הוועדה המיוחדת למיגור הפשיעה בחברה הערבית, כנסת 23, פרוטוקול מספר 7, 2020-07-08 09:30

מנסור עבאס: בוקר טוב לכולם, אנחנו פותחים את הישיבה של הוועדה המיוחדת למיגור הפשיעה בחברה הערבית.

מנסור עבאס: היום ט"ז בתמוז תש"ף, 8 ביולי 2020.

מנסור עבאס: היום אנחנו הקדשנו את הישיבה הזו לדון ולבדוק איפה אנחנו עומדים בנושא של רצח נשים וניסיונות לרצח נשים ובכלל אלימות כלפי נשים, גם במשפחה וגם במרחב הפרטי והציבורי.

מנסור עבאס: אמנם יש סטטיסטיקה בידיים שלנו ונתונים, אבל אין ספק, כאשר אנחנו מדברים בוועדה הזאת, אנחנו לא מדברים על מספרים, רק על מספרים ועל סטטיסטיקה ויש עלייה ויש ירידה ובלימה וכו', מבחינתנו כל פגיעה בבני אדם, בנשים, בגברים, בילדים, היא עולם ומלואו.

מנסור עבאס: לפני דקות הייתי בשידור ברדיו אינאס ותוך כדי השידור קיבלנו הודעה שנמצאה אישה, עדיין אין פרטים מלאים, אבל נמצאה אישה ללא רוח חיים בכפר קרע.

מנסור עבאס: גם אתמול היינו בישיבה ביחד עם הצוות כדי להכין לישיבה הזאת וקיבלנו הודעה מצערת מאוד על רצח בכפר זמר, אבא ובן נרצחו בחצר הבית.

מנסור עבאס: שלשום קיבלנו הודעה על רצח אישה, על ידי בעלה כנראה, בטייבה.

מנסור עבאס: זאת תמונת המצב ב-48 השעות האחרונות.

מנסור עבאס: רצח נשים נמשך בנסיבות שונות וגם רצח ופשע ואלימות בחברה הערבית בפרט, אבל כמובן אנחנו תמיד שמים לב ועוקבים אחרי מה שקורה בכל החברה.

מנסור עבאס: אנחנו בישיבה הזאת נשאל את השאלות שנדרשות.

מנסור עבאס: זאת לא הוועדה היחידה שעוקבת או מטפלת בנושא של רצח נשים, מעמד האישה, עבודה ורווחה וכו' וכו', ונראה לי שעבודתנו כגוף מבקר בכנסת לא רק לקיים דיונים ולרשום בפרוטוקול שהנה ישבנו ודנו וכו', אנחנו חייבים לצאת למין דרך שבה נוכל כן להשפיע על התוצאות ולהכריח את הרשות המבצעת ואת הרשויות שאמונות על ביטחונן האישי של הנשים לפעול.

מנסור עבאס: יש תוכניות ויש החלטות ויש תקציבים שיועדו, אנחנו נשאל איפה כל זה התאדה ולמה אנחנו לא מצליחים, לא לבלום ולא לטפל בתופעת האלימות בכלל ובמיוחד האלימות הקשה, רצח וניסיונות רצח, כלפי נשים.

מנסור עבאס: אני מבקש מעדו להציג את עיקרי הדוח שהוכן עבור הישיבה.

מנסור עבאס: אני קודם כל מציין שהדוח האחרון שהממ"מ הכינו שסקר תקופה של עשור, עשר שנים, אבל זה היה מ-2007 עד 2016, היום אנחנו גם נתעדכן על השנים האחרונות ושוב אני חושב שהגישה לא צריכה להיות גישה סטטיסטית, אלא גישה שמקדשת את החיים, שמעלה את הערך של כל נפש חיה.

מנסור עבאס: אם תוכל, עדו, תציג את עצמך ואז תציג את עיקר הדוח והממצאים וההערות ואחר כך נפתח את הדיון לחברי הכנסת ולאורחים שלנו בישיבה הזאת.

עדו אבגר: תודה, אדוני יושב הראש.

עדו אבגר: עדו אבגר, מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

עדו אבגר: כפי שציינת, לפני כשלוש שנים פורסם מסמך מקיף שנכתב על ידי רינת בניטה ממרכז המחקר והמידע של הכנסת בנושא רצח וניסיונות רצח של נשים.

עדו אבגר: במסמך יש נתונים רבים על העשור שקדם לפרסומו, וכפי שציינת, הנתונים הם מאוד דינמיים ולכן אולי ההתמקדות בהם קצת מפספסת את המטרה.

עדו אבגר: אני מניח שנציגי המשטרה בדיון יוכלו להביא נתונים עדכניים, אם תבקש, אני מבקש במקום זאת להתמקד בכמה נקודות מרכזיות או אתגרים מרכזיים שעולים מהמסמך וגם להתייחס לטיפול בחלק מהסוגיות האלה בשנים שחלפו מאז שהוא פורסם.

עדו אבגר: אז אני אתחיל ואומר שמהנתונים שיש במסמך כן עולה ששיעורן של נשים לא יהודיות בקרב הנרצחות, בקרב הנרצחות על ידי בני זוגן ובקרב אלה ששרדו ניסיונות לרצח, גדול משיעורן באוכלוסייה והדבר נכון גם לשיעורן של העולות, נשים עולות, בקרב נרצחות על ידי בני זוגן.

עדו אבגר: ולגבי נשים שנרצחו על ידי בני זוגן אני יודע להגיד את אותו דבר גם על נשים ערביות.

עדו אבגר: גם הן שיעורן בקרב הנרצחות על ידי בני זוגן גדול משיעורן באוכלוסייה.

עדו אבגר: אני מציין את ההבחנה הזאת בין נתונים על נשים לא יהודיות ובין נתונים על נשים ערביות, כמובן שזאת לא אותה קטגוריה ואני רוצה להזכיר שמסד הנתונים שלנו הוא חלקי כי המשטרה לא מספקת נתונים מובחנים לפי סוג אוכלוסייה.

עדו אבגר: המשטרה מבחינה בין יהודים ולא יהודים, מהבחינה הזאת חלק ממסדי הנתונים לא נותנים תמונה מלאה על המצב.

עדו אבגר: לעומת זאת נתוני הוועדה הבין משרדית לבדיקת רצח נשים על ידי בני זוגן שפועלת תחת תכלול של משרד הרווחה כן מפלחת את הנתונים לפי קבוצות אוכלוסייה, אבל היא מתמקדת רק ברצח נשים על ידי בני זוגן, אז היא שוב מפספסת חלק מהתמונה.

עדו אבגר: מה שכן אנחנו יודעים להגיד מהנתונים עוד זה ששיעור גבוה של הנרצחות התלוננו במשטרה על אלימות במשפחה לפני הרצח או שהן היו מוכרות לרווחה, לא בהכרח על רקע של אלימות במשפחה, אבל הן כן היו באיזה שהוא מגע עם שירותי הרווחה.

עדו אבגר: העובדה הזאת מעלה כמובן שאלות לגבי אופן הטיפול בנשים מאוימות, בנשים שנמצאות בסיכון גבוה לפגיעה.

עדו אבגר: אז אנחנו יודעים לומר שמאז פרסום המסמך משרד הרווחה הוציא שני נהלים שעוסקים בטיפול במקרי קיצון, נוהל אחד עוסק במקרה אורות אדומים, בעצם לפני שמתרחש האירוע, והנוהל השני עוסק במקרים שבהם חס וחלילה אירוע קיצון התרחש.

עדו אבגר: אני לא יודע להתייחס כרגע לאופן היישום של הנהלים האלה, מה בעצם קורה בשטח, אני מקווה שאולי נציגי משרד הרווחה יידעו לשפוך אור על הסוגיה הזאת.

עדו אבגר: נקודה אחרונה שאני מבקש להעלות נוגעת לעבודת הוועדה לבדיקת רצח נשים בידי בן זוגן.

עדו אבגר: ציינתי קודם, הוועדה עוסקת רק במקרים של רצח אישה על ידי בן הזוג שלה, היא לא עוסקת ברצח נשים על ידי קרובי משפחה אחרים, היא לא עוסקת ברצח של גברים בידי בני זוגם, היא לא עוסקת של מי - - -

תהלה פרידמן: למה?

עדו אבגר: שנייה אחת.

עדו אבגר: ברצח של מי שהיא חסרת מעמד חוקי בישראל.

עדו אבגר: כבר במסמך ב-2017 משרד הרווחה ענה שהוא מתעתד להרחיב את אוכלוסיית היעד של הוועדה, אבל פנינו למשרד עכשיו בשביל לשאול מה קורה עם זה ונמסר שהנוהל שהיה אמור להרחיב את האוכלוסייה ולהגדיל את הסמכויות של הוועדה טרם הופץ עקב קשיים משפטיים שקשורים להעברת מידע בין משרדים.

עדו אבגר: ממשרד הרווחה אומרים שהנושא נמצא בטיפול של משרד המשפטים ולכן גם נכון להיום הוועדה מטפלת רק במקרים של רצח נשים על ידי בני זוגן.

מנסור עבאס: תודה, עדו.

מנסור עבאס: למעשה עדו העלה את נקודות הביקורת שלנו כלפי עבודתה של גם הוועדה הבין משרדית ועל אופן הטיפול והיקף הטיפול.

מנסור עבאס: במרכאות מותר לבן זוג לשכור למשל מישהו שירצח את אשתו ואז היא לא בקטגוריה של הוועדה הזאת ולכן היא לא מספר במקרה הזה, לכן אמרתי שאנחנו צריכים להפסיק להתעסק במספרים ולהתמקד בכל מקרה ומקרה.

