותר מחצי ופה זה שליש.

אמיליה אניס: את צודקת, נכון להיום, אבל זה יכול להשתנות.

יוליה מלינובסקי: זזה עלול להשתנות גם לכאן וגם לכאן, זאת אומרת אני מסתכלת למה שכרגע את מביאה לנו ואני רואה פרופורציה, אז היה מספר הקשים ומתוכם המונשמים היו ככה וככה, ועכשיו מה שיש לנו.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת הפרופורציה אומרת שגם מתוך החולים הקשים כמות המונשמים פרופורציונלית הרבה יותר נמוך מאשר היינו בסיבוב הקודם.

אמיליה אניס: נכון לעכשיו, נכון להיום התשובה היא כן.

יפעת שאשא ביטון: הכול נכון להיום, כל מה שאנחנו מדברים נכון לעכשיו.

אמיליה אניס: התשובה היא כן.

אמיליה אניס: השקף הבא מראה לנו את מספר החולים הקשים החדשים מדי יום.

אמיליה אניס: אז מה שאנחנו יכולים לראות שלמשל לפני יומיים היה לנו 35 חולים חדשים שהתווספו, שזה יותר מהשיא של הגל הקודם שעמד על 29.

אמיליה אניס: אם אנחנו לא ניקח בחשבון את היום הזה אזי עדיין יש לנו בממוצע כ-14, 15 חולים חדשים קשים שמתווספים לנו מדי יום.

יפעת שאשא ביטון: הם מתווספים, אבל בחלקם הם מחלימים ויוצאים החוצה מזה, זה לא באמת ההצטרפות של כל המספרים האלה.

אמיליה אניס: חלקם מחלימים וחלקם הולכים לכיוון של מונשמים.

יוליה מלינובסקי: אז כמה החלימו מתוך אלה שהיו קשים?

אמיליה אניס: אנחנו - - -

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת המספר הוא לא סטטי, זה יכול ללכת לשם וזה יורד.

אמיליה אניס: הכול דינמי לגמרי, מסכימה איתך.

יוליה מלינובסקי: אז כמה מאלה שהיו קשים, מה שנקרא החלימו?

אמיליה אניס: אין לי, אבל אני אבדוק לך ואני אגיד לכם כמה מתוך הקשים החלימו לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: צריך לראות כמה התווספו, פחות הדלתא שאנחנו מוסיפים כל פעם לחולים הקשים באותו יום, כל היתר יצאו החוצה מהמשוואה.

אמיליה אניס: לא, זה החדשים.

אמיליה אניס: זו הדינמיקה, אלה החדשים שמתווספים.

יפעת שאשא ביטון: ועוד אשמח לדעת מה הגילאים של החולים הקשים.

יפעת שאשא ביטון: מה טווח הגילאים, מה מצבם, מחלות רקע וכל השאר.

אמיליה אניס: יש לנו את זה ואני אביא לך.

אמיליה אניס: שום בעיה.

אמיליה אניס: אני אוכל להעביר לכם את הנתונים האלה, הם ישנם.

אמיליה אניס: אם אנחנו נסכם את הממצאים האפידמיולוגיים אז יש לנו מגמת עלייה במספר המקרים החיוביים ובמספר החולים הקשים, יש לנו פריסה גיאוגרפית רחבה שמצביעה על העברה קהילתית.

אמיליה אניס: חשוב לציין שיש לנו עלייה משמעותית במספר הבדיקות, אנחנו הגענו כמעט ל-30,000, 28,000 ומעבר לכך ויש אחוז של תוצאות חיוביות שהן במגמת עלייה.

אמיליה אניס: ועכשיו אנחנו נתמקד במקורות החשיפה, שזה בעצם מה שביקשתם ממני להביא היום.

אמיליה אניס: חשוב מאוד לציין שאחוז משמעותי של ההדבקות מתרחש במרחב הציבורי בלי שאנחנו נוכל לזהות את מקור ההדבקה.

ג'אבר עסאקלה: מה זה משמעותי?

ג'אבר עסאקלה: 90%?

אמיליה אניס: כשליש.

אמיליה אניס: למה קשה לזהות את מקור ההדבקה?

אמיליה אניס: אני אסביר לכם.

אמיליה אניס: אנחנו יושבים בבר, בבר אני את רוב האנשים לא מכירה, גם במסעדה לא, לכן קשה לי לדעת מי הדביק אותי.

אמיליה אניס: זה להבדיל ממצב של מוסד חינוכי או בית כנסת ששם אני מכירה את הנוכחים, אני יודעת שמישהו חלה, אני יכולה לבוא ולומר שהייתי מגע שלו, בבר או במסעדה את רוב האנשים אני לא מכירה.

אנדרי קוז'ינוב: אבל בניגוד לחדרי כושר, עם המנויים דווקא אנשים שמתאמנים ביחד מכירים אחד את השני.

אמיליה אניס: נהדר, לכן אני אתן לך דוגמאות של חדרי כושר של החקירות האפידמיולוגיות.

אנדרי קוז'ינוב: נפלא, את רק מחזקת את הטענה.

אמיליה אניס: אני לא יודעת אם כולם מכירים, אבל אני אתן לך דוגמאות של חקירות בחדרי כושר, גם בארץ וגם מה קורה בעולם.

אנדרי קוז'ינוב: קראתי.

יוליה מלינובסקי: אני עוד אבקש ממך, ברשותך, מה שאת אומרת זה בעצם נכון לכל מחלה ויראלית או מדבקת, נתחיל מאבע

יוליה מלינובסקי: בועות רוח ונסיים עם השפעת שיש לנו בכל חורף, זה בדיוק אותו דפוס התנהגות ופעולה שזה עובר דרך ויראלית.

יוליה מלינובסקי: אני אשמח לדעת את נתוני השפעת משנה קודמת, לפני הקורונה, כמה היו אנשים, כמה היה אחוז התחלואה באוכלוסייה בשפעת רגילה, בלי לזלזל בקורונה, עם אחוזי תמותה ופילוח הגילאים.

אמיליה אניס: זה משהו שלא אוכל לתת לך ואני אסביר מדוע.

אמיליה אניס: שפעת איננה מחלה שמחייבת הודעה בשום מדינה בעולם.

אמיליה אניס: בכל חורף חולים 5% מהאוכלוסייה, אם זה חורף קשה יותר עד 10% ואפילו עד 15% מהאוכלוסייה חולים בשפעת.

אמיליה אניס: זו איננה מחלה מחייבת הודעה, אני לא יכולה להגיד לך כמה אנשים חלו בשפעת בעונה מסוימת וזה נכון לכל המדינות בעולם.

יוליה מלינובסקי: אני ראיתי דוח שלכם באתר שלכם.

אמיליה אניס: מה שיש לך, אני אגיד לך מה יש ואת זה אני כן אשמח לתת לך, זה את הדוחות שפעת שיש שם כמה בידודים היו, שיש שם כמה חולים קשים היו, כמה חולים קשים, כמה חולים נפטרו, כמה פנו בגלל מחלה דמוית שפעת או למרפאה בקהילה או פנו למיון.

אמיליה אניס: זה אני בהחלט יכולה להעביר לכם, זה כן יש לי, אבל זה לא מספרים מוחלטים של חולי שפעת, זה אין באף מדינה בעולם.

יוליה מלינובסקי: הבנתי, אבל עדיין זה ייתן איזה שהיא תמונת מצב.

אמיליה אניס: אני יותר מאשמח להעביר לכם.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, בואו נחזור לענייננו, בבקשה.

אמיליה אניס: אנחנו כולנו נצא פה אפידמיולוגים, הכול בסדר, זה מקצוע מרתק, מסכימה.

יוליה מלינובסקי: אולי נחליף את המקצוע.

אמיליה אניס: לאור העובדה שאנחנו לא תמיד יכולים לזהות את מקור ההדבקה במרחב הציבורי, כאשר אנחנו באים לקבוע הנחיות אנחנו צריכים להסתמך על עקרונות אפידמיולוגים.

אמיליה אניס: יש נסיבות שמעלות את הסיכוי להדבקה, שזה כולל אי שמירה על ריחוק, אי עטיית מסכה, התקהלות ואי הקפדה על היגיינת ידיים ומשטחים.

אמיליה אניס: כולנו מכירים את זה, לא חידשתי לכם שום דבר בזה, אבל אני רוצה להוסיף על זה את הנסיבות האפידמיולוגיות שמעלות את הסיכון להדבקה במתקני ספורט.

אמיליה אניס: אז מה יש מיוחד בחדרי כושר שגרם לנו להתייחס אליהם בנפרד?

ג'אבר עסאקלה: אתם על בסיס בדיקה של חדרי הכושר?

ג'אבר עסאקלה: כי אני מכיר חדרי כושר שהם ענקיים.

סטלה ויינשטיין: חללים קטנים אושרו.

יפעת שאשא ביטון: לא הכול, זה תלוי איפה - - -

ג'אבר עסאקלה: למה להכליל את כל חדרי הכושר, קטנים ו - - -

יפעת שאשא ביטון: חברים, אנחנו מקשיבים עכשיו ולא פותחים את זה לשיח.

סטלה ויינשטיין: לא, זה הזוי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מקשיבים.

הילה שי וזאן: רק אם תוכלי להתייחס - - -

אמיליה אניס: אני אתייחס לכול.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, ד"ר אמיליה אניס.

הילה שי וזאן: רק אם תוכלי להתייחס מה ההבדל בין זה לבין חדרי סטודיו שכרגע כן מאושר?

אמיליה אניס: אני אתייחס לכול.

אמיליה אניס: אז אם אתם חושבים שהתפרצויות בחדרי כושר הן בלעדיות לישראל אז לא כך הדבר.

אמיליה אניס: התפרצויות שקשורות בחדרי כושר קורות גם במדינות נוספות.

קריאה: איפה?

יפעת שאשא ביטון: לא, אני מאוד מבקשת, אנחנו לא נוכל לנהל ככה את הדיון.

קריאה: לא, אבל את יודעת, להגיד משפט בלי נתונים זה בדיוק - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל היא תציג את זה ומי שיתפרץ ייצא החוצה, חברים.

יפעת שאשא ביטון: בואו ננהל את הדיון כמו שצריך.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

אמיליה אניס: תודה.

אמיליה אניס: מה שכתוב לכם כאן

אמיליה אניס: על התנאים בחדרי הכושר הוא על סמך מאמר שבעצם סיכם חקירת התפרצות של 112 מקרים ב-12 חדרי כושר בדרום קוריאה כאשר המקור של כל ההתפרצות זה סדנה של ארבע שעות שהתרחשה ב-15 בפברואר וכתוצאה מזה שהיה שם חולה אחד בסדנה הזאת אירעה התפרצות ב-12 חדרי כושר, 112 מקרים מאומתים.

יוליה מלינובסקי: אז אתם קיבלתם את ההחלטה הזו על סמך מאמר - - -

אמיליה אניס: לא, אנחנו - - -

יפעת שאשא ביטון: רגע, שנייה, חברת הכנסת מלינובסקי, תאספו את השאלות.

יפעת שאשא ביטון: גם לי יש שאלות, תראי, אני כותבת.

יוליה מלינובסקי: נו, את לא סתם דוקטור לחינוך.

יפעת שאשא ביטון: אז תכתבו ואתם אחר כך תוכלו לשאול את הכול ונעשה את זה מסודר.

יוליה מלינובסקי: אני לא עשיתי דוקטורט, אני פחותה, מה לעשות.

יפעת שאשא ביטון: לא, את לא, אני סומכת עלייך.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אמיליה.

אמיליה אניס: אז מה שהם כתבו שבחדרי כושר, התנאים המיוחדים כוללים צפיפות, חללים קטנים, חום ולחות, יש מערבולות אוויר, כי כאשר אנחנו זזים, כאשר אנחנו מתאמנים יש מערבולת של אוויר שמעבירה את הנגיף ומפיצה את הנגיף לכל הכיוונים.

אמיליה אניס: הנגיף מופץ גם כאשר אנחנו מתנשפים אחרי מאמץ וכמו שאתם כולכם יודעים, הנגיף יכול להישאר גם על משטחים וציוד.

אמיליה אניס: עכשיו, מה יש מיוחד - - -

יוליה מלינובסקי: לא, סליחה - - -

אמיליה אניס: שנייה, תני לי.

יוליה מלינובסקי: לא, אבל זה לא נכון.

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל חברת הכנסת מלינובסקי, בואי נתאפק.

יפעת שאשא ביטון: כי אם אנחנו נעשה פינג פונג אנחנו לא נתקדם בדיון.

אמיליה אניס: תראי, זה מאמר מדעי - - -

יוליה מלינובסקי: לא, אבל תקשיבי, אנחנו מטעים את הציבור כי עכשיו אומרת דוקטור מאוד מכובדת שהנגיף נשאר על המשטחים.

ג'אבר עסאקלה: זה לא נכון.

יוליה מלינובסקי: עלול, עלול זה עלול, אבל אני - - -

אמיליה אניס: עלול זה לא אומר ש - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל את יודעת מה יקרה, חברת הכנסת מלינובסקי, אני רוצה להגיד לך משהו, כל מה שאנחנו נזרוק פה בפינג פונג לא באמת ייקלט, אבל כאשר היא תסיים את הדברים ואנחנו נשאל את השאלות שאלה שאלה ואנחנו נקבל תשובות מסודרות אז גם אי אפשר יהיה לפספס את זה.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של המשטחים, תרשמי, הנה גם אני ארשום כדי שגם אם את תפספסי אז אני לא.

יוליה מלינובסקי: תאמיני לי, בזה אני לא מפספסת, הכול בסדר.

אמיליה אניס: נהדר.

אמיליה אניס: עכשיו נגיע לתנאים בבריכות.

אמיליה אניס: בבריכות אין עטיית מסכות, יש צפיפות, בקיץ כולם משתכשכים, עומדים במקום שיוצר גם עוד סוג של צפיפות, יש התקהלות ויש קושי בהקפדה על כללי הריחוק וההיגיינה.

אמיליה אניס: זה לגבי בריכות.

אמיליה אניס: מה קורה במסעדות?

אמיליה אניס: במסעדות יושבים ליד אותו שולחן בצוותא.