מנסור עבאס: מה שמצער בתופעה הזאת של רצח או ניסיונות רצח, אני מדגיש, כי המספרים של ניסיונות רצח זה כפליים ממקרי הרצח, אנחנו רואים שבכל מקרה אפשר למנוע את זה, זה לא פשע מאורגן ומתוחכם שאי אפשר לגלות או מתקשים לגלות, כמעט כל מקרה כזה או את רוב המקרים אפשר למנוע.

מנסור עבאס: אני רק רוצה להוסיף, בשליש ממקרי הרצח יש תלונות במשטרה וכמובן ברשויות הרווחה.

מנסור עבאס: מחצית מהמקרים מוכרים למשטרה.

מנסור עבאס: יש הבדל בין מוכר למשטרה ובין יש תלונה בפועל.

מנסור עבאס: אנחנו כאנשים שעוקבים אחרי הנושא הזה שנים, כאנשי חברה שמתערבים בסכסוכים גם בתוך המשפחה, אנחנו יודעים שנשים מגיעות לתחנת המשטרה ולפעמים מוציאים אותה מחדר החקירות, לפעמים.

מנסור עבאס: לכן הסטטיסטיקה היא חשובה, אבל היא לא מספרת את כל הסיפור.

מנסור עבאס: אני מעוניין קודם כל לשמוע את נציגת עמותת נשים נגד אלימות, היא נמצאת איתנו בזום, עורכת הדין?

חנאן מרג'יה: כן, בוקר טוב.

מנסור עבאס: אנחנו מעוניינים לשמוע מכם כעמותה שעוקבת שנים רבות אחרי התופעה הזאת של גם פשיעה וגם אלימות נגד נשים, אם תוכלי להוסיף כמה דברים ואחר כך נחזור לשאלות.

חנאן מרג'יה: קודם כל בוקר טוב.

חנאן מרג'יה: אני רוצה להצביע על נקודה מאוד חשובה.

חנאן מרג'יה: התחלנו בעמותה לעשות מחקר לגבי רצח נשים ערביות שמתייחס לכל מקרה רצח משנת 2008 ועד שנת 2018, וממש מנתונים התחלתיים מצאנו שרק ב-40% ממקרי הרצח בין השנים האלה הוגש כתבי אישום וב-60% לא ידוע מה היה גורלו של המקרה, או עדיין בחקירה, או נסגרה, מה קרה שם, למה נסגרה, מה עילות הסגירה, ממש לא ידוע כלום.

חנאן מרג'יה: מדובר על 108 מקרי רצח של נשים ערביות, אנחנו חושבים שרק ב-40% ממקרי הרצח מגישים בהם כתבי אישום, זה מעיד על כשל מאוד מאוד חמור במערכת המשפט, בפרקליטות, במשטרה, וזה מעיד על כמה קשיים שבאמת צריכים לעשות מחקר מאוד מקיף ולבדוק מה קרה שם ולמה התיקים האלה נסגרים.

חנאן מרג'יה: אחוזים כאלה לא נמצאים כשאנחנו מדברים על נשים יהודיות.

חנאן מרג'יה: שם אחוזי הגשת כתבי האישום הם הרבה יותר גבוהים.

חנאן מרג'יה: אני רוצה קודם כל להתחיל שאנחנו חושבים שכל מקרה של רצח אישה הוא מקרה חמור והוא מקרה שצריכים ממש לבדוק מה נעשה שם בכל הנושאים.

חנאן מרג'יה: אם היא הגישה תלונה והתלונה לא טופלה, למה לא טופלה, אם התיק הגיע למשטרה ונסגר שם מחוסר ראיות או כל עילה אחרת, למה זה נסגר שם.

חנאן מרג'יה: ברור מהנתונים ומהאחוזים הגבוהים של רצח נשים, כמעט כל שנה כמחצית מהנשים שנרצחות הן נשים ערביות וזה מעיד על כשל חמור.

חנאן מרג'יה: אז אנחנו קודם כל מבקשות, זו הייתה הצעה שהועלתה על ידי חברת הכנסת עאידה תומא לפני שנתיים, להקים ועדת חקירה ממשלתית, פרלמנטרית, שתבדוק כל מקרה רצח לגופו ותבדוק מה היו הכשלים שם ושתגיש דוח מפורט על כל תיק, מה היה הכשל שם, מה נעשה שם, למה בעצם לא הוגשו שם כתבי אישום ולמה הרוצחים עדיין נמצאים בחברה ועדיין הם עלולים להכות מחדש.

חנאן מרג'יה: חשוב שזה יהיה ועדת חקירה ממשלתית פרלמנטרית, חשוב שהיא גם תשלב גורמי מקצוע וגם נציגות של העמותות הפמיניסטיות.

חנאן מרג'יה: מאוד חשוב גם לעשות מחקר מקיף, גם במשטרה, גם בפרקליטות וגם ברווחה ולבדוק שם מה קרה עם התלונות, למה המקרים האלה נפלו ואיפה זה נפל.

חנאן מרג'יה: זה דבר ראשון.

חנאן מרג'יה: דבר שני, אנחנו חושבות שטיפול ברצח נשים גם מתחיל ממשרד החינוך.

חנאן מרג'יה: חשוב להבין מה התוכניות שמובאות במשרד החינוך בבתי הספר, גם הערביים וגם לא ערביים, מה עושים שם כדי ממש לשנות את הסטריאוטיפים והתפיסות של ילדים שכשהם יגדלו בכל הנושא של רצח נשים, הם ישנו את כל התפיסות שלהם.

חנאן מרג'יה: חשוב לבדוק מה התוכניות שמעבירים בנוגע לשוויון בין מגדרי, מה התוכניות שמעבירים במאבק באלימות נגד נשים, חשוב לעשות מחקר ממש מקיף במשרד החינוך ולפתח תוכניות לפי המחקר הזה.

מנסור עבאס: חנאן מרג'יה, ביקשתי בהתחלה שתציגי את עצמך, חנאן מרג'יה מעמותת נשים נגד אלימות, נשמח אם תעבירו לנו המלצות כתובות שנוכל לשלב אותן בתוכנית העבודה שלנו.

מנסור עבאס: אנחנו נחזור לדיון בישיבה, כמובן רידא תמיד מדבר.

מנסור עבאס: את רצית לשאול שאלה ואז נחזור לחברי הכנסת.

מנסור עבאס: בבקשה.

תהלה פרידמן: אתה משרד הרווחה?

עדו אבגר: לא, מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

תהלה פרידמן: אז הוא לא הכתובת הנכונה, רציתי לשאול את משרד הרווחה.

מנסור עבאס: אוקיי, בסדר, אז נתחיל עם חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

תהלה פרידמן: אם משרד הרווחה בזום אני יכולה לשאול משהו?

מנסור עבאס: בעוד שעה יש לי פגישה עם שר הרווחה אז אני אעביר לו את השאלות.

תהלה פרידמן: אז תעביר את השאלה, כי בסוף פה אנחנו מדברים על הגשות כתבי אישום וחקירות במשטרה וכל מיני דברים כאלה, אבל בשלב של הטיפול, מקלטים לנשים, מקלטים לנשים שסובלות מאלימות, דירות מעבר, כל הדברים האלה.

תהלה פרידמן: התחושה שלי שהם מתוקצבים על פי האחוז באוכלוסייה, כאילו 20% מהתקציב הולך לחברה הערבית, אבל הצורך הוא צורך אחר כי אנחנו יודעים שהאחוזים, בשנה האחרונה מתוך 12 נרצחות שמונה היו ערביות, אז האחוז צריך להיות יותר גדול.

תהלה פרידמן: בקיצור, רציתי להבין ממשרד הרווחה את כל הדברים האלה של מקלטים ודירות מעבר וזה, האם יש התאמה באחוז לצורך.

עאידה תומא סלימאן: אין התאמה ואין חשיבה שצריך שתהיה התאמה, לצערי הרב.

תהלה פרידמן: אז אני שואלת ומבקשת ממשרד הרווחה את ההתאמה היחסית.

קריאה: לפי הצרכים, הצרכים יותר גבוהים מהאחוז.

מנסור עבאס: תודה לך, תהלה, את יכולה בהמשך כן להתערב בדיון.

מנסור עבאס: כן, יוסף.

יוסף ג'בארין: האמת היא שהנתונים הקשים, אני אפילו לא רוצה להשתמש במילה נתונים כי זה אולי שיח יבש, המקרים הקשים של רצח נשים בכלל, של רצח נשים ערביות, אני חושב שהם מדברים בעד עצמם.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לך, כבוד היושב ראש, אנחנו מלווים את הנושא הזה בכל השנים האחרונות, בוודאי גם במסגרת הוועדה למעמד האישה, שם התקיימו מספר דיונים, היו גם מספר פגישות בנושאים הללו, הן עם המשרד לשוויון חברתי, משרד העבודה והרווחה, אני חושב שגם עם משרד החינוך, היה גם דיבור על כך, לא היה דיבור, אפילו גובשה תוכנית שאמורה לתת פתרונות, גם אם חלקיים, אבל לקדם התמודדות עם התופעה הקשה הזו ואפשר להגיד אחרי כל העשייה הזו ואחרי שכבר הצלחנו להתקדם בכיוון של תוכנית, גם אם היא חלקית, ואנחנו ניצבים במצב היום כאילו שצריכים לחזור עכשיו עוד פעם על כל הדיונים הללו מחדש.

יוסף ג'בארין: אני מציע להתמקד עכשיו ביישום גם של המסקנות, אבל גם הרעיונות והתוכניות שכבר גובשו.