אמיליה אניס: בעת ארוחה ושיח יכולה להיות התזת רוק מאחד לשני וכך גם מעבר הנגיף.

אמיליה אניס: כאשר אנחנו אוכלים אנחנו מן הסתם איננו יכולים לעטות מסכה.

אמיליה אניס: קיים קושי בשמירה על ריחוק, יש התקהלות, ומה שמאוד משמעותי זה זמן מגע ממושך.

אמיליה אניס: אנחנו לא נכנסים למסעדה בשביל לשבת בה רבע שעה או 20 דקות, אנחנו יושבים בה הרבה יותר.

אמיליה אניס: זה גורמי הסיכון הכלליים לגבי מסעדות.

אמיליה אניס: עכשיו מספרים וחקירות.

ג'אבר עסאקלה: רק תגידי לנו מתוך כמה המספרים האלה.

אמיליה אניס: אני אגיד לכם הכול.

אמיליה אניס: מהנתונים שלנו, מה שאנחנו הצלחנו לקבל בחקירות, וכמו שאמרתי לכם, לגבי מסעדות ולגבי ברים וגם לגבי חדרי כושר, אנחנו לא תמיד מכירים את כולם אז לא תמיד קל למצוא את מקור ההדבקה.

אמיליה אניס: בחודש אחד נדבקו בחתונות 170 איש וזה רק מעגל ראשון, זאת אומרת זה לא מי שנדבק מהם, זה המעגל הראשון.

אמיליה אניס: בחדרי כושר 35 רק מעגל ראשון.

קריאה: בחודש אחד?

אמיליה אניס: בחודש אחד, כן.

אמיליה אניס: יש פה את התאריכים, מה-4.6 עד 10.7, אלה הנתונים שבידינו.

יפעת שאשא ביטון: צריך לומר שאולמות אירועים נפתחו ב-14 בחודש.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר ששם זה ב - - - צריך לחדד את זה.

אמיליה אניס: זה אומר שעיקר התחלואה, נכון - - -

יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו מסכימים שבאולמות אירועים וגם מהנתונים שראינו על הדבקה בתוך המשפחה, שהכול בעצם מגיע מהבית, זה 170 בשבועיים בלי כל האדוות של זה, ששם יש דרמה.

אמיליה אניס: בדיוק, וגם חדרי הכושר לא נפתחו מיד בתחילת יוני.

סטלה ויינשטיין: לא נכון, ב-7.5 - - -

יפעת שאשא ביטון: רגע, מתי נפתחו חדרי הכושר?

סטלה ויינשטיין: ב-7 במאי.

אמיליה אניס: אוקיי, אבל אלה נתונים שמתייחסים ליוני, זה לא כולל את ה - - -

סטלה ויינשטיין: כן, אבל חדרי הכושר זה - - -

יפעת שאשא ביטון: בסדר, זה רק מחזק את מה שאנחנו רוצים להגיד.

הילה שי וזאן: למה לא הכנסת בריכות?

אמיליה אניס: כי לגבי בריכות אין לי נתונים הארד דאטה שאני יכולה לומר בוודאות - - -

הילה שי וזאן: אבל סגרתם.

הילה שי וזאן: הוריתם לסגור, המלצתם.

אמיליה אניס: מה שאני כוללת כאן זה רק נתונים שיש לי על פי החקירה האפידמיולוגית.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: מסעדות וברים אמרנו שאנחנו כבר לא שם, בואו נתמקד בחדרי כושר ובבריכות.

אמיליה אניס: אני רק רוצה להגיד לכם, שלגבי הנתונים האלה זה לא כולל את האנשים שעובדים שם, כי האנשים שעובדים שם נכללים אצלנו תחת קטגוריה אחרת של מקום עבודה, שהם נדבקו במקום עבודה, זה כולל רק מי שבא למסעדה או לבר לבלות או לחדר כושר.

ג'אבר עסאקלה: אין לך נתונים על העובדים?

מיקי לוי: אין לה בכלל - - -

אמיליה אניס: אתם ביקשתם דוגמאות - - -

מרב מיכאלי: אבל, ד"ר אניס, רק להבין ממך, אולי אני לא הבנתי נכון, אבל להבנתי מתוך 19,282 חולות וחולים בחודש המדובר הנדבקים לפי הנתונים שלכם בחתונות, חדרי כושר, מסעדות וברים זה עשירית האחוז.

אמיליה אניס: זה אלה שאנחנו הצלחנו למקם אותם כנדבקים במקומות האלה.

אמיליה אניס: יש כאלה שהם נדבקו, אבל לא הצלחנו למקם אותם.

מרב מיכאלי: עשירית האחוז.

אמיליה אניס: כי זה לא תמיד פשוט, כמו שאמרנו.

מרב מיכאלי: לפי הנתונים הקיימים מה שכן הצלחתם לאתר זה שבמקומות האלה מתוך כלל החולות והחולים עשירית האחוז נדבקו בברים ובחדרי כושר ובחתונות ובמסעדות.

אמיליה אניס: אמת, וזה רק מעגל - - -

יפעת שאשא ביטון: לגבי ברים יש נתונים בעולם, חברים, שאני קראתי, הם מוקדי התפרצות מאוד מאוד גדולים.

יפעת שאשא ביטון: תראו בפלורידה, תראו מקומות נוספים.

אמיליה אניס: וזה רק מעגל ראשון, זה לא כולל את מי שנדבק מהם כי תיכף תראו שהרבה מאוד אנשים נדבקים מהם, תיכף תראו את החקירות האפידמיולוגיות, שזה מה שביקשתם.

אמיליה אניס: הבאתי לכם כמה דוגמאות של חקירות אפידמיולוגיות כדי שתבינו במה מדובר.

אמיליה אניס: דוגמה ראשונה, קאנטרי קלאב במחוז הצפון.

אמיליה אניס: ב-24 ביוני מגיע דיווח ללשכת בריאות על מאמנת כושר שאובחנה כחיובית לקורונה.

אמיליה אניס: תחילת התסמינים אצלה הייתה ב-19 ביוני, יום למחרת קבלת ההודעה מתבצעת חקירה אפידמיולוגית.

אמיליה אניס: בתחילת החקירה היא טענה שהיא ביצעה את כל ההפעלות בזום, אבל מה לעשות מגיע דיווח על עוד שתי חולות נוספות שמתאמנות באותו קאנטרי ואז מסתבר שהיא לא בדיוק הפעילה בזום, אלא גם הייתה מספר פעמים בפועל, כולל באימונים של ספינינג ופילטיס, ואחרי אבחון של שלוש חולות באותו קאנטרי הקאנטרי נסגר, אבל מה מסתבר?

אמיליה אניס: שעד שסגרו את הקאנטרי אחרי שלושה חולים מדווחים הספיקו להידבק עוד שישה מגעים מהקאנטרי.

אמיליה אניס: זאת אומרת סך הכול תשעה אנשים נדבקו על אף שזה נסגר אחרי שלושה, אבל הם כבר נדבקו - - -

קריאה: זה פחות מהכנסת, אגב.

אמיליה אניס: ועוד שניים מבני הבית.

הילה שי וזאן: אבל את מדברת על עוד שישה במעגל שני.

אמיליה אניס: אבל זה לא כולל את מי שנדבק במעגל שני.

אמיליה אניס: מאוד חשוב לי להגיד לכם - - -

מיקי לוי: תסגרו את הקאנטרי הזה.

אמיליה אניס: שנייה, אני אשיב על כל שאלה.

אמיליה אניס: אני רוצה להגיד לכם שאנחנו בבריאות הציבור, התפקיד שלנו הוא למנוע תחלואה.

אמיליה אניס: אם אנחנו סגרנו אחרי שכבר יש תחלואה אנחנו בעצם פספסנו את החולים האלה שלא היו אמורים להידבק שם.

אמיליה אניס: מאוד חשוב לסגור עוד לפני שיש מקרים, על פי המידע האפידמיולוגי, על פי מה שידוע לעולם, ולא להגיע לתחלואה גבוהה בחולים ואז להגיד אוקיי, הייתה לנו תחלואה גבוהה, אז סגרנו.

אמיליה אניס: התפקיד שלנו זה לסגור לפני, זה למנוע.

אמיליה אניס: אני אמשיך, ברשותכם.

אמיליה אניס: חקירה שנייה, חדר כושר בירושלים.

אמיליה אניס: מתקבל דיווח ראשון על חולה ב-2 ביוני, למחרת דיווח נוסף, שניהם מקרים א-תסמיניים.

אמיליה אניס: בהמשך מתקבלים דיווחים על בני זוג כאשר האישה היא מדריכה במכון הכושר.

אמיליה אניס: סוגרים את מכון הכושר, מכניסים את כל העובדים לבידוד, אבל מה לעשות שלפני שסגרו עוד שבעה נחשפו ונדבקו באותו מכון כושר.

קריאה: אז מה?

אמיליה אניס: אז זו דוגמה נוספת.

אמיליה אניס: אני אשיב על כל השאלות כשאני אסיים.

אמיליה אניס: זאת אומרת שבאותו מכון כושר נחשפו ונדבקו 11 איש.

מיקי לוי: בסדר, תסגרו את אותו חדר כושר.

אנדרי קוז'ינוב: דווקא למקרה הספציפי, יושב פה כנראה הבעלים שהיה במקרה הזה ויש לו השגות על הדבר הזה, הוא טוען שהחקירה הזאת לא ממצה ולא נכונה.

אמיליה אניס: אבל אלה הנתונים - - -

קריאה: תסגרי את המקום.

אמיליה אניס: אלה הנתונים שיש בידינו.

יפעת שאשא ביטון: יש פה שאלה גם מהממ"מ, כמה מהחולים הם מסווגים כמי שנחשפו בחדר הכושר ולא בני המשפחה?

אמיליה אניס: 11 מקרים.

אמיליה אניס: אבל יש פה גם בני זוג.

יפעת שאשא ביטון: אז בגלל זה אני אומרת, כמה נחשפו בחדר הכושר עצמו?

אמיליה אניס: תשעה, יש את השניים הראשונים ויש עוד תשעה.

סטלה ויינשטיין: לא נכון, שישה.

יפעת שאשא ביטון: סטלה, אני לא רוצה להוציא אותך, אני ממש מבקשת.

אמיליה אניס: הלאה.

אמיליה אניס: חקירה במסעדה ביישוב בצפון.

אמיליה אניס: מסיבת אירוסין נערכה ב-24.6.

יפעת שאשא ביטון: טוב, מסיבת אירוסין מבחינתי זה על אותו תקן של אירועים, זה same same.

אמיליה אניס: נכון, ובכל זאת דוגמה, הכלה מגיעה מיישוב א', החתן מיישוב ב', אחות הכלה הגיעה למסיבה מיישוב ג' ומסיבת האירוסין נערכה ביישוב ד'.

אמיליה אניס: אחות הכלה כבר הייתה עם התסמינים במסיבה, היא הדביקה ישירות 17 משתתפים ומלצר, המסעדה נסגרה, אבל שרשרת ההדבקה נמשכת ובאותה שרשרת הדבקה יש לפחות 33 חולים כאשר אנחנו עוד ממשיכים לעקוב אחרי מקרים משניים.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת ראש, אם לא אכפת לך, בגלל שכאמור כל סוגיית האירועים והמסעדות נגמרה בואו נתמקד, בבקשה, בנתונים לגבי חדרי כושר ובריכות.

מרב מיכאלי: אין טעם לחזור על נתונים שהם עכשיו לא לדיון.

מיקי לוי: מרב, לא נתנו לנו את הנתונים האלה שבוע, זו הזדמנות.

מרב מיכאלי: הכול בסדר, אבל אתה יודע, זה סתם מבלבל בשביל הדיון הקונקרטי שאנחנו צריכים לעשות אותו כרגע.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, מרב, זה השקף האחרון, אז סבלנות.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, בבקשה, אמיליה, את יכולה להמשיך.

אמיליה אניס: זו הדוגמה האחרונה לחקירה אפידמיולוגית שאני מבקשת להציג בפניכם, זה שרשראות ההדבקה שאנחנו עושים.

אמיליה אניס: מה שאתם רואים כאן זה תייר מצרפת שהשתתף ב-29 בפברואר במסיבת אירוסין, הוא הדביק ישירות - - -

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אבל אנחנו שוב חוזרים לאירועים ועל אירועים אין לנו ויכוח.

אמיליה אניס: נכון, אני פשוט רציתי להראות לכם - - -

יפעת שאשא ביטון: חברים, את האירועים אנחנו אישרנו כאן בדיון.

אמיליה אניס: אני יודעת, אני רק רציתי להראות לכם את שרשראות ההדבקה שאנחנו עושים בצורה גרפית ולכן אני מראה לכם את זה, שהוא הדביק ישירות שמונה אנשים, כולל את העובדת הסוציאלית שעבדה בבית אבות בירושלים וגרמה להתפרצות בירושלים.

אמיליה אניס: בסך הכול יש פה מכל שרשראות ההדבקה שאתם רואים כאן, מאדם אחד 110 נדבקים, מתוכם חלקם נפטרו, מבית האבות, אתם רואים אותם בצבע אפור.

אמיליה אניס: אנחנו יכולים להציג את זה גם מבחינת יישובים.

אמיליה אניס: אתם יכולים לראות שמחולה אחד היו חולים ב-18 יישובים.

אמיליה אניס: והשקף האחרון, אנחנו יכולים גם לראות את ההתפלגות של קבוצות הגיל של החולים באותן שרשראות הדבקה כאשר כל קבוצת גיל בצבע אחר ואנחנו רואים שבמקרה הזה עיקר ההדבקה הייתה בקבוצת גיל 45 עד 54.

אמיליה אניס: אם אני אסכם את כל מה שהצגתי אזי אנחנו כולנו מסכימים שקיים צורך לאזן בין השיקולים האפידמיולוגיים לבין הפעילות במשק ובין הפעילות של הציבור בשגרה בצל הקורונה.

אמיליה אניס: אני חושבת שכולנו נסכים שככל שההנחיות מתירות פעילויות רבות יותר עלול להיווצר הרושם המוטעה בקרב הציבור שההקפדה על ההנחיות היא לא תמיד הכרחית ואסור לנו לשכוח שבכל התקהלות יש פוטנציאל להדבקה.

אמיליה אניס: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ד"ר אמיליה.

יפעת שאשא ביטון: אני רק מוכרחה לומר לך שאני פחות מסכימה עם האמירה השנייה שייווצר רושם בציבור שההנחיות הן לא רלוונטיות.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שאנחנו נחיה במציאות הזאת גם שנה שלמה - - -

אמיליה אניס: לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו עוזרים לציבור, מחנכים את הציבור, you name it, אני בכוונה לא רוצה לומר שום אמירה שאחר כך יגידו שיש פה עניין של פטרונות, אבל אנחנו צריכים להרגיל את הציבור להתנהגות שתאפשר לנו לחיות בצל הקורונה תוך כדי שאנחנו נשמרים ומסוגלים לקיים שגרה של המשק עד כמה שניתן.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני לא עסוקה עכשיו בניתוח של רושם ועל הדרך לוקחת איתי ענפים שלמים שמשלמים בכלכלה ובפרנסה שלהם.

יפעת שאשא ביטון: אני מסתכלת על הנתונים גם, 35 אנשים מתוך האלפים שנדבקו כאן בימים האחרונים או בשבועות האחרונים, זה צריך להיות לנו כאיזה שהוא סימן שאלה ולראות איך אנחנו יכולים לגייס גם את הנתונים האלה לטובת זה שאולי אנחנו נקיים יותר אכיפה, נייצר תו סגול שהוא קצת יותר מחמיר, או נמצא את הדרך לעשות את הדברים באיזונים הנדרשים.

אמיליה אניס: אני רק רוצה לומר שאני דילגתי פה על שקף, אבל חדרי כושר נסגרו גם במדינות אחרות, הם נסגרו באוסטרליה, הם נסגרו בקנדה - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, הכול נסגר בכל מדינה ולאט לאט נפתח.

אמיליה אניס: לא, לא רק בתקופת הסגר, כשהתחלואה ירדה פתחו אותם עם הגבלות וכשהתחלואה עלתה שוב, כי אנחנו לא המדינה היחידה שיש בה גל שני, אזי עוד פעם סגרו אותם.

יפעת שאשא ביטון: ב-7.5 נפתחו חדרי הכושר?

יפעת שאשא ביטון: מתי נפתחו הבריכות?

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שהמשרד יענה לי.

יפעת שאשא ביטון: כי תראו, מה-6.5, לצורך העניין אם אתם רוצים תיקחו את זה מה-9.5 עד אמצע יוני אנחנו לא רואים פה איזה שהיא היסטריה בהדבקה.

יפעת שאשא ביטון: צריך לבדוק אם זה הסיפור או שיש לנו סיפור במקומות אחרים.

קריאה: ידוע לנו, חשוב להדגיש מה שאמיליה אמרה בהתחלה, שאנחנו מדברים רק על הנתונים שאנחנו מכירים בעוד ששליש מהנתונים אנחנו לא יודעים להגיד בוודאות מה מקור ההדבקה.

מיקי לוי: אם אתם לא יודעים זה לא נחשב.

מיקי לוי: אם אתם לא יודעים אל תגידו.

יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו לא אומרים את זה.

מיקי לוי: אל תגידו, אנחנו עובדים לפי נתונים.

קריאה: אם מסתמכים על שילוב של נתונים יחד עם העקרונות האפידמיולוגים - - -

יפעת שאשא ביטון: טוב, בואו ניתן לחברי הכנסת לשאול, אנחנו נתחיל עם יוליה, אחר כך עם חבר הכנסת מיקי לוי, אני אתן לכם לפי הסדר שהרמתם ידיים.

יוליה מלינובסקי: את דיברת על כך שפורסם בדרום קוריאה ובעצם על זה הסתמכתם כשסגרתם את - - -

אמיליה אניס: זו דוגמה אחת מני רבות שפורסמו.

אמיליה אניס: היו הרבה חולים מסדנה אחת, 112 חולים מ-12 חדרי כושר, לכן הבאתי את זה כדוגמה.

יוליה מלינובסקי: עכשיו אמרו לי פה אנשים שבדקו את המחקר הזה ונאמר לי שזה היה סדנה לריקודים סלוניים.

אמיליה אניס: עדיין זה פעילות גופנית מאומצת - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל פה מותר ריקודים סלוניים, דווקא את זה השארנו.

יוליה מלינובסקי: חדר כושר זה לא בדיוק מקום לריקודים, המחקר הזה שאת - - -

אמיליה אניס: חדרי כושר, היו לא מעט הדבקות, כמו שהבאתי, גם בארץ וגם בעולם.

יוליה מלינובסקי: רגע, סליחה, גברתי, תני לי, אני שאלתי.

יוליה מלינובסקי: הדוגמה של המחקר מדרום קוריאה, שעל זה הסתמכת ובעצם הבאת את זה כדוגמה היא מדברת על פעילות בתוך חדר כושר, אבל הפעילות שם הייתה פעילות אחרת, זו הייתה סדנה לריקודים סלוניים, ועכשיו אני מבינה למה זה קרה בכזאת תפוצה, כי כנראה היה שם את המנחה או זוגות שעברו ממקום למקום וזה עדיין פעילות גופנית, ריקודים סלוניים מבצעים במגע.

יוליה מלינובסקי: ברשותך.

יוליה מלינובסקי: הדוגמה הזאת, את בעצמך בחרת בה.

אמיליה אניס: אז יש דוגמאות אחרות.

יוליה מלינובסקי: לגבי בריכות, אני אתמול שמעתי את פרופ' פרידמן, אתמול או שלשום, שהוא אמר שלפי כל המחקרים ומאמרים מדעיים לא הוכח בשום מדינה שיש הדבקות בבריכות, כן או לא, והשאלה האחרונה, לגבי משטחים, וזה מאוד קריטי, כי כל אמירה שלכם מכניסה לפניקה ציבורים שלמים.

יוליה מלינובסקי: אני אתן רק דוגמה אחת, אצלי בבניין יש מהומת אלוהים, איפה שאני גרה, בבית שלי, כל יום לחטא את המעלית כי מישהו שמע שזה עלול להישאר על המשטחים.

יוליה מלינובסקי: אז עלול להישאר או נשאר, או לא נשאר, זה משהו אחר לחלוטין.

יוליה מלינובסקי: צריך להבין שכל זה פוגע פשוט בבריאות הנפש של האנשים.

יוליה מלינובסקי: לפי המחקרים שאני נחשפתי, ואני לא מתיימרת להיות מומחית, זה לא נשאר על משטחים, דיברו על זה רבות בהתחלה.

יוליה מלינובסקי: זה משהו שהוא ויראלי, נשאר באוויר עם הרוק וטיפות, על משטחים לא.

יוליה מלינובסקי: כן או לא?

אמיליה אניס: ואנחנו בכל זאת מנחים לחטא את המשטחים חד משמעית.

אמיליה אניס: זאת ההנחיה ולא רק בישראל.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, חיטוי והיגיינה זה תמיד טוב, עם קורונה ובלי קורונה.

יוליה מלינובסקי: אז שאלתי לגבי ריקודים סלוניים והבריכות.

אמיליה אניס: לגבי הבריכות, כמו שאמרתי, הבריכות נסגרו לא רק בישראל, בריכות נסגרו גם במדינות אחרות, נפתחו עם הגבלות כי הייתה ירידה בתחלואה - - -

ג'אבר עסאקלה: אז תפתחו מה שנפתח במדינות אחרות.

אמיליה אניס: סליחה, המדינות האחרות זה מדינות מפותחות, זה ארצות הברית, זה קנדה, זה אוסטרליה, אלה מדינות שאנחנו בהחלט חושבים שהם בסטנדרטים גבוהים.

קריאה: אבל אתם לא מציגים נתונים - - -

יוליה מלינובסקי: אני שאלתי לגבי בריכות.

יוליה מלינובסקי: מה שאני נחשפתי בטלוויזיה, דיבר פרופסור מאוד מכובד, אני פשוט מצטטת, לא קראתי את זה בעצמי, הוא אמר שהוא בדק ואין שום מידע מדעי על הדבקה בבריכות.

מרב מיכאלי: יש לנו כאן עמדה של ההסתדרות הרפואית שאומרת בצורה מאוד מפורשת ומפורטת בדבר הזה.

יפעת שאשא ביטון: לא רק זה, אין הדבקה בבריכה.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור של הבריכות זה ההתקהלות.

אמיליה אניס: סליחה, בריכה זה לא רק המים של הבריכה, זה גם זה שיושבים על שפת הבריכה.

הילה שי וזאן: מאה אחוז, התקהלות צריך למנוע בכל מקום.

הילה שי וזאן: אבל בשביל זה לא צריך לסגור את הבריכות.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר להבין אתכם, חברים.

הילה שי וזאן: אבל שיהיה ברור, את ממליצה על סגירת בריכות מבלי שהצגת אף נתון לגבי בריכות, זאת אומרת רק על סמך נתונים מחו"ל?

אמיליה אניס: ההמלצה התקבלה בגלל הנסיבות האפידמיולוגיות בבריכה, שזה לא רק המים עצמם, כמו שאמרתי, זה גם שפת הבריכה, זה גם ההתקהלות.

הילה שי וזאן: אבל אני מדברת על מספרים.

הילה שי וזאן: בשאר הדברים הצגת מספרים, בריכות - - -

מיקי לוי: אין בעיה, גברתי, תגידי, בריכה של ארבעה דונם כמה אנשים את רוצה?

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, סיימת עם השאלות?

יוליה מלינובסקי: כן, אני רק רוצה להגיד לגברתי הרופאה הנכבדה, המילה עלולה זו מילה יותר מדי נוחה כדי לקבל כאלה החלטות.

יוליה מלינובסקי: כאשר את יוצאת לכביש ומניעה את הרכב שלך את עלולה חס וחלילה להיכנס לתאונת דרכים וזה לא מונע ממך ומאלפי אזרחים לנסוע ברכב.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת אנחנו כן צריכים להתנהג בזהירות, אבל אסור לנו, אסור לנו, להתנהג באובססיה.

יוליה מלינובסקי: וזה מה שקורה כרגע, הכול מתחושות בטן, ממאמרים לא ברורים והחלטות מתקבלות מהבטן ולא על בסיס נתונים אמיתיים.

יוליה מלינובסקי: אז גם תאונות דרכים קורות, הדרך הכי טובה להילחם בתאונות דרכים זה פשוט לאסור על אנשים לנסוע.

אמיליה אניס: אני מוכרחה לציין שההחלטות התקבלו בממשלה תוך איזון כלל האינטרסים - - -

יוליה מלינובסקי: הממשלה ראתה את הנתונים האלה?

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, חברת הכנסת מלינובסקי, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: בואו ננסה להישאר במקום של העובדות והנתונים, פחות בפרשנויות.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי.

מיקי לוי: ד"ר אמיליה, כל מה שאני אומר הוא לא ברמה האישית, אלא הוא ברמה הכוללת, אין לי טענות אלייך, יש לי טענות למשרד הבריאות.

מיקי לוי: הקורונה כאן לזמן רב וצריך ללמוד לחיות איתה, אם אתם תסגרו לנו את המשק, וכבר סגרתם לנו את המשק מהפניקה, לא את ברמה האישית, אולי קודמתך בתפקיד, אז יהיה לנו פה קורונה כלכלית קשה.

מיקי לוי: 800,000 מובטלים, אני כבר לא מדבר על בריאות הנפש, שאין לכם את הכוחות המתאימים לטפל בכל אלה שיקרסו, הקורונה הכלכלית חמורה פי כמה וכמה והיא תביא לתחלואה הרבה יותר קשה, גם כלכלית וגם בריאותית.

מיקי לוי: עכשיו אני שואל את החבר'ה האלה שנמצאים כאן מחדרי הכושר והבריכות, כמה חברים במדינת ישראל חברים בחדרי הכושר?

מיקי לוי: תעריכו.

סטלה ויינשטיין: 1.4 מיליון.

קריאה: אולי קצת יותר, עם הפעילות בקיץ.

מיקי לוי: אולי יותר.

מיקי לוי: 35 נדבקו.

מיקי לוי: אתם שומעים מה אתם אומרים לי?

אמיליה אניס: בחודש.

מיקי לוי: לחודש.

מיקי לוי: אתם רוצים לסגור את הכול?

מיקי לוי: רגע, חבר'ה, אני יודע לנהל מספרית, זה השטח שלי, תאמיני לי, מספרים אני יודע, זו ההתייחסות שלי.

מיקי לוי: עכשיו, מיליון איש חברים בחדרי הכושר, 35 נדבקו, אתם תעשו חקירה ותצביעו על חדר X או Y או Z שלא עמד בכללים ונוציא לו צו סגירה.

מיקי לוי: עשיתי צווי סגירה על נושאים אחרים, תאמינו לי, בתחום השיפוט שלי של אבטחה וכו' וכו' בשנייה וחצי, מה הבעיה?

מיקי לוי: עכשיו, תראי, את אומרת לנו 18,000 נדבקים מתוך תשעה מיליון, 0.2%.

מיקי לוי: המשק בקריסה, ליד כל בעל מקצוע, ואני אומר את זה גם לממשלה, רופא שמנתח אישה בת 90 ומחליף לה פרק יד או פרק בברך, שופט, מנתח, קצין בצבא, סדרן בכנסת, ליד כל אחד מהמקצועות, מה שאת רוצה, יש מקצוע שנקרא ניהול סיכונים.

מיקי לוי: אני לא רוצה ממך את ניהול הסיכונים, אני רוצה רק שלא תפחידו אותנו.

מיקי לוי: אני רוצה לנהל את הסיכונים, אני רוצה שמי שמקבל את ההחלטות ינהל את הסיכונים.

מיקי לוי: מה שראינו אתמול בערב זה קצה קצהו, אנחנו חייבים לקחת סיכונים.

מיקי לוי: אתם צריכים לבוא ולהגיד לנו איך, איך לחיות עם הקורונה.

מיקי לוי: נורא קל לבוא ולהגיד איך לא.

מיקי לוי: איך לא אני יודע לבד, אני לא צריך שום הצעות, אני לא צריך הצעות.

מיקי לוי: לכן אני אומר, 18,000 איש מתשעה מיליון, 35 נדבקים, אני מורט את שארית שערותיי, ממיליון איש.

מיקי לוי: תשמעו מה אתם אומרים.