יוסף ג'בארין: הצגת הנתונים חשובה, נוכל לדבר שעות על התופעה ועל הקשיים שלה ועל המחדלים של המשטרה ועל ההפקרות שקיימת בנושא הזה, אבל לדעתי צריך למקד באמת את השיח על התוכנית, על היישום שלה, ואם הבעיה כנראה, לפחות ככה נשמע, היא תקציבים אז השאלה המרכזית צריכה לעבור למשרדים האחראים על התקציב, בין אם זה משרד העבודה והרווחה ובין אם זה משרד האוצר, מדוע מתעכבים התקציבים הללו ומדוע התוכנית לא מיושמת.

מנסור עבאס: אני מסכים איתך ולכן המסמך שהכין עדו ואני ביקשתי ממנו להציג את השאלות שנוגעות ממש לתוכניות העבודה ואיפה הכשל נמצא.

מנסור עבאס: אנחנו נמקד את השאלות האלה בהמשך הדיון.

יוסף ג'בארין: יש מסמך שמסכם את התוכניות, עדו?

עדו אבגר: לא, לא כרגע.

יוסף ג'בארין: לא, מסמך של מרכז המחקר.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אין.

מנסור עבאס: מטאנס, בבקשה.

אנטאנס שחאדה: בוקר טוב, אדוני היושב ראש, בוקר טוב חבריי.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מדברים על תופעה, נגדיר אותה תופעה, אבל זה מאוד כואב, תופעה מאוד כואבת.

אנטאנס שחאדה: לצערי שמעתי בחדשות בדרך שמצאו עוד גופה של אישה בכפר קרע, אבל עדיין לא יודעים את הנסיבות או מה קרה.

אנטאנס שחאדה: זה פצע באוכלוסייה הערבית וזה חלק מכל תופעת האלימות והפשיעה בקרב החברה הערבית, אבל זו תופעה מאוד ספציפית ומיוחדת שצריכה טיפול.

אנטאנס שחאדה: מוסדות המדינה נכשלו ואני מניח שהזניחו בכוונה את הטיפול בתופעה הזאת בשנים האחרונות.

אנטאנס שחאדה: אנחנו שמענו את הנתונים ויודעים את הנתונים, חלק גדול מהמקרים ידועים לרשויות החוק ולמשטרה ולרווחה, חלק גדול מהבעיות, מודעים למשפחות גם כן ולחברה הערבית, הכשל הוא הן של מוסדות המדינה שמזניחים את הטיפול בתופעה, לא מקדישים משאבים, טיפול במקלטים לנשים מוכות, טיפול רווחה, עובדות סוציאליות וגם של החברה הערבית עצמה, גם עלינו מוטלת אחריות למנוע את התופעה הזאת והמשך התופעה המכאיבה הזאת.

אנטאנס שחאדה: צריך לטפל בזה גם בהיבט החינוכי, התרבותי, הדתי, כולנו אחראים ועל כולנו מוטלת האחריות להפסיק את התופעה הזאת ואפשר וניתן לטפל בתופעה הזאת, צריך להגדיר אותה, להמשיך כפי שאמר ידידי יוסף, את התוכניות שהוגשו, את הרעיונות ומה שקיים וחלק מעבודת הוועדה זה לעקוב אחרי יישום ולדאוג שזה ייושם בפועל ולא יישאר רק דיבורים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

מנסור עבאס: חברת הכנסת סונדוס סאלח.

סונדוס סאלח: הנתונים שהוצגו בפנינו הם מאוד מאוד מחרידים ומדאיגים, אבל להגיד שהם מדאיגים זה כל אחד יכול להגיד ונמאס לנו להגיד שאנחנו במצב חירום.

סונדוס סאלח: 50% מהנשים שנרצחות בשנים האחרונות הן ערביות ומה שמאפיין רצח נשים בכלל, שני מאפיינים, האחד, שזה על רקע מגדרי, שתיים, שזה רצח עם כתובת על הקיר, שאפשר למנוע אותו אם יש התערבות בשלבים מוקדמים.

סונדוס סאלח: מה שמאוד מדאיג אותי, שכל פעם שאנחנו מדברים על רצח נשים מנתקים מהשיח את הגבר האלים.

סונדוס סאלח: אם אתם לא מצליחים לזהות נשים במצוקה ואנחנו עכשיו כולנו במצוקה חברתית, כלכלית, בריאותית, אנחנו במשבר אחד גדול, אם לרשויות קשה לזהות נשים במצוקה, כי הן נמצאות יחד עם הגבר בבית, בחדר סגור, אז יש צורך לזהות את הגברים האלימים ויש צורך לפתוח מקלטים ולשים את הגברים האלימים בתוך מקלטים ולא להמשיך לנתק את האישה.

סונדוס סאלח: מתי נשים מככבות בכותרות?

סונדוס סאלח: כשהן נרצחות, אבל לא עכשיו כשהן נמצאות במצוקה.

סונדוס סאלח: עכשיו, כשאנחנו מנהלים את הדיון הזה, מאות ואפילו אלפי נשים נמצאות במצוקה כלכלית וחברתית ומופעלת עליה אלימות מילולית ופיזית וכל סוגי האלימות.

סונדוס סאלח: יש צורך בתוכנית שתזהה ותמפה מחדש נתונים ותזהה נשים במצוקה וילדים במצוקה ותזהה גברים אלימים ותטפל בהם לפני שנעמוד מול רצח חדש.

סונדוס סאלח: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

עדו אבגר: אדוני, אם אפשר להעיר, בהמשך לדבריה של חברת הכנסת, משהו אחד שלא אמרתי מאוד מעניין שעולה מנתונים שמשרד הרווחה פרסם בסוף 2019.

עדו אבגר: הם ניתחו מקרי רצח על פני 14 שנה ומה שהם רואים זה שהמשתנים שחוזרים על עצמם בחלק ניכר מהמקרים זה פרידה או גירושים או סכסוך סביב גירושים, הם בעצם מזהים את הנקודה הזאת, דווקא את הנקודה של סיום הקשר, כנקודה משברית שמאוד עלולה להסלים לכדי רצח.

עדו אבגר: אז באמת בהמשך למה שאמרת על הזיהוי של המקרים זו, לצורך העניין, יכולה להיות נקודת התערבות מאוד משמעותית.

מנסור עבאס: זה מיקוד נוסף, אבל אנחנו מדברים גם על תלונות שהוגשו.

מנסור עבאס: לפני חצי שעה אני הייתי בשידור ברדיו אינאס והסיפור שהוצג שם, אישה מהצפון התלוננה למשטרה ארבע פעמים, קיבלה טיפול רק כאשר אמצעי התקשורת הזה פנה למשטרה ואז כל אנשי המשטרה היו אצלה בבית ואנחנו מטפלים ואנחנו עוקבים.

מנסור עבאס: אנחנו כמובן שנשאל את השאלות האלה, למה מתמהמהים ולא נותנים מענה הולם וראוי ומיידי.

מנסור עבאס: חברת הכנסת תהלה, בבקשה.

תהלה פרידמן: כן, אני רוצה לומר שני דברים קצרים.

תהלה פרידמן: אחת, זו פעם ראשונה שאני פה בוועדה, אני חברה בוועדה.

מנסור עבאס: אנחנו מברכים אותך.

תהלה פרידמן: ואני מוכרחה להגיד שהנושא של פשיעה בחברה הערבית ובטח רצח נשים לא יכול להיות דיון פנימי של החברה הערבית.

תהלה פרידמן: אני מרגישה שזה בתחום האחריות והמחויבות שלי לא פחות, כל העניין, גם נשים באופן כללי בתחום האחריות והמחויבות שלי - - -

יוסף ג'בארין: מילים כדורבנות.

תהלה פרידמן: זאת אומרת זו בעיה של החברה הישראלית, זו לא בעיה של החברה הערבית.

תהלה פרידמן: אני חושבת שאנחנו צריכים להיות פה באותה מידה וככל שאני אוכל אני מאוד מקווה להיות חברה פעילה בדבר הזה.

תהלה פרידמן: ואני יודעת שמשרד האוצר, זה לגופו של עניין, תקצב סוף סוף 50 מיליון בבסיס התקציב לנושא של אלימות - - -

עאידה תומא סלימאן: לא.

תהלה פרידמן: לא?

יוסף ג'בארין: התוכנית דיברה על 50 מיליון.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: הייתי, ואתם כולכם סמכתם על המילה שלו, וכשהתחלנו לפשפש יותר ויותר התברר שהוא לא.

מנסור עבאס: אז, עאידה, עוד מעט תציגי את הנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: לא לתת להם קרדיט לפני שהם עושים את הדברים.

תהלה פרידמן: אז מיטב הבנתי היה שיש 50 מיליון.

תהלה פרידמן: אני רק אומרת, מה שאמרתי קודם אני רוצה להדגיש, אני חושבת שצריך כל הזמן לבדוק את הפרופורציות, שהפרופורציות יהיו בהתאם לצורך, בתוכניות חינוכיות, במקלטים, בכל דבר, שהפרופורציות יהיו בהתאם לצורך.

מנסור עבאס: אנחנו נמצאים בוועדה למיגור הפשיעה בחברה הערבית, אבל שמתם לב שאנחנו מדברים על כל החברה, במיוחד בנושא הזה של נשים, בוודאי ובוודאי כשהדיון שלנו על רצח נשים, לא רק נשים ערביות, למרות שהכנסת אמרה את דברה כאשר הקימה את הוועדה הזאת ומיקדה אותנו לנושא של החברה הערבית, אבל אין ספק שבנושא הזה אנחנו רוצים כן לשתף פעולה עם ועדות אחרות וחלק מהמוזמנים שלנו מהחברה בכלל ואנחנו רוצים כולנו שכל הכוחות בנושא הזה יתאחדו ביחד כדי שנוכל לצאת לדרך חדשה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אימאן ח'טיב.

אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב לכולם.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא יכולה להתחיל, ולא משנה מה הסיבות, בלי לדבר על האישה שנמצאה מתה בביתה בבוקר בכפר קרע.

אימאן ח'טיב יאסין: זה לא משנה, נרצחה או משהו אחר, בסופו של דבר זה בטח יושב על רקע מצוקתי של עוד אישה שמצאה את מותה בלי שאף אחד יכול היה להושיט לה יד.

אימאן ח'טיב יאסין: אי אפשר להתעלם מהעובדה שעכשיו בימים האלה העובדים הסוציאליים סגרו את הלשכות, ובצדק, אבל אי אפשר להפקיר את החברה ואת החברה הישראלית בכלל, לא רק את החברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: כשמדובר וכשאנחנו מגיעים לנקודה של חיי אדם זה אומר דרשני ודרשני ודרשני ועוד איך.

אימאן ח'טיב יאסין: כאן אני רוצה להאמין שאנחנו מהישיבה הזאת לא נמשיך לדבר על לספור ולא על לזהות את הבעיה ולא מה השורשים של הבעיה, אנחנו כבר כולנו מומחים ומומחיות לעניין, אנחנו מהישיבה הזאת צריכים לצאת בדרישה לתוכנית ביצועית שתבוצע במיידי.

אימאן ח'טיב יאסין: מה צריך לעשות, וכולנו יודעים מה צריך לעשות.

אימאן ח'טיב יאסין: מה צריך לעשות זה רק מילה אחת, משאבים.

אימאן ח'טיב יאסין: משאבים של תקציב ושל כוח אדם מיומן וכוונות טובות שרוצים לבצע ולעשות את הדברים בשטח.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אימאן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב סגלוביץ.

יואב סגלוביץ': אני מתחבר למה שנאמר לפניי.

יואב סגלוביץ': זה בסדר להתעסק עם הנתונים, אני אומר בוא נשים אותם בצד, יש בעיה, השאלה מה עושים איתה עכשיו ואיך אנחנו עושים אותה בכנסת, כי אנחנו לא בממשלה, פה הקושי הגדול של כולנו שאנחנו לא יכולים לבצע.

יואב סגלוביץ': אני חושב שאנחנו כן יכולים לבצע כי אני חושב שחלק מהתוכניות לא באמת קיימות, הן לא באמת קיימות, הן נמצאות עלי ספר, עלי כתב, הן לא באמת קיימות ואני אתן כמה נקודות.

יואב סגלוביץ': אני חושב שאנחנו צריכים לייצר מסמך פה בוועדה, אני מוכן להשתתף בכל סיוע שאפשר, כמה מקלטים נוספים צריך.

יואב סגלוביץ': אנחנו נגיד כמה צריך.

יואב סגלוביץ': אנחנו אל מול הדבר הזה נפעיל את ועדות הכנסת השונות, יש לנו כוח בוועדות האלה, אמנם מוגבל, אבל קיים.

יואב סגלוביץ': בוודאי אם אני אעשה זום על החברה הערבית אז אנחנו יודעים שיש פחות מדי, אנחנו יודעים כמה יש, בין אחד וחצי לשניים, זה מה שיש היום.

עאידה תומא סלימאן: שניים.

יואב סגלוביץ': אני אומר בין אחד וחצי לשניים, כי תלוי בצמצומים שעוד יהיו לנו.

יואב סגלוביץ': אל מול הדבר הזה אפשר לייצר תוכנית ולשים אותה על השולחן.

יואב סגלוביץ': כל החברים פה נמצאים במשרדי הממשלה, אני יודע באיזה מצוקה הם נמצאים, בסוף הכוח הפוליטי נמצא פה וצריך להשתמש בכוח הפוליטי הזה.

יואב סגלוביץ': בכוח, זה הכוח של כלל חברי הכנסת, זה לא חברי הכנסת של המשותפת, תהלה נמצאת פה והיא בכלל בקואליציה ואני אומר שאפשר לעשות פה מהלכים.

יואב סגלוביץ': הדבר הנוסף הוא להבין שהמושג, ופה צריך לשנות משהו בפרדיגמה, וזה כן גם עבודה של הוועדה, אני חושב לפחות, להבין שאלימות כלפי נשים זה מגדרי, אבל לפני שמדברים על המגדרי זה מושג יותר בסיסי לגבי מה המשמעות, זה שליטה.

יואב סגלוביץ': במקרה הזה דובר פה על הסיפור של ה - - -

עאידה תומא סלימאן: זה מגדרי, שליטה.

עאידה תומא סלימאן: שליטה זה בדיוק המגדרי.

יואב סגלוביץ': אבל בואו ניקח את זה לשפת המעשה.

יואב סגלוביץ': שפת המעשה אומרת, סתם לדוגמה היום במקרה הצעת חוק שאני העליתי על אלימות כלכלית עולה היום בכנסת, היא כנראה תגורש משם כי זה עולה בטרומית, למרות שהיו הצעות חוק ממשלתיות, כשמדובר על אלימות כלכלית, לדוגמה, זו השליטה של הגבר ביכולת של האישה לעשות כרצונה.

יואב סגלוביץ': נכון שזה לא ביום אחד וחוקים לא משנים מציאות, אבל הם משנים תודעה.

יואב סגלוביץ': צריכים לעבוד על התודעה.

יואב סגלוביץ': אותו דבר הפרדיגמה שיש שצריך להרחיק נשים.

יואב סגלוביץ': מי אמר?

יואב סגלוביץ': אני בא מעולם שאומר שגבר מכה, נניח שהוא הולך למעצר, אני אומר רגע אחד, לא כולם למעצר, צריך לחשוב על עוד משהו, או מעצר או הולך לטיפול ואם לא, אז.

יואב סגלוביץ': בשביל זה צריך מקומות מחסה לגברים.

יואב סגלוביץ': אנחנו צריכים לעשות משהו עם הדבר הזה ולשים תוכנית, אנחנו.

יואב סגלוביץ': אני חושב שזה הכוח שלנו פה בכנסת, שאולי הוא מוגבל, אבל יש לנו את הכוח שאין לפעמים לממשלה, לפתוח זום למקומות שהממשלה, שהיא ביצועית, לא רואה אותם.

יואב סגלוביץ': אני חושב שאנחנו יכולים פה לייצר מעשה.

יואב סגלוביץ': והדבר הנוסף והאחרון, שבנושא הספציפי הזה צריך לכנס ועדה משותפת לוועדת העבודה והרווחה והוועדה למעמד האישה והוועדה הזו, לשים זום על הדבר הזה, להתכנס כולנו, כי חלק מהחוקים מגיעים לוועדות אחרות, בתחומים אחרים, ולהראות כוח כי כוח פוליטי של שלוש ועדות יכול לעשות פה שינוי מציאות בכנסת לפחות.

יואב סגלוביץ': אז זאת ההמלצה שלי ליושב ראש, לייצר איזה ועדה משותפת.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

מנסור עבאס: אישית אני מקבל את שתי ההמלצות, אנחנו צריכים לשלב ידיים גם עם שאר הוועדות וגם להציג תוכנית, אבל גם ללמוד על הכשלים שיש בהחלטות.

מנסור עבאס: יש החלטה של הממשלה ויש תקציב שיועד לתוכנית הזאת, 250 מיליון שקל במשך חמש שנים.

מנסור עבאס: בוודאי שעאידה תתייחס לזה כי היא ממש עוקבת בנושא הזה שנים, ויש שאלות שאנחנו צריכים להעלות, אבל אני מסכים איתך, אנחנו צריכים ליזום, להציג תוכנית ולהתחיל לפעול בנושא הזה.

אנטאנס שחאדה: עאידה, תתייחסי אם יושם משהו מה-250 מיליון.

עאידה תומא סלימאן: טוב.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני מודה ליושב ראש על כינוס הדיון הזה, לצערי הרב אנחנו כמעט יום יום בתקופה האחרונה שומעים על עוד ניסיון רצח, עוד רצח, עוד ניסיון רצח והאמת, כבר אזלו המילים.

עאידה תומא סלימאן: באמת לפעמים שואלים אותי למה לא הוצאת גינוי, למה לא פרסמת, אני אומרת שזה הפך למין – פשוט אין מילים עוד לתאר את הכעס.

עאידה תומא סלימאן: וכן, אני מדברת מתוך כעס, כעס גדול, גם על הממשלה, גם על הרשויות וגם על עצמנו.

עאידה תומא סלימאן: לא ייתכן שמדברים על 62 חולים קשים עכשיו במצב הקורונה, במשבר הקורונה, שבגלל התוספת של 20 חולים קשים אנחנו שוקלים להיכנס לסגר כללי ולהשבית את המשק.

עאידה תומא סלימאן: יש מעל 6,000 נשים במצב קשה ועלולות להירצח כל רגע, אף אחד לא נכנס למצב חירום, ראש הממשלה לא שוקל לסגור את המדינה בגלל שיש נשים ונשים נרצחו מתחילת משבר הקורונה יותר מאשר מתו מקורונה, יותר מהנשים שמתו מקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אף אחד לא מסתכל על זה כמצב חירום ואף אחד לא רוצה להגיש דוח מה עושים.

עאידה תומא סלימאן: 50 מיליון שקל.

עאידה תומא סלימאן: בא אחד מנערי האוצר לישיבה ומרח את כולם ואמר שאנחנו הולכים לשים 50 מיליון שקל.