סטלה ויינשטיין: מיליון וחצי.

מיקי לוי: מיליון וחצי, 35, זה פשוט לא עולה על הדעת, זה מטריף את הדעת.

אמיליה אניס: וכמה ה-35 האלה הדביקו?

מיקי לוי: גברתי, התפקיד שלך לעשות חקירה - - -

אמיליה אניס: אתה ראית שאדם אחד יכול לייצר שרשרת של 110 איש.

מיקי לוי: תשמעי, אין לי טענות אלייך.

סטלה ויינשטיין: כמה מה-140,000 יישארו בלי עבודה?

מיקי לוי: אני הייתי צריך להגיד בתפקידי הקודם, מכיוון שיש הרבה התפרצויות וגניבות רכב אף אחד לא נוסע יותר ברכב.

מיקי לוי: נורא קל.

מיקי לוי: אל תגידו לנו איך לא, את זה אנחנו יודעים לבד, תבואו תגידו לנו מה המרחקים, איזה התנהגות.

מיקי לוי: אם הבריכה היא על דונם אחד כך וכך, אם הבריכה היא על חמישה דונם כך וכך, הכול על פי שטח.

מיקי לוי: אתם כל היום הולכים איתי למספרים, ככה הלכנו גם לנושא המסעדות, מזל שהצלחנו לשפר את זה, 20 איש, למה?

מיקי לוי: ובנושא אולמות האירועים, האווניו, שמכיל 2,500 איש בלוד חוגגים לחתונה הוא יכול, לפני שהייתה סגירה מוחלטת, להכניס 250 איש.

מיקי לוי: אני מבקש, תנסו לחשוב מחוץ לקופסה, תגידו לנו איך כן, לא איך לא.

מיקי לוי: 35 איש ממיליון וחצי, חברים, אין סיכוי שאני אצביע היום בעד הסגירה.

מיקי לוי: אין סיכוי שאני אצביע בעד הסגירה.

מיקי לוי: תסתכלו כמה משפחות, תסתכלו כמה אנשים שצריכים את המקום הזה כדי להתפרק בשביל הנפש, ותגידו לי איך לא.

מיקי לוי: תגידו לי חדר מסוים בגודל הזה, שהוא חדר כושר, אין לי מושג, אני לא מפעיל חדר כושר, תגידו כמה, תגידו מכונת ריצה כן, מכונת ריצה לא.

קריאה: זה מה שקורה.

מיקי לוי: תגידו מה, תגידו לא יודע מה, תחלקו את היום לחלקים, תגידו יש פה 3,000 חברים, אתה ביום א', אתה ביום ב', אתה בשעה שתיים, הם יעשו את זה כבר, אבל אל תהרגו את המשק.

מיקי לוי: הרגנו את המשק בהחלטות האלה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

מיקי לוי: רגע, דבר אחרון, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: אחרון ובקצרה, כי אמרנו שאנחנו עם שאלות.

מיקי לוי: נכון, אני מתנצל שאני נסער.

מיקי לוי: אותו דבר לגבי בריכות.

מיקי לוי: חוף הים כן, אז למה גני אירועים פתוחים לא?

מיקי לוי: נכון ששם באים יותר במגע.

יפעת שאשא ביטון: תשתחררו מהאירועים.

מיקי לוי: חברים, אני רוצה לפתוח את המשק, אני רוצה, תגידו לי איך לעשות את זה, אל תגידו לי איך לא לעשות את זה, את זה אני יודע לבד.

מיקי לוי: ואם לא תגידו לי איך לעשות את זה את הסיכונים ייקחו מקבלי ההחלטות, תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת הילה וזאן, חבר הכנסת קוז'ינוב מיד אחרי הילה ואחר כך חברת הכנסת מיכאלי.

הילה שי וזאן: תודה, גברתי היושבת ראש.

הילה שי וזאן: אתם יודעים, בהלכה יש מושג כזה, אומרים שהחוכמה הגדולה היא לאו דווקא לאסור, אלא להקל.

הילה שי וזאן: זאת אומרת החכמים הגדולים הם אלה שיודעים להסתכל על הלכות בעיניים ולמצוא את המקום להקל על הציבור.

הילה שי וזאן: להבדיל, אני מסתכלת במקרה הזה, אין ספק שבגל הראשון נעשו טעויות שגרמו לפתיחה מהירה מדי, אבל אני קצת מרגישה שאתם לקחתם את המטוטלת 180 מעלות לצד השני ובמקום להסתכל ולהציג דברים שיש בהם היגיון, אני חייבת לציין, גם בנתונים שהוצגו אני לא רואה היגיון, אני לא רואה, כמו שציינו פה חבריי, היגיון שמצדיק סגירה מוחלטת, לא של חדרי הכושר ולא של הבריכות, וגם מעבר להיגיון הצעדים שנעשו סותרים את המצב בפועל.

הילה שי וזאן: זאת אומרת אתם מדברים פה ונותנים דוגמאות של חדרים קטנים, של סטודיו, אני רוצה שהחברים יבינו, כי הנקודה הזאת לא עלתה, חדרי סטודיו עדיין ממשיכים לעבוד.

הילה שי וזאן: ניקח לדוגמה את סטודיו C שהם סטודיו סגורים של 16 או 17 נשים בחדר אחד סגור, הם ממשיכים לעבוד, וחדרי כושר, שלא נתתם פה אף דוגמה של חדר כושר, כי סדנה זה גם סטודיו, הם כן אלה שנסגרים.

הילה שי וזאן: זאת אומרת גם הדוגמאות שלכם פה לא תומכות במציאות, אין הלימה בין ההיגיון של באמת חדרים סגורים, נתתם פה דוגמה של חדרים סגורים, בקוריאה, של ארבע שעות רצופות, דיברתם פה על התחלופה של האוויר, אנחנו רואים פה חדרי כושר שמבצעים במהלך שעה לפעמים שתי החלפות זרמי אוויר.

הילה שי וזאן: אין פה הלימה של הנתונים ואין פה את ההיגיון.

הילה שי וזאן: אנחנו רואים גם שלאחר פתיחת מועדוני הכושר והסטודיו לא הייתה עלייה כמעט חודש.

הילה שי וזאן: זאת אומרת העלייה הגדולה חלה בעקבות פתיחת בתי הספר ואולמות האירועים וגם בדף מקורות החשיפה אתם כותבים במפורש שאתם לא יודעים לזהות את מקור ההדבקה.

הילה שי וזאן: אז אני לא מבינה מהיכן אנחנו לוקחים באמת את האומץ אפילו לסגור ענפים שלמים, אנשים שמתפרנסים, אנשים שבאמת, כמו שציינו פה חבריי, זה המקום שלהם לקצת אסקפיזם בכל הדבר המטורף הזה שעובר עלינו כדי לשים היגיון.

הילה שי וזאן: אני חושבת שזה התפקיד שלנו, וכמו שהתחלתי ככה אני אסיים, זה לא חוכמה גדולה להגיד סוגרים וזהו, זה להסתכל על הנתונים, להגיד במה אין לנו נתונים ועל פי הכול להחליט מה כן סוגרים, מה לא סוגרים.

הילה שי וזאן: ואגב, מי שלא עומד בתקן, כמו שיש תקן גם במקומות עבודה גם פה יש תקן ברור, ומי שלא עומד בו אותו תסגרו.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

הילה שי וזאן: תסגרו באופן מוחלט, אבל מי שכן, בבקשה לא לעשות את זה בצורה כל כך גורפת וכל כך פוגעת באזרחים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לחברת הכנסת הילה וזאן.

אמיליה אניס: אני יכולה להשיב או לרשום ואחר כך?

יפעת שאשא ביטון: את יכולה להשיב לה, אנחנו עכשיו בשלב של השאלות והתשובות, בבקשה.

אמיליה אניס: העלית כמה סוגיות, אחת אחת.

אמיליה אניס: קודם כל אנחנו כן נתנו הזדמנות ופתחנו את חדרי הכושר וראינו שיש תחלואה, ונתתי לך דוגמאות של חקירות ש - - -

קריאה: מה התחלואה?

קריאה: המספרים שיש כאן?

אמיליה אניס: עכשיו, זה נכון שסגרנו, אבל סגרנו אחרי שכבר נדבקו אנשים, זאת אומרת אנחנו סגרנו בדיעבד.

אמיליה אניס: אז החוכמה של בריאות הציבור זה לא לסגור בדיעבד, זה לא להגיע למספרים גדולים ולהגיד: אוקיי, עכשיו כל כך הרבה נדבקו שאנחנו נסגור.

אמיליה אניס: כל החוכמה זה למנוע את זה, זה ללמוד מהאירועים, זה לנתח אותם - - -

הילה שי וזאן: אבל הסטודיואים פתוחים.

אמיליה אניס: את צודקת, תני לי שנייה להשיב.

אמיליה אניס: על פי אותם עקרונות את צודקת שהיינו צריכים להתייחס גם לסטודיו, אלא שיש כאן מכלול של שיקולים, כמו שאתם בעצמכם העליתם, ונעשה בממשלה איזון בין החלק של בריאות הציבור לבין הצרכים האחרים שאתם העליתם.

הילה שי וזאן: אני לא הבנתי, אבל כל הדוגמאות שאת נותנת לסגירת חדרי כושר הן דוגמאות של הסטודיו.

יפעת שאשא ביטון: סגירה שרירותית כדי לווסת את מקומות ההתקהלות.

קריאה: אם אפשר להתייחס לנושא הזה של סטודיו מול חדר כושר, שבאמת סטודיו באמת מתייחס לספקטרום הרבה יותר רחב של פעילויות וחוגים ולא רצינו באופן קטגורי לחלוטין לפסול את זה, גם קצת קשה להגדיר בדיוק איזה סוג של פעילות - - -

אנדרי קוז'ינוב: אבל מספרית כמה אנשים מגיעים לסטודיואים לפעילויות וכמה אנשים מגיעים לחדרי הכושר?

יפעת שאשא ביטון: רגע, שנייה, חברים.

הילה שי וזאן: שוב פעם, הדוגמאות שנתתם לסגירת חדרי כושר הם סטודיו.

הילה שי וזאן: כל הדוגמאות פה הן דוגמאות של סטודיו.

אמיליה אניס: לא, החקירות שנתתי לכם דוגמאות זה חדרי כושר.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, חברים, הבנו, זה חדרי כושר, עדיין אנחנו מדברים על 35 נדבקים.

סטלה ויינשטיין: חבר'ה, פילטיס זה סטודיו.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת קוז'ינוב, בבקשה.

אנדרי קוז'ינוב: אני אקדים ואומר שלהערכתי אתם פועלים משמרנות דרקונית שנובעת מפחד.

אנדרי קוז'ינוב: נכון, זה פחד מהדבקה, אבל כשאתם מדברים, ושוב, זה לא אישי, כשאתם מדברים על מעגלי ההדבקה ובואו תראו כמה מאותם 35 או אותו אחד נדבקו מסביב, בסופו של דבר כל המגפה הזאת התחילה מבן אדם אחד בסין, אז עכשיו ללכת אחורה – ויש את הנוסח הידוע של האף של קליאופטרה, אם היינו מנטרים את כל המצב לאף של קליאופטרה, שהיה מכוער, אז מה היה קורה.

אנדרי קוז'ינוב: זה בדיוק מה שאתם עושים, כי בסופו של דבר אם אתם מביאים את כל הדברים האלה, כל ההוכחות, למשל דיברת על הנושא הזה של טיפתי, לא טיפתי, במגע, לא במגע, עד כמה שאני מבין, וקראתי קצת מחקרים, אף אחד לא יודע להוכיח האם זה עובר באוויר, זאת ההערכה, האם זה טיפתי, פחות או יותר מוסכמה, האם זה עובר במשטחים, הערכה.

אנדרי קוז'ינוב: לכן אתם נסמכים על הערכת יתר של סיכון ועל סמך זה סוגרים את הכול.

אנדרי קוז'ינוב: עכשיו, אני עובר הלאה.

אנדרי קוז'ינוב: לגבי הבריכות וחדרי הכושר.

אנדרי קוז'ינוב: האם יצאתם לשטח בפועל?

אנדרי קוז'ינוב: האם ראיתם לצורך העניין שווקים או אוטובוסים?

אנדרי קוז'ינוב: איך זה מתנהל שם?

אנדרי קוז'ינוב: לצורך העניין, לפקח בסטודיו ובחדר כושר הרבה יותר קל מבשוק.

אנדרי קוז'ינוב: הייתי בשוק העירוני ביום שישי בבוקר, מה שהולך שם, יחשכו עינייך, וזו אחריות בכלל של הרשות המקומית.

יפעת שאשא ביטון: קוז'ינוב, יסגרו את השווקים עכשיו.

אנדרי קוז'ינוב: לא, אני לא מתכוון, זה עניין של פיקוח.

אנדרי קוז'ינוב: בסופו של דבר זה עניין של פיקוח.

אנדרי קוז'ינוב: יש עוד משהו מהחקירה האפידמיולוגית שהצגת, הצגת מישהי שטענה שלא בדיוק הייתה בזום, כלומר היא שיקרה.

אנדרי קוז'ינוב: על סמך בן אדם אחד או שניים ששיקרו בחקירה אפידמיולוגית אתם מקבלים החלטה על כל הדבר הזה.

אנדרי קוז'ינוב: בכלל אולי היא לא שיקרה, אולי לא זכרה.

אמיליה אניס: לא בגלל שהיא שיקרה, היא הדביקה.

אנדרי קוז'ינוב: הדביקה, אבל על סמך הדבר הזה, לא זכרה, לא ידעה.

אמיליה אניס: שיקרה או לא שיקרה, זה חלק מהחקירה, אבל עובדתית היא הדביקה.

אנדרי קוז'ינוב: אבל אני מבין את החלק מהחקירה, היא הדביקה עובדתית, אבל מה שאתם אומרים, היא לא ידעה להגיד, לא בדיוק הייתה בזום, לא הייתה בזום, מתוך זה אתם מכירים רק את השליש של המקרים, ושוב, זו הערכת יתר של הסיכון.

אמיליה אניס: להיפך, זו הערכת פחת, כי אנחנו לא עולים על כולם.