עאידה תומא סלימאן: אני כבר לא מאמינה לאף אחד.

עאידה תומא סלימאן: חמש שנים אני עוקבת אחרי כל פרוטה בעניין התוכנית הזו, בשנה הראשונה שילמו שמונה מיליון שקל, בשנה אחריה 12 מיליון שקל.

עאידה תומא סלימאן: למרות שזה אמור להיות 50 מיליון בשנה הראשונה שנכנסים לגוף התקציב, בשנה אחריה מוסיפים עוד 50, כלומר בשנה הזו, שהיא החמישית, היינו אמורים להיות כבר עם 250 מיליון, לא במצטבר, אלא בשנה הזו לשלם 250 מיליון שקל.

עאידה תומא סלימאן: לא לבוא למרוח אותנו ולהגיד: אנחנו מתכוונים להכניס 50 מיליון.

עאידה תומא סלימאן: היה מאבק עיקש של ארגוני הנשים בסוף 2018 והייתה בקשה שהועלתה ואני שוב חושבת שצריך להעלות אותה, ועדת חקירה לא ממשלתית, אני לא סומכת שתהיה ממשלתית, צריך ועדת חקירה פרלמנטרית כולל מומחים ומומחיות שיישבו ויחקרו מה עשתה המדינה בנושא הזה, והיא לא עשתה.

עאידה תומא סלימאן: מקלטים, המקלט האחרון לנשים ערביות שנפתח, אתם יודעים באיזה שנה?

עאידה תומא סלימאן: בסביבות שנת 2000.

עאידה תומא סלימאן: האחרון שנפתח.

עאידה תומא סלימאן: יש שניים ויש אחד שמשרת את שתי האוכלוסיות.

עאידה תומא סלימאן: מספר הנשים הערביות בין אלה שנמצאות בתוך המקלטים, כל שנה משהו בסביבות 40% מכלל המקלטים.

עאידה תומא סלימאן: שלשום, למרות השביתה, מתקשרת אליי מנהלת לשכה ואומרת לי: עאידה, מקלט החירום שדרשתם, וכשהייתי יושבת ראש ועדת הרווחה התעקשנו על מקלט חירום בזמן קורונה, כלומר הנשים שצריכות ללכת למקלט לא צריכות לדאוג, לא הצוות ולא הן, על הבידוד של 15 יום.

עאידה תומא סלימאן: תכניסו אותן למקלט חירום, בידוד 15 יום, בטוחים שאין קורונה תעבירו למקלטים.

עאידה תומא סלימאן: מקלט החירום כבר מלא ויש תור המתנה, חוץ מהמקלטים המלאים.

עאידה תומא סלימאן: יש כשל ופשע שמתגלגל כבר שנים באיך המדינה מתייחסת לנושא של אלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: את ההמצאה הגדולה של ניתוח 15 שנים, שרגע הפרידה הוא רגע ה – נו, בחיאת, ידענו את זה לפני 25 שנים, אנחנו הנשים.

עאידה תומא סלימאן: היה צריך לנתח?

עאידה תומא סלימאן: צעקנו את זה כל הזמן.

עאידה תומא סלימאן: כן, זה עניין של שליטה, בגלל זה גם נשים ערביות וגם נשים יהודיות ומכל המוצאים נרצחות כי רוצים לשלוט בחיים שלהן וברגע שהאישה מחליטה משהו שהוא יוצא מהשליטה הזאת ולוקחת קצת שליטה על החיים שלה היא נמצאת בסכנה, זו בדיוק הנקודה שהיא נמצאת בה.

מנסור עבאס: זה פן אחד, עאידה, למאבק הזה שאת מתארת.

מנסור עבאס: יש מצב סוציואקונומי מאוד קשה - - -

עאידה תומא סלימאן: מצב סוציואקונומי לא בהכרח מעלה את הרף, אבל האלימות לא נמצאת גם במצבים של לא מצב סוציואקונומי, נשים נרצחות גם בשכבות שיש להם כסף ואצל הבורגנות ונשים עשירות.

קריאה: זה חוצה גבולות מעמדיים.

עאידה תומא סלימאן: זה יכול להיות טריגר, אבל זו לא הסיבה.

עאידה תומא סלימאן: בוא לא נשלה את עצמנו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם צריך, וזה רק יכול להיות בוועדה הזו, לבדוק את הקשר בין עליית הפשיעה וארגוני הפשע לבין העלייה ברצח נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: מזהירים על זה כבר חמש שנים.

עאידה תומא סלימאן: נשים ערביות נרצחות בשנים האחרונות גם על ידי שכירי חרב של ארגוני הפשע.

מנסור עבאס: את צודקת, עאידה.

מנסור עבאס: את זה ציינתי עכשיו כאשר דיברנו על הוועדה הבין משרדית, שהיא חוקרת או עוקבת אחרי מקרי רצח נשים על ידי בני זוגן, ואז שאלתי מה קורה אם בן הזוג שוכר – איימן, אתה רוצה להגיד דברים?

איימן עודה: אחר כך.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: רידא ג'אבר נמצא איתנו?

מנסור עבאס: רידא ואחר כך אנחנו נעבור למשרד הרווחה והמשטרה.

מנסור עבאס: רידא, תפדאל.

רידא ג'אבר: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות.

רידא ג'אבר: יש נקודה של הלמידה, איך אנחנו לומדים מהמקרים שקורים בתוך החברה הערבית.

רידא ג'אבר: למשל מה שקרה בטייבה, ואני פניתי גם לרשויות בעניין הזה, איך לומדים מהמקרה הזה שמקרים אחרים לא יקרו.

רידא ג'אבר: יש מוטיב, יש איזה שהוא משהו במקרים האלה שהוא מוטיב שחוזר על עצמו והתחושה שלי שאנחנו לא מצליחים ללמוד מהמקרים ולהכין תוכניות ולהיות משהו יותר לפני שזה קורה, יש לנו תוכניות קודמות.

רידא ג'אבר: זה אחת, אנחנו לא לומדים מהמקרים בצורה יותר אפקטיבית, יותר מעשית, שיכולה לשרת אותנו לעתיד.

רידא ג'אבר: העניין השני זה כאשר קורה מקרה הרשויות לא מתפקדות.

רידא ג'אבר: אני לומד מהמקרה של טייבה, מהמקרה של ופא שנרצחה בטייבה.

רידא ג'אבר: יש דממה ממסדית, דממה של הרשות המקומית, לא עושים שום דבר.

מנסור עבאס: ממסדית ערבית, אתה לא מתכוון לממסד המדינה.

קריאה: גם וגם.

מנסור עבאס: גם וגם, אני יודע, אבל - - -

רידא ג'אבר: לא, גם אנחנו כחברה.

רידא ג'אבר: אני מתאר סיטואציה שאנחנו חייבים ללמוד ממנה, ללמוד לתת מעטפת, ללמוד לתת את כל השירות מסביב, שירות פסיכולוגי, שירות לאנשים שנחשפו, ילדים וילדות שנחשפו למקרים האלה.

רידא ג'אבר: אנחנו מדברים על סיטואציה שתימשך לעשרות שנים, זו לא התמודדות של מהיום למחר, זה עניין של הרבה שנים ולכן צריך לחשוב גם לעומק על ההדף של המקרים האלה והנזקים הסביבתיים שלהם, על הבנות, על ילדים, וכל המערכת הזאת.

רידא ג'אבר: אנחנו כמעט לא קיימים שם.

רידא ג'אבר: הכשל הוא כשל כל כך ברור בסיטואציה הזאת.

רידא ג'אבר: שני הדברים האלה, אני חושב שצריך לשים לב אליהם.

רידא ג'אבר: תודה.

מנסור עבאס: אילה מאיר ממשרד הרווחה.

אילה מאיר: שלום, בוקר טוב.

אילה מאיר: שמי אילה מאיר, אני עובדת סוציאלית, מנהלת אגף משפחות, ילדים ונוער במשרד הרווחה וחלק מתחומי האגף אצלנו זה גם רצף הטיפול באלימות במשפחה.

אילה מאיר: אני גם משמשת כיושבת ראש הוועדה הבין משרדית שהוזכרה פה לבדיקת מקרי רצח נשים בידי בני זוגן, אני עושה את זה משנת 2013, אבל הוועדה הזו קיימת כבר משנת 2004.

אילה מאיר: אז אני רוצה להתייחס לכמה וכמה דברים שאמרו פה, אבל לפני שאני אתייחס אני רוצה להביע כאן תמיכה והזדהות עם הקולגות שלי, עם העמיתות שלי והעמיתים שלי, עם העובדים הסוציאליים ברחבי הארץ שנמצאים בשביתה.

אילה מאיר: היום יחד איתי פה בדיון הזה היו צריכים להיות עוד כמה עובדים סוציאליים מומחים בתחומים, בתחום אלימות במשפחה, לשבת ולהציג את כל העשייה שהמשרד עושה ולצערי הרב הם לא יכולים להיות פה איתנו בגלל שהם בשביתה.

אילה מאיר: אז אני רוצה קודם כל להביע, גם באמצעות הדיון החשוב הזה בכנסת, את התמיכה ואת ההזדהות ואת התמיכה במאבק הכול כך מוצדק הזה, לא רק לטובת תנאי השכר של עובדים סוציאליים, גם לטובת השירותים החברתיים בעתיד, מדינת הרווחה בישראל.

אילה מאיר: אז תודה שאפשרתם לי להגיד 60 שניות על זה.