אנדרי קוז'ינוב: אבל הערכת הפחת שלך משליכה על הערכת יתר של הסיכון, את אומרת:

אנדרי קוז'ינוב: אני לא עולה על כולם אז בואו נסגור את כולם כדי שלא יהיו לי שרשראות הדבקה שאני לא יודעת לייחס אותם.

אנדרי קוז'ינוב: זו המהות של הדברים האלה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: מה השאלה?

יפעת שאשא ביטון: יש שאלה?

יפעת שאשא ביטון: כי אני רוצה גם לתת למומחים נוספים שנמצאים איתנו לדבר.

אנדרי קוז'ינוב: השאלות, שוב, על סמך מה אתם מחליטים האם זה טיפתי או לא טיפתי, על סמך מה אתם מחליטים שבחדר כושר זה הרבה יותר מסוכן מאוטובוס או בחתונה של 20 איש?

אנדרי קוז'ינוב: זו החלטה שבסופו של דבר מתבססת להערכתי על 35 מקרים שהוכחו, אבל זו החלטה שנובעת מהערכת - - -

מיקי לוי: 35 מקרים על מיליון וחצי.

יפעת שאשא ביטון: פה אני יכולה להגיד לך, כי פה הם בלי מסכות ובמקומות אחרים הם עם מסכות, יש דברים שהם עוד באופן ברור אפשר להסביר למה כאן כן וכאן לא.

אנדרי קוז'ינוב: אבל, שוב, אפשר לרווח - - -

אמיליה אניס: אנחנו לא - - -

אנדרי קוז'ינוב: אפשר לרווח מקומות, יש מקום שהוא יותר גדול.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, זה סיפור אחר, בגלל זה אני אומרת, תפסיקו רגע ללכת ל – אל תתפזרו לי, תנסו להיות מאוד ממוקדים, אני רוצה לנתח את הסיפור של הבריכות ושל חדרי הכושר, נקודה.

אנדרי קוז'ינוב: אני לא מתפזר, מה שאני אומר, שאלה קונקרטית, האם יש הוכחה שנושא ההדבקה דרך משטחים דווקא מתבטא בחדרי הכושר כשיש מעבר ממכשיר למכשיר?

אנדרי קוז'ינוב: האם יש הוכחה לכך?

מיקי לוי: לי יש הצעה לסדר.

מיקי לוי: מכיוון שבכנסת יש 1,000 עובדים עם חברי כנסת, עם עוזרים, רמת התחלואה יותר גדולה, בואו נסגור את הכנסת, יהיה אחלה, לא נבוא לעבודה.

יפעת שאשא ביטון: אתה לא באמת רוצה.

מיקי לוי: איזה רעיון.

יפעת שאשא ביטון: בוא, שלא ישמעו אותך, עוד בסוף זו תהיה אופציה.

אמיליה אניס: אנחנו כל כך נהנים לבוא לפה, אם אתם תסגרו לאן נגיע?

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

סטלה ויינשטיין: יש מיליון וחצי אנשים שנהנים להגיע לחדר כושר, אז לאן הם יבואו?

יפעת שאשא ביטון: סליחה, סטלה, אנחנו לא מתפרצים כאן.

יפעת שאשא ביטון: פעם אחת נכנסת ברגישות ביום חמישי, נתנו לך את כל המקום.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חברת הכנסת מרב מיכאלי, רצית לשאול משהו?

מרב מיכאלי: תודה רבה, גברתי.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד ככה, דבר ראשון, ד"ר אניס, חשוב לי לחזור ולהגיד, אני חושבת שבשם כל חבריי וחברותיי, זה תמיד קורה ככה עם המשרתות ומשרתי הציבור מהמשרדים שמגיעים לוועדות וחוטפים את כל האש בשביל מה שהדרג הנבחר לא עושה, בשביל הפשלות המתמשכות, המקוממות, של ממשלות בראשות נתניהו כבר מ-2009 ברצף שפשוט לא ניהלו את מדינת ישראל בשום רמה, הביאו את כל המערכות הציבוריות למצב באמת מאוד מאוד קשה.

מרב מיכאלי: אבל קונקרטית מהדברים שלך עולה שוב ושוב החיסרון המקומם בחקירות אפידמיולוגיות לאורך כל החודשים האלה שעברנו ומעט מדי האינפורמציה שיש.

מרב מיכאלי: אבל גם עם מיעוט האינפורמציה הזה מאוד ברור שלפיו לסגור באופן גורף את כל הבריכות וכל חדרי הכושר בלי לחשוב על הנחיות שיש בהן מגבלות, אבל הן עדיין מאפשרות למקומות האלה לפעול זאת טעות חד משמעית.

מרב מיכאלי: בכלל בכל הדיון הזה על הקורונה אנחנו לא לוקחות ולוקחים בחשבון את הנזקים שנגרמים מההגבלות, לא רק הנזקים הכלכליים.

מרב מיכאלי: כן, הנזקים הכלכליים הם דרמטיים ומאוד מאוד משמעותיים, אבל על הדרך נגרמים נזקים בריאותיים אחרים שהם לא תלויי הידבקות בקורונה.

מרב מיכאלי: אני בטוחה שאנחנו עוד נתמודד עם תמותה וסיבוכים מכל מיני מחלות ומכל מיני בדיקות שלא נעשו בגלל חשש להגיע לבתי חולים ולמרפאות בתקופת הקורונה, בגלל שמערכת הבריאות הייתה משועבדת במידה מאוד רבה לעיסוק בנגיף הזה, אבל אחד הדברים שאנחנו עלולות למצוא את עצמנו כאן זה באמת, ואתם הראשונים שתגידו את זה, פעילות גופנית היא דבר ששומר על בריאות הציבור בצורה חד משמעית.

מרב מיכאלי: למנוע פעילות גופנית בכל המתקנים האלה בלי לקחת בחשבון שיש אפשרות לקיים את הפעילויות האלה, אבל עם הגבלות שאפשר לקבוע אותן, חד משמעית.

מרב מיכאלי: יש פה, כאמור, כמו שאמרתי קודם, נייר של ההסתדרות הרפואית לגבי בריכות, בוודאי אפשר למצוא חוות דעת מומחים רלוונטיות גם מתוך המשרד לגבי חדרי כושר, לייצר מגבלות קונקרטיות שימנעו התקהלות, שזה דבר שבוודאות הוא מסוכן, אבל יאפשרו שחייה, יאפשרו אימונים, יאפשרו פעילות גופנית ששומרת בכל הגילאים, אבל בוודאי דווקא בגילאים שיותר מועדים להידבקות, שומרת על האזרחיות והאזרחים בישראל עם גישה לשמור על הבריאות שלהם.

מרב מיכאלי: עם זה אני חושבת שאנחנו חייבות וחייבים לצאת מכאן.

מרב מיכאלי: אם צריך אנחנו נחכה עם ה – אנחנו לא נאשר, בעיניי, גברתי, אסור לנו לאשר את ההגבלות האלה כמו שהן, ואתם קחו לכם כמה ימים, תחזרו עם צו חדש ומפורט שאומר באיזה תנאים אפשר להפעיל את חדרי הכושר והבריכות ואז, בהנחה שבאמת יהיה בהם היגיון נשמח לאשר אותם.

אמיליה אניס: רק לומר שאנחנו כן הפצנו הנחיות, הן לגבי חדרי הכושר והן לגבי הבריכות, זה לא שלא הפצנו הנחיות כיצד להתנהל.

סטלה ויינשטיין: והאם אנחנו לא עומדים בהן?

אמיליה אניס: כמו שראיתם, היו שם התקהלויות.

סטלה ויינשטיין: אבל אנחנו עומדים בכל ההנחיות.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל תודה רבה, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יפעת שאשא ביטון: אני רק מוכרחה לומר משהו, אני כופרת בכל דברי הפתיחה ואני מאוד אשמח אם אנחנו לא נשפוך עכשיו את כל הפוליטיקה על גבם של חדרי הכושר והבריכות.

יפעת שאשא ביטון: תניחו לזה רגע בצד.

יפעת שאשא ביטון: אתם רואים שאנחנו יושבים פה אופוזיציה וקואליציה ומדברים באמת בגילוי לב על כל מה שאנחנו חושבים ורוצים לקיים בצורה נכונה, אז תניחו לכל הדברים האלה, תשמרו קצת למחר ויום שלישי ויום רביעי, יהיה מספיק זמן.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשמוע בבקשה את פרופ' חגי לוין שביקש להתייחס.

קריאה: אולי הוא בחדר כושר.

יפעת שאשא ביטון: האמת, קצת לשבור את המתח, היו ימים בשלוש מערכות הבחירות שכל פעם אמרנו שיסתיימו הבחירות ונתחיל ללכת לחדר כושר, כל הצוות, וכל פעם קרה משהו, אמרתי להם: אתם רואים?

יפעת שאשא ביטון: זה כי אמרנו שנלך לחדר כושר ולא רוצים.

יפעת שאשא ביטון: ואז אמרנו: אם אני לא מתאמנת אף אחד לא מתאמן.

יפעת שאשא ביטון: אבל לא באמת התכוונתי לזה, אז אני לוקחת את מילותיי בחזרה.

יפעת שאשא ביטון: ועכשיו לפרופ' חגי לוין, בבקשה.

חגי לוין: אז אם לשבור את המתח, שמעתי את חברתי, ד"ר אמיליה אניס, שיש לי הערכה עצומה למקצועיות שלה ואת חברת הכנסת מיכאלי ואחרות שדיברו, ועל זה נאמר בדרויאנוב למי שמכיר: גם את צודקת.

חגי לוין: אנחנו צריכים למצוא את האיזון הנכון, המורכב, הקשה, המידתי בין הגנה על בריאות הציבור, וראוי שאף אחד כאן לא יזלזל בסכנה החמורה, בפיקוח הנפש האמיתי שאנחנו עומדים בפניו, ומצד שני אנחנו צריכים ללמוד לחיות בצל הקורונה ולנהל נכון את הסיכונים, להבין שגם אם נפתח מקומות יתרחשו הדבקות אנחנו לא יכולים למנוע באופן מוחלט מפעילות עם המחיר הבריאותי, החברתי והכלכלי שלה, צריך למצוא את האיזון הנכון.

חגי לוין: איך מוצאים את האיזון הנכון?

חגי לוין: קודם כל במקצועיות, להחליט על בסיס נתונים, בשקיפות, נתונים מהארץ, נתונים מהעולם, הספרות המדעית, ככה צריך לפעול.

חגי לוין: באופן קונקרטי יש הבדל בין הסיכון בחלל סגור לסיכון בחלל פתוח וחשוב שננסה גם להגדיר לעצמנו מטרה.

חגי לוין: אני רוצה כאן להציע לוועדה ולכולנו לחשוב קונקרטית על הסיכון להתפרצויות, האם המקום מהווה סיכון להתפרצות רחבת היקף או שהוא אינו מקום שמהווה סיכון להתפרצות רחבת היקף?

חגי לוין: אם ניקח את המקרה הברור, חתונות, אירועים, שם זה שור מועד, ראינו שיש סכנה אמיתית להתפרצויות רחבות היקף, גם ריבוי גילים שונים, אופי הפעילות, חלל סגור, ברור ששם הסיכון גדול.

חגי לוין: בריכות שחייה, כפי שאני יכול לפרט, אבל מקוצר הזמן אני לא אפרט, אבל מפורט בחוות הדעת שהנחנו בפני הוועדה היום, אין סיכון ספציפי בבריכת השחייה כשלעצמה, אין עדות להעברה במים.

חגי לוין: כל דבר גם צריך לבדוק אותו לעומק, הנגיף הזה מפתיע אותנו, הוא עלול שנגלה דברים חדשים, אבל בעיקרון בבריכת שחייה באוויר הפתוח אין סיכון מיוחד בבריכה כשלעצמה, יש סיכון של התקהלות.

חגי לוין: אסור להקל ראש בדבר הזה, אנחנו מכירים את עם ישראל, אנחנו נותנים פתח, יכול להיות שינצלו אותו ונראה שלא שומרים על הכללים, אבל לא זאת הגישה שלנו, רופאי בריאות הציבור, אנחנו אומרים שצריך לקבוע מה הם הכללים, להתוות את הקו ואז לתת למקום המפעיל לשמור על הכללים, לפקח עליו על ידי פקחים ולא להתעסק במיקרו בהנחיות בדיוק מה קורה, אלא לאפשר ולפקח.

חגי לוין: זה מה שצריך לעשות.

חגי לוין: אני כן רוצה להגיד, כי נשמעו פה הערות לגבי הנתונים, הציגה ד"ר אניס נתונים מאוד חשובים, זה רק קצה הקרחון.

חגי לוין: ההערכה שלנו שכמות המאובחנים הידועים היא רק עשירית מכמות הנדבקים.

חגי לוין: כמות האנשים שאנחנו מזהים בחקירות האפידמיולוגיות את מקור ההדבקה הוא קטן, לצערנו הרב, צריך לחזק גם את מערך החקירות, זה סיפור אחר, המשמעות היא שאם הוצגו כאן נתונים על התפרצות בחדר כושר, לא הייתי מקל בזה ראש, בפועל זה אומר שהיו עוד הרבה התפרצויות מחדרי כושר שאנחנו לא יודעים עליהן.

חגי לוין: ושוב, אנחנו לא התייחסנו בנייר העמדה לחדר כושר, אני חושב שצריך למצוא את הדרכים כן לאפשר פעילות בתנאים מוגדרים בחדרי כושר למרות שמדובר בחלל סגור, אבל לא להקל ראש בכך שיש שם סיכון אמיתי להתפרצויות בכך שייתכן שיהיה מדריך או מדריכה שידביקו אנשים רבים, בכך שאנשים כשהם רצים על הליכון בחלל סגור הם מתנשמים ואז ההדבקה יכולה להיות יותר משני מקרים.

חגי לוין: גם שני המקרים זה לא דבר קדוש, תיתכן גם הדבקה של יותר משני מקרים בתנאים סגורים תחת פעילות גופנית.

חגי לוין: אז אני מנסה כאן איכשהו לגשר את הדברים, למצוא את הדרך הנכונה, ככל שנשכיל, לא משנה איזה החלטה נקבל, להשקיע בהערכה המלווה ולראות את המשמעות של ההחלטה, גם האם בפועל מיישמים את הכללים, גם האם יש או אין הדבקות, כך נוכל להרשות לעצמנו לקחת יותר סיכונים.