אילה מאיר: עכשיו אני רוצה להתייחס לכמה דברים, אני אתחיל דווקא להתייחס למקרי רצח והנתונים שהוצגו פה על ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת, על ידי עדו.

אילה מאיר: אכן משרד הרווחה מוביל צוות בין משרדי, המנדט של הצוות הוא החלטת ממשלה משנת 2004, שממנה את משרד הרווחה להוביל צוות בין משרדי לבדיקה של כל מקרה של אישה שנרצחת בידי בן הזוג שלה.

אילה מאיר: אנחנו כבר לפני כארבע שנים, עם חידושה של פעילות הוועדה הבין משרדית, התוכנית הלאומית למניעה וטיפול במשפחה, כבר אז המלצנו להרחיב את היריעה ואת המנדט ואת הסמכויות של הצוות הבין משרדי הזה.

אילה מאיר: גם אם אנחנו לא בודקים באופן רשמי כל מקרה של אישה שנרצחת גם לא על ידי בן הזוג שלה, אבל אנחנו מודעים לזה, אנחנו מטפלים בזה, אנחנו מטפלים בזה ברשויות המקומיות, המחלקות לשירותים חברתיים, גם בדיעבד, הרבה פעמים גם לפני ולא רק בדיעבד.

אילה מאיר: אנחנו קולטים את הנשים האלה הרבה פעמים בתוך המקלטים לנשים מוכות, אנחנו מטפלים בהן בתוך המרכזים לטיפול באלימות במשפחה.

אילה מאיר: אז אנחנו מודעים לצורך ללמוד ולהחכים ולהפיק לקחים גם על מקרים של רצח של נשים, ובכלל, לא רק נשים, אנשים שנרצחים בתוך המשפחה.

אילה מאיר: אנחנו המלצנו, זאת אחת ההמלצות המרכזיות שלנו לוועדה הבין משרדית המחודשת, שחידשה את פעילותה ב-2016, לצערי הרב, כמו שהוזכר קודם אנחנו עדיין בדיונים איך אנחנו מסירים את החסמים המשפחתיים, כי גם היום בצוות הבין משרדי שאני עומדת בראשו יש לנו חסמים משפטיים.

אילה מאיר: יש לנו שם נציגת בריאות, יש נציגת חינוך, שהרבה פעמים מגיעים לוועדה וגם אם יש להם מידע הם לא יכולים למסור אותו והרבה פעמים אין להם מידע כי הם לא יכולים לקבל אותו, בגלל החסמים המשפטיים, בגלל החוקים שלא מאפשרים להם לקבל מידע גם בדיעבד.

אימאן ח'טיב יאסין: או שהם מאוימים גם.

עאידה תומא סלימאן: לא, זה ברמה הארצית.

מנסור עבאס: יש לנו נציגה של משרד המשפטים, אנחנו נשאל אותם עוד מעט.

אילה מאיר: בסדר גמור.

אילה מאיר: אנחנו פשוט חושבים שלהרחיב את היריעה בלי שאנחנו נקבל סמכויות ומנדט באמת לבדוק ולקבל את המידע כמו שצריך וללמוד ממנו זה פשוט יהיה עקר מתוכן, ולכן כרגע מה שאנחנו כן עושים זה מה שהחלטת הממשלה מ-2004 מחייבת אותנו לעשות, בתקווה רבה שנצליח להרחיב את היריעה.

אילה מאיר: יש לנו כבר נוסח של נוהל בין משרדי והחלטת ממשלה חדשה כדי להרחיב את המנדט של הוועדה הזאת.

אילה מאיר: לצערי אנחנו עוד לא יכולים להפעיל את זה כי אנחנו ממתינים להסדרה משפטית.

אילה מאיר: אז זה רק להתייחסות ספציפית, העניין הזה.

מנסור עבאס: אבל יש כבר החלטת ממשלה על סמכויות חדשות?

מנסור עבאס: אמרת שיש לכם מסמך מגובש חדש, זה הפך להחלטת ממשלה או עוד לא?

אילה מאיר: זה עוד לא הפך להחלטת ממשלה, אנחנו רוצים שזה יהפוך.

אילה מאיר: יש לנו נוסח, גיבשנו איזה שהוא - - -

עאידה תומא סלימאן: אילה, כמה זמן הנוסח הזה אצלכם?

אילה מאיר: לדעתי, בלי לבדוק ממש, לפחות שלוש שנים.

עאידה תומא סלימאן: אתם מבינים על מה אני מדברת?

מנסור עבאס: אנחנו יכולים לקבל את המסמך הזה?

אילה מאיר: אני חושבת שאתם יכולים לקבל אותו, לא נראה לי שיש מניעה.

אילה מאיר: אני אבדוק את זה, אבל לא נראה לי שיש מניעה, אולי ליאנה, חברתי ממשרד המשפטים, תוכל להתייחס לזה, אבל אין מניעה.

אילה מאיר: יש לנו הצעה מגובשת, העברנו אותה, גם חלק מהמשרדים כבר התייחסנו אליה.

אילה מאיר: אנחנו נמצאים בתוך החסם המשפטי.

אילה מאיר: אני יודעת שמנסים לפתור את זה, אני לא אומרת שלא מנסים לטפל בזה.

מנסור עבאס: שלוש שנים, את יודעת כמה נרצחו?

אילה מאיר: יש שינויים שמנסים לעשות בחוק זכויות החולה, יש שינויים שמנסים לעשות בחוקים אחרים.

אילה מאיר: זו כנראה בעיה גורפת, רוחבית, היא לא רק בנושא של רצח נשים ולא רק בנושא של הוועדה הבין משרדית.

אילה מאיר: יש בעיה של חסמים משפטיים, אנחנו מודעים אליהם ואני יודעת שמטפלים בזה, רק שזה לוקח זמן

מנסור עבאס: אילה, זה יד ימין ויד שמאל.

מנסור עבאס: זה הכול ממשלה, משרד הרווחה זה ממשלה, משרד הבריאות זה ממשלה, המשטרה זה ממשלה, זה יד ימין ויד שמאל, אנחנו לא מדברים על העברת מידע מעבר לגבול, אבל את לא הכתובת בנושא.

אילה מאיר: אתה כל כך צודק, כבוד היושב ראש.

אילה מאיר: אני יכולה לספר לכם, באמת לשבת פה שעות ולספר לכם כל כך הרבה דוגמאות שיש לנו לאורך 15 שנה של תהליכי בדיקה, יש לנו אנשים שרצחו וידענו ואנחנו יודעים בדיעבד שיש להם עבר פסיכיאטרי, או לא עבר, הווה פסיכיאטרי, הם מטופלים בבריאות הנפש והפסיכיאטריה ומערכת הבריאות לא יכולה למסור את המידע לגביהם, לא לפני ולא אחרי.

אילה מאיר: יש הרבה אבסורדים.

אילה מאיר: בגלל זה זו הייתה אחת ההמלצות המרכזיות שלנו בוועדה הבין משרדית, לעשות את השינוי הזה.

עאידה תומא סלימאן: זה אולי חמישה מקרים בחמש השנים האחרונות.

מנסור עבאס: אילה, חבר הכנסת יואב סגלוביץ רוצה לשאול.

יואב סגלוביץ': אני יודע שזה לא הנושא, אבל אני מקשיב ואני מציע משהו שאפשר לפתור אותו, לדעתי בשתי ישיבות.

יואב סגלוביץ': היום במשטרת ישראל יש מוקד משולב של הרשות להלבנת הון, רשות המסים ומשטרת ישראל והפרקליטות, בנוהל משותף שהכנו שמייצר קופסה, לא לכל העולם, לאותם אנשים שיושבים, שיש עניין שיידעו את הדברים.

יואב סגלוביץ': זה לא עובר לכולם.

יואב סגלוביץ': והנוהל הזה מגובה, היועץ המשפטי לממשלה, פרקליט המדינה, ראש אגף החקירות במודיעין וראש רשות המסים.

יואב סגלוביץ': אם עשו את זה בדברים הכי אינטימיים של חשבון הבנק, אני מניח שאפשר לעשות את זה גם בזה.

יואב סגלוביץ': אני מציע להסתכל על המודל הזה, אני אומר למשרד המשפטים, אני יושב פה ולא מאמין, אומרים לי ששלוש שנים לא מצליחים למצוא מודל משפטי.

יואב סגלוביץ': אני לא במצב שאני אבוא אליכם לישיבה, אני אומר, תבדקו מה עשינו שם בתחומים אחרים לא פחות רגישים והייתה הצלחה מגובה בכל המובנים.

יואב סגלוביץ': אני רואה פה חלק מהאנשים שאני מכיר, אני רואה את אפרת אלטהולץ ואת עופר מסינג, פשוט אפשר לעשות את זה.

יואב סגלוביץ': מה שאני מציע, תקבעו תאריך לעשות את זה, אני מציע ליושב ראש הוועדה לעשות זימון של כל האנשים ולשמוע מה הם עשו עם זה.

אילה מאיר: אם יורשה לי להמשיך להציג?

מנסור עבאס: את יכולה להשלים את הדברים, אילה, כדי שנוכל להתקדם.

מנסור עבאס: יש שאלה שאני חייב להעלות, 50% ממקרי הרצח וגם ניסיונות הרצח מוכרים לרווחה וכמובן למשטרה, יש 30% תלונות במשטרה, איך את מסבירה לפחות 50% מהמקרים של רצח לשכות הרווחה יודעות, אבל – איך מגיעים למצב כזה?

אילה מאיר: אני אנסה להסביר משהו מורכב בזמן הקצר שיש לי.

אילה מאיר: מה שאנחנו רואים זה תופעה שהיא חלק מהדינמיקה של אלימות בתוך המשפחה.