חגי לוין: זה בידיים שלנו, זו אחריות משותפת, בוודאי של הממשלה, אבל של כולנו להגן על בריאות הציבור כי הסכנה היא באמת אמיתית.

חגי לוין: תודה.

יפעת שאשא ביטון: בהחלט.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, פרופ' חגי לוין.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן לקרן לדבר.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת מראש לכל - - -

ג'אבר עסאקלה: אולי אני אתחיל?

יפעת שאשא ביטון: נכון, חבר הכנסת ג'אבר ביקש קודם לכן, אבל אני רק אמשיך את דבריי.

יפעת שאשא ביטון: אני שמעתי במשך כל סוף השבוע גם הרבה מאוד מומחים אנשי מקצוע וגם אתכם, ולחלקכם אפילו עניתי עד שבאיזה שהוא שלב ראיתי שזה ככה קצת יוצא משליטה, אז אנחנו באמת נשמע רק נציגות ואחר כך נצטרך לקבל החלטות.

יפעת שאשא ביטון: אז בבקשה, חבר הכנסת ג'אבר.

ג'אבר עסאקלה: טוב, אני רוצה לחזור ולהדגיש את הנושא העקרוני, הצווים האלה מסמלים באמת את ביטול הכנסת וביטול הוועדה הזאת ולכן עקרונית אני נגד הצווים האלה, אבל התחושה שלי היא שמלכתחילה הממשלה קיבלה החלטות לא על בסיס נתונים, אלא על בסיס תחושות בטן, שליפות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אמרנו שאנחנו מניחים לזה.

יפעת שאשא ביטון: כבר אמרנו, טחנו את זה, בואו, נתקדם.

ג'אבר עסאקלה: לא, לא, ואז שולחים לנו את נשות ואנשי המקצוע הנהדרים האלה כדי להצדיק את ההחלטות שלהם, והאמת גם נשות המקצוע הנהדרות האלה לא מביאות לנו נתונים שמצדיקים או מסבירים את ההחלטות האלה.

ג'אבר עסאקלה: למעשה אם אנחנו מדברים על אין נתונים על בריכות שחייה ובכל זאת סוגרים בריכות שחייה זה לא הגיוני.

ג'אבר עסאקלה: אם יש נתונים על 20 ו-30 – אתם יודעים מה?

ג'אבר עסאקלה: כל המספרים האלה, 232 הדבקות, זה מה שיש בנתונים האלה, מתוך 18,000, מתוך 18,000 יש הסבר ל-232, איפה כל האחרים?

ג'אבר עסאקלה: אז הממשלה במקום לטפל במרחב הציבורי, בהעלאת מודעות, באכיפה, לא יודע מה, היא בוחרת מבהלה ובפניקה לסגור את בריכות השחייה, אולמות, מכוני כושר וכו' וכו'.

ג'אבר עסאקלה: חברים, אני חושב שאסור לנו, גם עקרונית וגם פרקטית, להצדיק צווים מהסוג הזה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת ג'אבר.

יפעת שאשא ביטון: אני רק מוכרחה שיהיה משהו שיישב כאן על השולחן.

יפעת שאשא ביטון: חברים, אנחנו לא חיים בוואקום ולא בריק ואנחנו נמצאים במשבר בריאותי לא קטן - - -

ג'אבר עסאקלה: ואנחנו רוצים לתקן.

יפעת שאשא ביטון: ואנחנו לא היחידים שמתמודדים איתו, אנחנו רואים שמתמודדים איתו בכל העולם, אז אנחנו לא יכולים להקל ראש ואנחנו לא יכולים לשפוך את התינוק עם המים, אבל אנחנו כן צריכים לראות איך אנחנו מנהלים את המשבר הכול כך גדול הזה מבחינה בריאותית בצורה שהיא בוא נגיד מנהלת סיכונים קצת שונה ממה שניהלנו בגל הראשון כי שם אנחנו באמת לא ידענו עם מה אנחנו מתמודדים.

ג'אבר עסאקלה: יפעת, אני מסכים איתך, אבל מה שהיה פה זה שליפות.

יפעת שאשא ביטון: היום אנחנו יודעים יותר, ולצד זה מנהלים גם את המשבר הכלכלי.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני לא רוצה שישתמע בדיון ואני גם לא רוצה שמי שצופה בנו יחשוב שאנחנו מקלים ראש ושאין קורונה ושהכול בסדר ושאנחנו יכולים לצאת איך שבא לנו ולעשות מה שאנחנו רוצים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא.

מרב מיכאלי: מי מאיתנו אומרת את זה, גברתי היושבת ראש?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רק צריכים לראות איך אנחנו - - -

ג'אבר עסאקלה: אנחנו לא, אבל אנחנו בעד מדיניות, בעד תוכנית ופה אין תוכנית.

יפעת שאשא ביטון: ואנחנו גם בעד שהציבור יירתם ויתגייס למשימה הזו, כי בסוף הכלים שיש בידיים של הציבור לשמור על הריחוק החברתי ולהבטיח את זה שאנחנו נמנע את ההתפשטות היא לא פחות מאשר מוטלת עלינו ואני רוצה שאנחנו נגיד את זה בכל פעם בלי לפחד.

יפעת שאשא ביטון: הציבור חייב להיות שותף באתגר הזה שלנו, אגב, כדי שאנחנו נוכל לעזור לו ולהשאיר את המשק כמה שיותר פתוח.

ג'אבר עסאקלה: אבל אי אפשר להפוך את המשטר לדיקטטורה ללא פיקוח של הפרלמנט.

מרב מיכאלי: יש לי רק תיקון מהדברים שלי לפרוטוקול, חשוב לי כי התבלבלתי ואמרתי דבר פשוט לא נכון מבחינה מעשית, אני אמרתי שאנחנו - - -

יפעת שאשא ביטון: רצית שאנחנו נשאיר את הצו וניתן זמן לתקן.

מרב מיכאלי: כן, כוונתי הייתה הפוכה לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: כן, אני הבנתי אותך.

מרב מיכאלי: רק לפרוטוקול, כוונתי הייתה שאנחנו צריכים להחריג באופן גורף את חדרי הכושר והבריכות מהצו וככה לדעתי גם נבטיח שההגבלות היותר מעודכנות ומדויקות יגיעו יותר מהר ואז נדון בהן בהקדם כמובן.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת מיכאלי.

אחמד טיבי: הערה לסדר, גברתי.

אחמד טיבי: אני ותיק בכנסת, אבל יש פה תופעה, פעם שלישית בשבועיים האחרונים, הקול שלך יותר גבוה מהקול של כל חבר כנסת ואני יודע שחברי כנסת שווים, זה ההרכב הטבעי של הקול שלך או שאנשי הסאונד - - -

יפעת שאשא ביטון: זה נורא.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל מפרגנים לי, דבר שני, אני מתקרבת למיקרופון אז שומעים.

יפעת שאשא ביטון: ואגב, זה מצופה מכולכם, כי אנחנו כל פעם אומרים לכל מי שמדבר תתקרב למיקרופון כי לא שומעים, אז אני חוסכת לכם את הבקשה הזו ממני ואני מתקרבת.

יפעת שאשא ביטון: חוץ מזה, כמו שאני אומרת תמיד, מה לעשות, פעם מורה תמיד מורה, זה הקול שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, קרן, בבקשה.

קרן שתוי: אני אשמח להגיד כמה מילים.

קרן שתוי: ראשית אני מסכימה מאוד עם מה שאמרת, זה לא ימין ולא שמאל, זה לא קואליציה ואופוזיציה, אני לא מייצגת פה רק את פורום חדרי הכושר ואת בעלי חדרי הכושר במדינת ישראל, אני מייצגת פה מיליון וחצי ישראלים שעבורם כושר זה בריאות.

קרן שתוי: זו לא התקהלות, לא נכנסים לחדרי כושר ומתחבקים, לא מצטלמים, לא עושים סלפי.

קרן שתוי: אנחנו שומרים על הנחיות התו הסגול של משרד הבריאות.

קרן שתוי: אני שלחתי היום בבג"צ שאנחנו מגישים אישורים מביקורות, עשרות של ביקורות של משרד הבריאות במועדוני החברה שלי, שכולן היו תקינות במאה אחוז, ולו קנס אחד לא קיבלנו.

קרן שתוי: אנחנו השקענו מאות אלפי שקלים במחיצות, בהפרדות ובעמידה בתו התקן.

קרן שתוי: אתם צריכים לראות את הפנים של האנשים שמגיעים למועדונים ואומרים לנו: תודה שאתם משאירים אותנו בחיים.

קרן שתוי: יש אנשים שעבורם כושר זה הבריאות הנפשית והגופנית שלהם.

קרן שתוי: לא ייתכן שאתם מתייחסים לזה כאל פנאי או כאל משהו מסוכן.

קרן שתוי: פה בחדר יושבים אנשים שהם מנויים שלנו.

קרן שתוי: הם לא אמרו את זה, אבל הם יעידו על הסדר המופתי שקיים במועדוני כושר.

קרן שתוי: מעולם לא קראתם לי או למישהו מחבריי בפורום חדרי הכושר כדי לשוחח איתנו על הבעיות שאתם רואים.

קרן שתוי: איך זה יכול להיות?

קרן שתוי: אנחנו מנהלים עסק שמעסיק 140,000 אנשים, דחייה של הצו או הסכמה לו תוציא מחר בבוקר את 3,200 עובדים הולמס פלייס לחל"ת בלי סיבה, עם אפס סיבה.

קרן שתוי: אם יש לכם בעיה איתנו תקראו לנו, אנחנו נעמוד דום.

קרן שתוי: אני כמנכ"לית החברה שוחחתי על כל כניסה של כל חולה מאומת למועדון אישית עם אנשים ממשרד הבריאות ובכל פעם קיבלתי מהם מחמאות.

קרן שתוי: איך אתם מעזים לסגור ענף שלם שבמשך חמישה שבועות נאבק על קיומו, לאט לאט מטפס בכמות הכניסות, מתחילים להחזיר את האמון של הלקוחות ואז אתם באים ואומרים לי לא.

קרן שתוי: על איזה בסיס?

קרן שתוי: את יודעת כמה כניסות, אתם יודעים כמה אנשים נכנסים כל יום?

קרן שתוי: ברור שאפשר לעשות אצלנו חקירות אפידמיולוגיות מכיוון שאצלנו כל אדם שנכנס נרשם באופן אוטומטי במערכת ואנחנו יודעים כמה זמן הוא היה ומי היה איתו.

קרן שתוי: אנחנו יודעים הכול, אנחנו יכולים לעזור לכם.

קרן שתוי: אני מסכימה עם חברי הכנסת, גם מימין וגם משמאל, מכל הקשת הפוליטית, אל תסגרו אותנו, תגידו לנו איך כן.

קרן שתוי: אני אומרת לכם, גם אותם 35 חולים, וכנראה שהיו גם יותר, בסדר, הגיוני שב-20,000 חולים כנראה שהיו קצת יותר, מה מצבם הבריאותי?

קרן שתוי: סביר מאוד שאם הם עושים כושר והם מתאמנים והם חסינים גופנית אז מצבם הוא גם קל יחסית והם יחלימו יותר מהר מהקורונה.

מיקי לוי: כמה מהם חולים קשים לצורך העניין, מה-35 האלה?

קרן שתוי: ואני לא מקלה ראש במחלה הזו, שיהיה ברור, תיכנסו למועדונים שלי, אם יש איש צוות אחד בלי מסכה הוא הולך הביתה באותו יום.

קרן שתוי: אין דבר כזה.

קרן שתוי: אנחנו לא מקלים בזה ראש, אני יכולה לתת לכם את הטלפון שלי, תסתכלו כמה הודעות כל יום: להקפיד, בבקשה, חברים.

קרן שתוי: אנחנו עובדים כדי שלא תסגרו אותנו, אני מתעוררת בבוקר ומה אני שומעת ב-YNET?

קרן שתוי: סוגרים אתכם.

קרן שתוי: למה?

קרן שתוי: למה, חברים?

קרן שתוי: מדובר בפרנסה ובבריאות הציבור.

קרן שתוי: לא ייתכן.

קרן שתוי: אתם מדברים על התקהלות?

קרן שתוי: ראיתם את התמונות מסוף השבוע בבתי המלון?

קרן שתוי: איך אתם מעזים להגיד לי התקהלות?

קרן שתוי: זה לא הגיוני, אין התקהלות בחדרי כושר.

מיקי לוי: קרן, עזבי את בתי המלון, אנחנו מטפלים בכם ואנחנו נטפל ב - - -

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, קרן.

קרן שתוי: אני לא רוצה שתגידו לי שאנחנו נחכה שלושה ימים להנחיות חדשות.

מיקי לוי: לא נחכה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, קרן.

קרן שתוי: כל רגע הוא נוראי.

יפעת שאשא ביטון: קרן, תודה רבה על הדברים ואנחנו כולנו מכירים ומבינים את הכאב.

קרן שתוי: תודה וסליחה.

יפעת שאשא ביטון: ניר עוז, ארגון מנהלי בריכות השחייה בישראל, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניקח פשוט נציגות מכאן ומכאן.

סטלה ויינשטיין: בינתיים עד שניר עוז עולה אני אבקש מילה אחת, משפט אחד קצר.

יפעת שאשא ביטון: סטלה, את יודעת להגיד במילה אחת?

סטלה ויינשטיין: אני אשתדל במשפט אחד.

סטלה ויינשטיין: דיברתם על הקורונה הבריאותית, דיברתם על האנשים ש - - - חשוב לי שתבינו שיש 140,000 משפחות שיישארו בלי פרנסה.

סטלה ויינשטיין: הסיבה שאני נמצאת פה זה המאמנת האישית החד הורית, העולה החדשה, שהסתכלה ואמרה לי: סטלה, אם את לא משלמת לי משכורת אין לי במה להאכיל את הילדים שלי.

סטלה ויינשטיין: אני לא אקבל חל"ת כי אני עצמאית, אני עובדת על חשבוניות, אני לא זכאית לכלום, ככה רוב המאמנים.

סטלה ויינשטיין: זה 140,000 איש שימותו מרעב, בלי סיבה, על 35 חולים מאומתים בלבד.