אילה מאיר: יש נשים שאנחנו יודעים באופן מובהק שהן סובלות מאלימות במשפחה, הן מטופלות על ידי עובדים סוציאליים מומחים בתחום אלימות במשפחה שמציגים להם את הסיכון שבו הם נמצאים.

אילה מאיר: יש לנו נוהל משותף, נוהל טיוב טיפול בנשים מאוימות עם משטרת ישראל, שבדיוק לנשים האלה אנחנו מנסים למצוא תוכנית הגנה כדי שהן ישתפו איתה פעולה.

אילה מאיר: הרבה מאוד מהנשים שנרצחו הן נשים שלא יכלו, לא הצליחו, במצב שבו הן היו לשתף פעולה ולהיעזר בשירותים שנתנו להן והציעו להן.

אילה מאיר: יש נשים שנשלחות ומסכימות, אחרי תהליך ארוך מאוד וזה מאוד קשה, זה מחיר כבד ביותר לאישה לצאת למקלט, אחרי תהליך מורכב הן מצליחות לצאת למקלטים, יוצאות חזרה לקהילה אחרי זמן, כשהן עטופות ועברו תהליך ובכל זאת נרצחות.

אילה מאיר: יש נשים שבכל זאת בוחרות, אחרי שהן יוצאות מהמקלט, פעם, פעמיים ושלוש, יש לנו הרבה נשים כאלה, במיוחד בחברה הערבית, שמגיעות פעם, פעמיים ויותר למקלטים לאורך השנים, יוצאות חזרה כשהן עדיין במצב של סיכון, בגלל שהן בוחרות לא לחיות בתוך מקלט, הרי זה לא נורמלי לחיות לאורך זמן רב בתוך מקלט מאוד - - -

אימאן ח'טיב יאסין: לכן צריך פתרון אחר אחרי המקלט.

סונדוס סאלח: כמה נשים מתוך הנשים שנרצחו היו במקלט?

עאידה תומא סלימאן: לא אחוז גבוה.

אילה מאיר: מעטות.

אילה מאיר: אני מנסה לתאר פה תופעה.

עאידה תומא סלימאן: אז כל התיאוריה הזאת - - -

אילה מאיר: כל הרישומים האלה אנחנו יכולים כמובן להראות, אני לא יכולה להראות מידע ברמה הפרטנית בגלל חיסיון וכו', אבל כמובן שהכול מתועד ואני יכולה לספר לכם על זה, אבל מה שאני מנסה להגיד זה שהתופעה היא מאוד מורכבת.

אילה מאיר: נשים שאנחנו כן יודעים שהן זקוקות למקלט, חלקן הקטן - - -

עאידה תומא סלימאן: אילה, אנחנו יודעות טוב מאוד שהתופעה מורכבת ולא ייתכן שכל ישיבת ועדה מתחילים מנקודת אפס.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מתחילים מנקודת אפס, אנחנו כבר מכירים את התופעה, יכולים לתת עליה הרצאות, זה לא מתקבל על הדעת.

אילה מאיר: עאידה, אני רוצה - - -

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת הגישה הזו.

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

אילה מאיר: עאידה, אבל אם תיתני לי הזדמנות אני אציג מה בכל זאת אנחנו עושים, אני לא מתחילה מנקודת אפס בכלל - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, להתחיל להגיד שנשים נכנסות למקלט ויוצאות כאשר את יודעת שבחמש השנים האחרונות מקסימום היו ארבע נשים שהיו במקלטים ויצאו מתוך 60 נשים שנרצחו ולא היו במקלטים, כאשר את יודעת שהייתם צריכים לפתוח עוד מקלטים ולא נפתחו, כאשר היה צריך לפתוח מעונות לגברים ולטפל בהם וזה לא נעשה.

אילה מאיר: עאידה, אני מכירה אותך הרבה שנים, אני מעריכה ומוקירה מאוד את הפעילות שלך בתחום הזה, תני לי הזדמנות להציג, אני רוצה - - -

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, זה לא משנה עכשיו אם אתם עושים משהו.

אילה מאיר: סליחה, אני האחרונה שאגיד, אני מתעסקת בתחום הזה 20 שנה, אני האחרונה שאגיד שאנחנו עושים את הכול, אנחנו יכולים לעשות עוד הרבה מאוד, אבל אנחנו עושים הרבה.

אילה מאיר: אני לא מוכנה להסכים לזה שלא נעשה ואנחנו נמצאים בנקודת אפס, אנחנו במצב הרבה הרבה יותר טוב ממה שהיינו לפני חמש שנים ואני כן אציג.

אילה מאיר: יש לנו 14 מקלטים - - -

עאידה תומא סלימאן: ברור - - -

אימאן ח'טיב יאסין: אבל יש - - -

אילה מאיר: סליחה, תנו לי להציג, אני לא יכולה להציג כשכל רגע נכנסים לי באמצע הדברים.

אילה מאיר: אני מבקשת את רשות הדיבור.

אילה מאיר: יש לנו 14 מקלטים לנשים נפגעות אלימות במשפחה, שניים מהם ייעודיים לנשים ערביות ועוד שניים, לא רק אחד, קולטים אוכלוסיות מעורבות.

אילה מאיר: אני לא אגיד את המיקום שלהם, כי כמובן זה מקומות חסויים.

אילה מאיר: חוץ מזה, במקביל לזה, בשבועות האחרונים אנחנו עוסקים בפתיחה של שני מקלטים נוספים.

אילה מאיר: גם לאור משבר הקורונה אנחנו רואים עלייה דרמטית בפניות גם למקלטים וגם לרשויות המקומיות של נשים ומשפחות נפגעות אלימות במשפחה.

מנסור עבאס: מתי זה יקרה, אילה?

אילה מאיר: אנחנו נמצאים בתהליך.

אילה מאיר: כמו שאתם יודעים, חל עלינו חוק חובת המכרזים, אנחנו צריכים לפנות - - -

סונדוס סאלח: אבל לאיזה אוכלוסייה?

אילה מאיר: אחד מהמקלטים מיועד ייעודי לאוכלוסייה הערבית.

אילה מאיר: אכן נכון, 35% מהנשים ששהו בשנת 2019 במקלטים שלנו הן נשים ערביות ואנחנו באמת חושבים, וגם לאור משבר הקורונה וגל העלייה הנוכחי, ואכן השר והמנכ"ל נתנו לזה את ברכת הדרך, לפתוח שני מקלטים נוספים ואנחנו כבר נמצאים בתהליך של בחירת העמותות.

מנסור עבאס: באיזה שלב אנחנו נמצאים?

תהלה פרידמן: ולאן זה מיועד?

תהלה פרידמן: כי בצפון אין נרצחות, הנרצחות - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא.

אילה מאיר: סליחה, אני לא אגיד איפה זה מיועד, אני אגיד לאיזה אוכלוסייה זה מיועד.

אילה מאיר: אחד מהם בוודאות מיועד לאוכלוסייה הערבית או לפחות לאוכלוסייה מעורבת, ואחד מהם כנראה מיועד לנשים דתיות חרדיות, כי גם שם יש לנו צורך מאוד גדול.

אילה מאיר: אנחנו מתבססים - - -

מנסור עבאס: אילה, באיזה שלב אנחנו נמצאים בפתיחת שני המקלטים?

מנסור עבאס: יש מכרז כבר?

אילה מאיר: כדי לקצר תהליכים לא יצאנו למכרז חדש, פנינו לעשר העמותות שמפעילות היום את 14 המקלטים באמצעות קול קורא ואמרנו להם מה הסטנדרטים, מה אנחנו מבקשים, ביקשנו מהם להציע הצעות.

אילה מאיר: חלק מהעמותות כבר הציעו הצעות ומבנים, אנחנו נמצאים בתהליך של בדיקה של מבנים.

אילה מאיר: ברגע שנמצא את המבנים המתאימים ונמצא את העמותה המתאימה שנותנת לנו את ההתאמה לאוכלוסייה הרלוונטית אנחנו יוצאים להרחבת התקשרות קיימת ולכן זה יחסית תהליך מקוצר.

אילה מאיר: אנחנו ממש מקווים שנצליח ממש בשבועות הקרובים כבר למצוא את המבנים המתאימים וכבר להרחיב את ההתקשרות.

מנסור עבאס: שבועות זה מקסימום חודש, נכון?

אילה מאיר: אני מקווה.

אילה מאיר: תוך חודשיים-שלושה - - -

מנסור עבאס: חודשיים, אוקיי.

אילה מאיר: שתבינו, בתוך ממשלת ישראל, בתוך משרדי ממשלה ובירוקרטיה ממשלתית זה אפס זמן, בדרך כלל זה תהליך שלוקח שנה וחצי ואפילו שנתיים.

אילה מאיר: אז אנחנו מקווים שממש תוך השבועות הקרובים יהיו לנו בשורות טובות, אנחנו על זה.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל בתהליך הזה לא התחלנו עכשיו.

מנסור עבאס: אילה, דיברת על נוהל טיוב התיאום עם המשטרה.

מנסור עבאס: את יכולה לפרט?

מנסור עבאס: את יכולה להציג לנו, באיזה תדירות אתם נפגשים, האם יש לכם דירוג של רמת הסיכון בתיאום עם המשטרה?

מנסור עבאס: נוהל הטיוב שדיברת עליו, את יכולה ככה לפרט?

מנסור עבאס: האם הוא עובד או שסתם נמצא על הנייר, אתם לא נפגשים, לא עושים הערכת מצב וסיכון וכו'.

אילה מאיר: אני אתאר.