סטלה ויינשטיין: אני מתחננת מכם שה-140,000 איש והמשפחות והילדים שלהם יהיו לנגד עיניכם.

סטלה ויינשטיין: לנגד עיניי שני הילדים של המאמנת שלי והעובדה שהיא אמרה לי: בקורונה ערבבתי לתינוק שלי סוכר עם מים כי לא היה לי מה להביא בגל הראשון.

סטלה ויינשטיין: סוכר עם מים לתינוק.

סטלה ויינשטיין: אני בכיתי והתפרקתי.

סטלה ויינשטיין: סוכר עם מים.

סטלה ויינשטיין: תגידי לי, גב' פרופסור ממשרד הבריאות אם סוכר עם מים זה בריא.

יפעת שאשא ביטון: סטלה, תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: לא, אבל צחי הנגבי אמר שזה חרטא, זה בסדר.

יוליה מלינובסקי: אין אנשים רעבים.

יפעת שאשא ביטון: תודה, סטלה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, ניר עוז.

ניר עוז: ערב טוב.

ניר עוז: ראשית, תודה לך, גב' שאשא, יושבת ראש ועדת הקורונה, שלום לחברי הכנסת ושלום לחברתי למאבק קרן מהולמס פלייס.

ניר עוז: אני נפעם ואני מתרגש כשאני רואה פה למעלה מ-70, כמעט 80, חברים שלנו, מנהלי קאנטרי קלאבים ובריכות שחייה איתנו בזום עכשיו.

ניר עוז: הם מחכים, עתידם הבריאותי והכלכלי תלוי בכם היום.

ניר עוז: החלטה שלכם של מה שאתם עושים היום, איך שאתם תכוונו את ההחלטה שלכם תקבע פה את העתיד של כולנו, אם אנחנו ניסגר זו תהיה קטסטרופה טוטאלית.

ניר עוז: אני רוצה, ברשותכם, להגיד מספר דברים.

ניר עוז: יש הבדל גדול ואדיר בין בתי המלון לבין בריכות השחייה הציבוריות שנמצאות במתחמי מגורים, ביישובים קהילתיים, בעיריות, במוסדות חינוך.

ניר עוז: ההבדל הוא ענק.

ניר עוז: כל מי שמגיע לבתי מלון, אופי הפעילות הוא שונה לחלוטין.

ניר עוז: אנחנו רואים מה שאמרה ד"ר אניס, יושבים על שפת הבריכה.

ניר עוז: בקאנטרי קלאבים ובבריכות שחייה ציבוריות לא יושבים על שפת הבריכה, באים לאופי פעילות אחר לחלוטין, באים לשחות, באים להיות עם המשפחה, להעביר את הזמן, נכנס הקיץ כבר אלינו עם החופש הגדול.

ניר עוז: ואני רוצה לומר עוד מספר דברים.

ניר עוז: החלטה שרירותית ושערורייתית שגורמת לאפליה שאין כדוגמתה.

ניר עוז: בריכות שחייה בבתי מלון הפכו במחי יד לקאנטרי קלאב ובריכות ציבוריות שמוכרים להם כרטיסי כניסה ואותנו, שכמו שאמרה קרן מהולמס פלייס, כל מי שמגיע אלינו זה קהל קבוע וידוע מראש שמגיע מהבוקר.

ניר עוז: כל השחיינים של הבוקר, משש בבוקר, מחמש וחצי בבוקר, מגיעים ושוחים בצורה מסודרת וסדורה.

ניר עוז: כולם חתומים על הצהרות בריאות וכל מי שמגיע, ידוע לנו באופן נתון, קבוע וידוע מראש, אנחנו יודעים כמה נמצאים בעת ובעונה אחת בבריכת השחייה או בשטח החיצוני או בחדר הכושר.

ניר עוז: אלה מרכזי הספורט שלנו.

ניר עוז: אני יכול באמת לחזור על מה שאמרו חברים ובעיקר חברי הכנסת, שהיו נהדרים והם מבינים בדיוק את המאטריה, וגם את, הגב' שאשא, אני לא אחזור יותר מדי, אני רק מבקש שתעשו את ההחלטה הנכונה, תשאירו אותנו פתוחים, ההחלטה צריכה להיות היום.

ניר עוז: אנחנו מחר בשש בבוקר חייבים לפתוח את בריכות השחייה.

ניר עוז: אצלנו יש 110 עובדים, 110 משפחות שפשוט מחכים עכשיו לכולכם ומסתכלים עליכם שתאשרו אותנו.

ניר עוז: אפס נדבקים בבריכות שחייה.

ניר עוז: ד"ר אניס, אפס נדבקים בבריכות שחייה וסגרתם אותנו?

ניר עוז: אין פה שום היגיון.

ניר עוז: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ניר עוז.

יפעת שאשא ביטון: הקשבתי לך קשב רב, פשוט אני גם מנסה לנהל את הסיטואציה פה בחדר.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

אמיליה אניס: אני רוצה להביא נתון שנשאלתי, נאמר כאן שבחדרי כושר ובבריכות מגיעים צעירים ובריאים, זה נכון, אבל נשאלתי מה אחוז הצעירים האלה בקרב החולים הקשים.

סטלה ויינשטיין: לא, נשאלת כמה מתוך ה-35 היו חולים קשה.

סטלה ויינשטיין: בואי נחדד את השאלה, נשאלת כמה מתוך ה-35 שנתת נתונים היו חולים קשה.

אמיליה אניס: אני לא הפרעתי לך, אז בבקשה - - -

יפעת שאשא ביטון: סטלה, אני איאלץ להוציא אותך ואת יודעת שאני ממש משתדלת לא לעשות את זה.

סטלה ויינשטיין: אני יודעת, סליחה.

אמיליה אניס: אני רוצה להגיד ש-5% מהחולים הקשים שמאושפזים כעת הם בני פחות מ-40, 11% הם בגיל 40 עד 49 ועוד 14.5% הם בני 50 עד 59.

אמיליה אניס: זאת אומרת שמחלה קשה יכולה להיות לא רק בקרב האוכלוסייה המבוגרת, אלא גם בקרב צעירים.

קרן שתוי: אם אני יכולה שאלה, לא להתפרץ.

קרן שתוי: זה בסדר גמור וזה הגיוני, וכפי שאמרתי, אנחנו לא מקלים ראש במחלה בכלל, אבל איך מה שאמרת עכשיו קשור לפתיחה או סגירה של חדרי הכושר?

יפעת שאשא ביטון: סליחה, קרן, אבל שאלו את ד"ר אמיליה לגבי הנושא הזה והיא ענתה.

קרן שתוי: זה לא מה ששאלו.

יפעת שאשא ביטון: שאלו אותה כמה צעירים יש בקרב החולים האלה, אז בואו ננסה גם להקשיב לאחרים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעבור לקריאה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: נירה.

נירה לאמעי רכלבסקי: אני אקריא את זה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תקריאי.

נירה לאמעי רכלבסקי: צו לתיקון ולקיום תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – הגבלת פעילות) (שינוי התוספת לחוק) (מס' 2), התש"ף-2020.

נירה לאמעי רכלבסקי: בתוקף סמכותה לפי סעיף 2(א)(2) לחוק לתיקון ולקיום תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – הגבלת פעילות), התש"ף-2020 (להלן – החוק), מצווה הממשלה לאמור: שינוי התוספת לחוק.

נירה לאמעי רכלבסקי: 1.

נירה לאמעי רכלבסקי: בתוספת לחוק, בתקנות שעת חירום המובאות בה –

נירה לאמעי רכלבסקי: בתקנת משנה (א) בפסקה (2) במקום "או מקום או עסק המקיים יריד" יבוא "אולם או גן לשמחות ולאירועים, מקום לעריכת מופעים וירידים, בית קולנוע, תיאטרון או מוסד תרבות אחר למעט מוזיאון, בריכת שחייה למעט בריכת שחייה כהגדרתה בתקנת משנה (ב)(9)(ב), מכון כושר למעט מכון כושר לצורך אימון של ספורטאי כאמור בתקנת משנה (ב)(7), או בר או פאב, ובכלל זה בר או פאב בבית מלון";

נירה לאמעי רכלבסקי: בפסקה (1) –

נירה לאמעי רכלבסקי: בפסקת משנה (ב), בפסקת משנה (א) המובאת בה, במקום הסיפה החל במילים "ובלבד שבעסקים שלפי רישיון העסק" יבוא "ואולם מספר הלקוחות לא יעלה על 20 בתוך שטח סגור ו-30 לקוחות בשטח פתוח"; זה הסעיף לגבי בתי אוכל.

יפעת שאשא ביטון: ובמרחב פתוח.

יוליה מלינובסקי: הייתה לי פה שאלה, גברתי היושבת ראש.

יוליה מלינובסקי: במפעל יש חדר אוכל של העובדים והם מתחננים שלא תהיה הגבלה ל-20 שם.

יוליה מלינובסקי: הם יכולים להפריד את זה לחללים?

יוליה מלינובסקי: כי העובדים - - -

יפעת שאשא ביטון: אם יש חללים נפרדים אז זה כבר מלכתחילה מופרד, השאלה מה קורה במקום עבודה שהם ממילא עובדים ביחד ואוכלים ביחד, גם שם יש את ההגבלה?

קריאה: חדרי אוכל, עד כמה שידוע לי, פועלים עם רישיון עסק של בתי אוכל ואותם כללים חלים עליהם.

קריאה: אני גם אגיד שבתקנות של שעת חירום שהוארכו גם כן, של צמצום עובדים, יש הנחיות של התו הסגול וגם שם - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, להיות בקפסולות.

קריאה: גם בקפסולות וככל האפשר שהעובדים יאכלו בחדרם, עד כמה שניתן.

יוליה מלינובסקי: לא, אבל אני מדברת על מפעלים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתור את זה אחר כך, יוליה.

מיקי לוי: לא, תגידי להם שיאכלו במשמרות, כמו שאכלתי כשהייתי ילד.

יפעת שאשא ביטון: כן, זו לא בעיה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתעסקים בדברים הגדולים ואת עכשיו - - -

יוליה מלינובסקי: בגדול חדר אוכל בנפרד, אפשר להפריד אותו עם קפסולות, לעשות הפרדות ושכולם יאכלו ביחד.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, נטפל בזה.

נירה לאמעי רכלבסקי: בפסקה (7), במקום הקטע החל במילים "ומקום במבנה" עד המילים "(בפסקה זו - סטודיו)" יבוא "לצורך אימון של ספורטאי שהוא ספורטאי החבר באיגוד או בהתאחדות כהגדרתם בחוק הספורט, התשמ"ח-1988 (להלן – חוק הספורט)";

נירה לאמעי רכלבסקי: האמור בה יסומן "(א)", ובה, במקום "למעט הפעלת בריכת פעוטות" יבוא "כהגדרתה בפסקת משנה (ב)";

משנה יבוא: "(ב) – בפסקה זו

אחת מאלה: בריכת שחייה בבית מלון;

אחת מאלה: בריכה טיפולית לצורך טיפול במים;";

אחת מאלה: בתקנה 6 – זאת התקנה העונשית שמתוקנת בהתאמה להגבלות.

אחת מאלה: בפסקה (13), אחרי "מפעיל מכון כושר" יבוא "לצורך אימון ספורטאי כאמור בתקנה 5(ב)(7)";

אחת מאלה: פסקאות (16) ו-(17) – יימחקו.

אחת מאלה: בעצם מחקנו כרגע מהסעיף הפלילי את האולמות ואת גני האירועים ואת אירועי התרבות, בגלל שהם סגורים, אז אין מה להטיל עליהם סעיף פלילי.

אחת מאלה: רק שתי מילים, לגבי סעיף התחילה, הוא נמחק כרגע, הוא לא רלוונטי.

אחת מאלה: למעשה הצעת החוק עוסקת בשני נושאים כרגע, אחת, הנושא של כל המקומות שעומדים להיסגר, שתיים, הנושא של בתי אוכל והפנים וחוץ, 20-30.

אחת מאלה: יתר הסעיפים הם סעיפים נלווים מאחר שאנחנו צריכים לעשות שינויים בתקנות הפליליות ובנוסחים בהתאם לדברים שעכשיו משנים, אבל שני הנושאים שעומדים על הפרק זה הדברים שנסגרים ובתי אוכל והחלוקה החדשה, 20 בפנים, 30 בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: מבחינה משפטית, נירה, אנחנו שמענו את הדברים, אנחנו נמצאים פחות או יותר באותה נקודה, אולי אפילו עם חיזוק לעמדה שהייתה לנו בשבוע שעבר וברשות

יפעת שאשא ביטון: כם אחר כך אני מבקשת שלא תקומו כי אני רוצה לומר כמה דברים גם לפרוטוקול.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים להצביע על כל הצו ולאשר אותו, למעט סוגיית הבריכות וחדרי הכושר.

יפעת שאשא ביטון: תגידי לי, בבקשה, פרוצדורלית משפטית איך נכון לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: מספיק שאני אומרת שאנחנו מחריגים בהצבעה או אנחנו לא מאשרים את הבריכות וחדרי הכושר ומאשרים את הכול ועל זה לקיים את ההצבעה?

יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה לעבור סעיף סעיף.

נירה לאמעי רכלבסקי: החוק מאפשר לוועדה לאשר את הצו בצורה - - -

מיקי לוי: אבל סיכמנו סעיף סעיף.

יפעת שאשא ביטון: לא, אני לא רוצה סעיף סעיף.

מיקי לוי: אז אנחנו נצביע נגד, יפעת.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז אנחנו לא נצביע בכלל.

מיקי לוי: אין בעיה.

יוליה מלינובסקי: למה אנחנו נצביע?

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להסביר רגע - - -

קריאה: אני מבקש התייעצות סיעתית.

יפעת שאשא ביטון: קדימה, בואו נעשה התייעצות סיעתית.

מיקי לוי: סטלה, את לא לבד, יש בעלי עסקים גם כן.

מיקי לוי: אני בעדך, אבל יש בעלי עסקים שנדפקים.

קריאה: מיקי, אני רוצה רגע להבהיר - - -

סטלה ויינשטיין: מיקי, אתה מפיל הכול על משהו טכני - - -

מיקי לוי: זה לא טכני, יש שם דוחות ויש שם עניינים.

מיקי לוי: לא, לא, לא, חבר'ה, אני בעדכם - - -

קריאה: אתה תפיל את זה.

מיקי לוי: תקשיבי, יש בצו הזה בעלי עסקים - - -

קריאה: אני מתחננת.

מיקי לוי: לא, אל תתחנני, תקשיבי לי טוב, יש בעלי עסקים נוספים.

מיקי לוי: אני בעד חדרי הכושר - - -

סטלה ויינשטיין: על מה אתה פוסל - - -

מיקי לוי: אני בעד חדרי הכושר, יש שם נושאים נוספים, את לא יודעת.

קריאה: יש שם רק מסעדות והם כבר קיבלו, אנחנו לא קיבלנו, מיקי.

מיקי לוי: את הבטחת לנו סעיף סעיף.

קריאה: מיקי, למה?

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מיקי לוי - - -

מיקי לוי: מבין חדרי הכושר, תקשיבי, אני - - - קרן, תקשיבי אליי.

יפעת שאשא ביטון: קרן, אתם לא מנהלים את הוויכוח הזה.

מיקי לוי: תקשיבי אליי, יש שם עסקים נוספים שנדפקים.

סטלה ויינשטיין: מיקי, אין שם יותר כלום, זה פוליטיקה.

יפעת שאשא ביטון: סטלה, אני מבקשת לא להתפרץ.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מיקי לוי.

קרן שתוי: אתה מפיל את כולנו.

מיקי לוי: לא, לא, לא, אל תגידי לי 'תירגע'.

מיקי לוי: אני לא עובד אצלך.

יפעת שאשא ביטון: חברים.

יוליה מלינובסקי: תקשיב משהו, אתה מדבר - - - ואתה פשוט - - -

מיקי לוי: אל תבלבלי לי את המוח.

מיקי לוי: אני רוצה סעיף סעיף.

קריאה: יש לך - - -

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת, ברשותכם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מנהלים פה כבר כמה ימים את הדיון הזה.

יפעת שאשא ביטון: יש סוגיות בתוך הצו שאנחנו הסכמנו עליהן - - -

מיקי לוי: נכון.

יפעת שאשא ביטון: רגע.

יפעת שאשא ביטון: עם כל הכאב שבעניין הסכמנו עליהן, כולל הנושא של אולמות אירועים וסוגיות נוספות שנכנסות כאן.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת יש פה גם את העניין של אירועי תרבות, אני אומר על זה אחר כך משהו לפרוטוקול ואנחנו נבקש מהממשלה התייחסות תוך שבוע.

יפעת שאשא ביטון: אבל שני הדברים שהיו שנויים במחלוקת הם הסוגיות של חדרי הכושר והבריכות, שבסופו של דבר הסכמנו כולנו, גם אחרי מה ששמענו היום, שפה אנחנו לא רוצים לאשר, אבל אנחנו כן מאשרים את כל הדברים האחרים שכבר היינו תמימי דעים לגביהם.

יפעת שאשא ביטון: הדבר הנוסף שהוחרג בשבוע שעבר היה הנושא של המסעדות שבו היה פתרון משפטי בהגדרות של חלל סגור וחלל פתוח וזה הניח את דעתם של המסעדנים.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נמצאים עכשיו במקום הזה של או לאשר את כל הצו ולהחריג ממנו את חדרי הכושר והבריכות, שגם זה לא קל לי.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה יודע שגם זה לא קל לי.

מיקי לוי: אין בעיה, תחריגי, אני מצביע בעד.

יפעת שאשא ביטון: ולהשאיר את כל השאר כפי שהוא.

מיקי לוי: את מחריגה את חדרי הכושר ואת הבריכות?

יפעת שאשא ביטון: כן.

מיקי לוי: בבקשה, תצביעי עליהם.

יפעת שאשא ביטון: לא, אני מצביעה על הכול - - -

קרן שתוי: לא, זה לא עובד ככה.

יפעת שאשא ביטון: בוא, אני בת 47 כבר.

קרן שתוי: יש לך את האפשרות לעזור ואתה מוותר על - - -

מיקי לוי: רגע, רגע, רגע.

מיקי לוי: תגידי לי, את תיתני הסברים לבעלי האולמות והמסעדות?

יפעת שאשא ביטון: כן, לבעלי האולמות אני אתן הסברים.

מיקי לוי: תקשיבי טוב, זה לא רק חדרי – אני הייתי פה בכל הדיונים, אל - - -

קרן שתוי: דיברנו על זה, גם אני הייתי פה.

מיקי לוי: לא היית פה ביום חמישי.

קרן שתוי: הייתי פה, דיברנו על זה - - -

מיקי לוי: לא היית פה ביום חמישי, אל תבלבלי את המוח.

קרן שתוי: יש לך פה הזדמנות פז לעזור יחד עם הקואליציה ואתה מפספס את זה.

מיקי לוי: תקשיבי, הקואליציה לא מעניינת אותי בכלל.

קרן שתוי: יחד עם הקואליציה, זה מראה שזה - - -

מיקי לוי: אני בעד הבריכות, בעד חדרי הכושר ולא לדפוק את האחרים.

קרן שתוי: אתה מפיל הכול.

מיקי לוי: לא מפיל.

מיקי לוי: הממשלה רוצה להביא את הכול בחבילה אחת כדי לכופף את חברי הכנסת בוועדה.

מיקי לוי: אני ביקשתי, כדי שאני לא אצביע בעד - - -

קרן שתוי: מיקי, אתה הבאת את זה - - -

מיקי לוי: אני לא אצביע בעד סגירה של עסקים נוספים.

מיקי לוי: בשביל - - - אל תבלבלי את המוח, בחייך, עם כל הכבוד, לא מצביע נגד עסקים – אני בעד חדרי הכושר, בעד חדרי הכושר ובריכות השחייה, אני נגד סגירה.

מיקי לוי: הבטיחו לי שיצביעו סעיף סעיף, זה הכול.

מיקי לוי: לא מצביעים סעיף סעיף.

מיקי לוי: כי אתם מפחדים להצביע נגד עסקים אחרים.

אחמד טיבי: אני בעד ההחרגות.

מיקי לוי: זהו, אני רוצה לראות, קרן, איך את עומדת בפני בעלי האולמות.

קרן שתוי: זה לא רלוונטי, דיברנו על זה.

מיקי לוי: אה, זה לא רלוונטי?

מיקי לוי: אין בעיה.

קריאה: איזה פופוליסט.

מיקי לוי: תגידי לי, איפה היית ביום חמישי כשאנחנו עברנו את זה?

מיקי לוי: למי את אומרת פופוליסט?

קריאה: אם בעלי המסעדות ואם בעלי האולמות - - -

מיקי לוי: תגידי לי את, את תצביעי נגד בעלי האולמות, נגד הזוגות הצעירים את תצביעי?

מיקי לוי: שלא מקבלים את הכסף שלהם?

מיקי לוי: למי את מספרת את הסיפורים האלה?

מיקי לוי: אני לא נגדכם, אני רוצה להצביע, אני הצהרתי שאני מצביע בעד, אני לא מצביע עם הממשלה, אני אופוזיציה, לא מצביע עם הממשלה.

מיקי לוי: זה הכול.

מיקי לוי: אל תבלבלו את המוח, אתם נותנים דין וחשבון לזוגות הצעירים שהפסידו את הכסף?

מיקי לוי: אתם נותנים?

קריאה: מיקי, תראה מה הם עושים, למה אתה עושה לנו את זה?

מיקי לוי: אני לא נגדכם.

קריאה: הם ישאירו אותנו סגורים עכשיו.

מיקי לוי: תסבירי לי משהו.

קריאה: אני לא יודעת - - -

מיקי לוי: לא, אני אסביר לך.

מיקי לוי: לקחה הממשלה את כל החבילה, לקחה הממשלה הנוראית הזאת את כל החבילה - - -

קריאה: מיקי, אבל מה מפריע לך?

מיקי לוי: מפריע לי שהם לא מפרקים את זה.

מיקי לוי: שתפרק ואני אצביע, אני - - -

קריאה: מיקי, אתה רוצה להתאבד?

קריאה: שים מסכה.

מיקי לוי: אני אגיד לך בדיוק מה, בתוך הצו הזה יש בעלי אולמות שלא החזירו כסף לזוגות צעירים.

מיקי לוי: אני אצביע בעד?

מיקי לוי: אני אצביע בעד?

מיקי לוי: אני מצביע בעד פתיחת חדרי הכושר והבריכות, גם בנאום הראשון שלי, לפני כשעה הצהרתי, אי אפשר לבוא ולהנגיד לי שאנחנו מביאים את כל הצו כמקשה אחת כדי להכריח אותי להצביע יחד עם הממשלה.

מיקי לוי: בבקשה, מה שאני מבקש, את הבריכות וחדרי הכושר להצביע בנפרד כדי שאני אוכל להצביע בעד ואת שאר הדברים להביא כמקשה אחת כדי שאני אצביע נגד.

מיקי לוי: אני לא רוצה להצביע עם הממשלה, זוהי זכותי.

מיקי לוי: אני בעד חדרי הכושר, אני בעד פתיחת הבריכות.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מה שסיכמנו, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אמרנו שנביא כל סעיף בנפרד.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מיקי לוי, הסיכום היה - - -

מיקי לוי: כל סעיף בנפרד.

יפעת שאשא ביטון: לא, הסיכום היה שאנחנו מאשרים את כל הצו למעט חדרי הכושר והבריכות ככל שנשתכנע שאין נתונים.

מיקי לוי: אין בעיה, מה שאני אומר - - -

יפעת שאשא ביטון: רגע.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מצביעים על הכול, אתה יכול להצביע ואתה יכול לא, וזה בסדר, אני אכבד את החלטתך, אבל אנחנו מצביעים על הצו כמו שהוא - - -

קריאה: אבל זה בלתי אפשרי.

מיקי לוי: עוד פעם, הממשלה עושה מה שהיא רוצה.

מיקי לוי: אתם מבינים שבעוד יומיים יכולים להגיד לכם שלא נותנים לכם לפתוח?

יפעת שאשא ביטון: אין בעיה, נדחה את ההצבעה למחר.

קריאה: אנחנו מצביעים נגד החלטת הממשלה.

מיקי לוי: לא, את לא מבינה שמחר יכולים להגיד לחדרי הכושר ולבריכות שהם לא פותחים אותן?

מרב מיכאלי: מיקי, ברשותך.

מרב מיכאלי: גברתי, מבחינה פרוצדורלית ההצבעה צריכה להתקיים על כל סעיף, בדיוק כמו שאת מצביעה על סעיפי חוק.

מרב מיכאלי: את יכולה מקסימום לאסוף את זה לנושאים, אבל את לא יכולה למנוע מאיתנו, אין לך סמכות למנוע מאיתנו - - -

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אבל אני יכולה לדחות את ההצבעה.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו פשוט נדחה את ההצבעה למחר.

מרב מיכאלי: אבל, גברתי, זה עניין של פרשנות משפטית.

קריאה: רגע, יש פה יועצת משפטית.

מרב מיכאלי: יש פה יועצת משפטית ושהיא תגיד את דברה.

נירה לאמעי רכלבסקי: אני הבהרתי ש - - -

ג'אבר עסאקלה: בואו נתחיל עם ההחרגה.

נירה לאמעי רכלבסקי: לפי נושאים.

נירה לאמעי רכלבסקי: יש לאפשר להצביע לפי נושאים בצורה נפרדת.

יפעת שאשא ביטון: זה לבחירתי, נכון?

מרב מיכאלי: לא, זה לא לבחירתך.

יפעת שאשא ביטון: חברים, ההצבעה נדחית למחר, תודה.

מיקי לוי: רגע, יפעת, פשרה, חכי שנייה.

יפעת שאשא ביטון: גמרנו, אני לא מנהלת את השיח הזה, זה לא שוק.

מיקי לוי: אבל אנחנו חברי כנסת, את לא יכולה לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה הכול, אני יכולה לסגור את הדיון בקלי קלות.

מיקי לוי: תקשיבי, אני מציע להצביע- - -

מרב מיכאלי: זו חוצפה וחרפה.

מרב מיכאלי: באמת, יפעת.

מיקי לוי: לא, עד היום היא הייתה מאה אחוז, אני מודה.

מרב מיכאלי: הכול בסדר, אבל - - -

מיקי לוי: אני מציע, היועצת המשפטית, להצביע נושא נושא.

מיקי לוי: אני הצהרתי לפני שעה וחצי, אני נגד סגירת הבריכות וחדרי הכושר.

מיקי לוי: אני אומר את זה 20,000 פעם, אתם לא יכולים להכריח אותי להצביע עם הממשלה על שאר הנושאים.

מיקי לוי: תחריגי את שני הנושאים האלה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, חבר הכנסת מיקי לוי - - -

מרב מיכאלי: אבל, מיקי, בכל הכבוד לך - - -

ג'אבר עסאקלה: בוא נחריג אותם קודם ואחר כך נצביע.

יפעת שאשא ביטון: אני מכבדת את מה שאתה אומר ומשום כך אני לא מצביעה על זה, כי אני מצביעה או בפורמט שהחלטנו בבוקר, או לא בכלל ולכן ההצבעה נדחית למחר.

מיקי לוי: אבל את אמרת נושא נושא, יפעת.

מיקי לוי: את אמרת נושא נושא, יפעת.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מה שאני אמרתי.

מיקי לוי: את אמרת נושא נושא.

ג'אבר עסאקלה: מה הבעיה להחריג קודם את הבריכות ומכוני הכושר?

ג'אבר עסאקלה: בואו נחריג.

מיקי לוי: בואי נצביע על הבריכות וחדרי הכושר.

מיקי לוי: אתם לא יכולים להכריח אותי - - -

יפעת שאשא ביטון: זה לא עובד ככה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מיקי לוי, זה לא איפה שנוח ואיפה - - -

מיקי לוי: אין בעיה, תביאי נושא נושא, תני לי אפשרות להצביע נגד הממשלה ותביאי את זה ואני אצביע בעד.

קריאה: זה חוסר סמכות מספר אחת.

מיקי לוי: אני מצביע בעד פתיחה, אני לא יכול להצביע בעד סגירת האולמות.