אילה מאיר: קודם כל לי פרל, חברתי ממדור נפגעי עבירה במשטרת ישראל, נמצאת בדיון אז היא כמובן תוכל גם לספר מהצד של המשטרה את התהליכים שאנחנו עושים, אבל אני כן אתאר שאחת מהתובנות שיש לנו משנים רבות של ועדה למקרי רצח, אנחנו גילינו שיש נשים שנמצאות בסיכון גבוה מוכרות או לשירותי המשטרה, או לשירותי הרווחה, הרבה פעמים יש לנו או אי הסכמות, או אין קשר לגבי הטיפול בהן בין המשטרה לרווחה והנוהל הזה בא לשפר את התהליך המשותף הזה כי אנחנו יודעים שנדרש כל הכפר כולו לטפל באלימות במשפחה, זה לא רק משטרה, זה לא רק רווחה, זה לא רק קהילה, זה לא רק חינוך, זה כל הכפר כולו, וזה כבר נאמר קודם לפניי.

אילה מאיר: אז הנוהל הזה אומר כזה דבר, בין אם העובדים הסוציאליים בשירותי הרווחה, שמטפלים בנשים, ובין אם החוקרים במשטרה, שמטפלים בתלונות הנשים, מעריכים שמדובר פה בסיכון מאוד מאוד גבוה, עד כדי סכנת חיים, והרבה פעמים הנשים לא מצליחות או שאנחנו לא מצליחים למצוא עבורן תוכנית הגנה מותאמת, או שהן לא משתפות פעולה או מסרבות לשתף פעולה עם התוכנית המוצגת להן, יש הרבה נשים שלא רוצות להגיש תלונה, יש הרבה נשים שיום אחרי שהן מגישות תלונה רוצות להתחרט ולסגור את התיק, אמרה עאידה קודם, אנחנו מכירים את התופעה, זו תופעה באמת מאוד רגישה, אנחנו מנסים כל הזמן למצוא פתרונות יצירתיים וחדשנות בתוכה, הנוהל הזה אומר שברגע שיש אישה כזאת שאנחנו מגדירים אותה כאישה מאוימת על רקע הערכת הסיכון שלנו, בין אם שירותי הרווחה עושים את ההערכה ובין אם המשטרה, הגורמים יוצרים קשר ביניהם ויוצרים דיון בתוך תחנת המשטרה, ברמה המקומית, עם כל הגורמים המטפלים ברמה המקומית.

אילה מאיר: הרבה פעמים גם מזמינים את האישה לאותו דיון ומציעים לה את כל תוכניות ההגנה האפשריות, כל האפשרויות שעומדות לרשותה, מנסים להביא אותה לידי החלטה לעשות משהו כדי להציל ולהגן על עצמה.

אילה מאיר: אחת לרבעון, אם אני לא טועה, נעשה דיון ברמה המחוזית, שכל המקרים המורכבים האלה מגיעים לדרג הגבוה יותר שהמפקחים שלנו, של משרד הרווחה, משתתפים בו גם, וכמובן במקרים מאוד מאוד חריגים זה גם מגיע לדיון ברמה הארצית.

אילה מאיר: אז בגדול הנוהל הזה מנסה לטייב קודם כל את הקשר בין המשטרה לרווחה סביב הטיפול באלימות במשפחה ובנשים בסיכון גבוה.

אילה מאיר: אני חושבת שלי תוכל להגיד יותר דוגמאות של איך אנחנו מצליחים במסגרת הנוהל הזה - - -

מנסור עבאס: אני אתן לה הזדמנות.

מנסור עבאס: שאלה אחרונה בינתיים, אילה, האם יש בידך נתון כמה נשים היום נמצאות בסיכון גבוה?

עאידה תומא סלימאן: אין להם.

אילה מאיר: לא, אין לי את הנתון הזה, אני יכולה להגיד כמה נשים נמצאות היום בטיפול אצלנו, אבל אין לי את הנתון כמה מתוכן הן בסיכון גבוה.

אילה מאיר: אולי ללי יש את הנתון לגבי כמה נשים נדונו או דנים בהן בנושא של נוהל הטיוב, לדעתי זה יהיה חלקי, זה לא יהיה מלא, אבל יכול להיות שמשם נוכל לקבל את המידע.

אילה מאיר: אבל אם יורשה לי, אני רוצה להגיד עוד משפט אחד, לגבי גברים.

אילה מאיר: אני יכולה להגיד משפט אחרון לגבי טיפול בגברים?

מנסור עבאס: כן, רק משפט, בקצרה.

אילה מאיר: בניגוד למה שנאמר פה, אמנם הוועדה הבין משרדית, בהובלה של משרד הרווחה, לא קיבלה את כל התקציבים שהובטחו לה, כמו שאמרה לפני כן חברת הכנסת עאידה, אבל עשינו כמה מהלכים בשנתיים האחרונות, גם הוספנו תקנים לרשויות המקומיות, למרכזים לטיפול באלימות במשפחה, לטיפול ייעודי בגברים ולטיפול בילדים, אנחנו גם נמצאים בתהליך הקמה של ארבע דירות טיפוליות לגברים בהרחקה שמורחקים בצו אזרחי או בצו אחר מהבית.

אילה מאיר: כאשר האישה לא מגישה תלונה וכאשר אין סיכון גבוה לא ניתן לכפות על גבר להיכנס לבית טיפולי, ויש לנו שניים כאלה בנוסף ששירות מבחן למבוגרים אחראי עליהם, לא ניתן לכפות.

אילה מאיר: אין היום חוק במדינת ישראל שאפשר לכפות על גבר, 'אתה תלך', אלא אם כן הוא נמצא בהליך פלילי ואלא אם כן הוא מסכים ללכת ל'בית נועם', לבית טיפולי כזה או אחר.

אילה מאיר: לכן לצערנו הרב אנחנו נשארנו עם הנשים שנמצאות בסיכון ורוצות לעזור לעצמן ורוצות להגן על חייהן ועל חיי ילדיהן ושם אנחנו מציעים את תוכניות ההגנה שלנו כאשר זה לא נמצא בהליך פלילי וזו הדרך היחידה שנוכל להגן עליהן.

עאידה תומא סלימאן: דירות הטיפול בגברים, באיזה נקודה הם נמצאים?

מנסור עבאס: חברת הכנסת עאידה שואלת אותך, דירות הטיפול לגברים, באיזה שלב הן נמצאות?

אילה מאיר: בשלב גם מתקדם, מאוד דומה, למרות שאנחנו קצת יותר מתקדמים.

אילה מאיר: אנחנו פנינו לארבע הרשויות הגדולות במדינת ישראל, אנחנו מנסים להפעיל אותן באמצעות רשויות מקומיות, זה יותר פשוט, גם, שוב, מבחינה בירוקרטית מאשר לצאת למכרז.

אילה מאיר: אנחנו כבר בנינו את התעריף התקציבי לדבר הזה, אנחנו נמצאים בתהליכי אישור אחרונים.

אימאן ח'טיב יאסין: יש דירה אחת בחברה הערבית מהארבע?

אילה מאיר: אנחנו לא הועדנו אחת ייעודית לחברה הערבית כי כרגע קיבלנו רק ארבע, אבל אנחנו כמובן מאפשרים גם לחברה הערבית להשתמש בהן.

אילה מאיר: למשל בחיפה, שזאת עיר מעורבת, וגם באר שבע וגם ירושלים זו עיר מעורבת, כמובן אנחנו נטפל גם בגברים ערבים מורחקים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מדברים על איפה זה יהיה, אילה, אנחנו מדברים על זה כאשר צריך לטפל בגבר במושגים החברתיים, התרבותיים, צריך עובד סוציאלי ערבי או מטפל ערבי, צריך צוות ערבי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על האיוש ועל צורת הטיפול ולא על המיקום של הדירה.

אילה מאיר: ברור, קודם כל זה ברור, יש לנו גם עובדים סוציאליים - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, אתם מבינים?

עאידה תומא סלימאן: 50% מהנרצחות הן ערביות, אבל הטיפול נועד בעיקר לגברים יהודים.

עאידה תומא סלימאן: זו התוצאה.

אילה מאיר: סליחה, סליחה, לא, לא.

אנטאנס שחאדה: לכן אנחנו אומרים, עאידה, זאת רשלנות והזנחה של הרשויות, של הממסד ושל המדינה בטיפול בבעיה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: כן, זה ככה.

מנסור עבאס: חברים, אנחנו חייבים לסיים כי אנחנו רוצים לעלות למליאה.

מנסור עבאס: לי פרל בהירי נמצאת איתנו?

לי פרל בהירי: כן, בוקר טוב.

לי פרל בהירי: אני אתן לרמ"ח נוער ומשפחה להציג את הפעילות המשטרתית בנושא, אני רק רוצה להוסיף לדברים שאמרה אילה - - -

מנסור עבאס: לי, אנחנו בעיקר רוצים תשובות, כי כפי שאמרה חברת הכנסת עאידה תומא, רצח נשים לא מתחיל עכשיו עם הוועדה הזאת.

לי פרל בהירי: שמעתי את השאלות ואני רוצה להמשיך את הדברים שדיברה עליהם אילה, גם בהקשר לשאלה של כבוד היושב ראש בנושא של נוהל הטיוב והערכת המסוכנות.

לי פרל בהירי: רק להסביר בכמה מילים, מי שכבר מכיר, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן בוודאי כבר מכירה את הנושא היטב, אבל יש כאן אנשים בדיון שפחות מכירים, אז אני אגיד שלמשטרה יש כלי להערכת מסוכנות שהוא כלי שאפשר להסתמך עליו במידה מאוד גבוהה, אנחנו מתחקרים מקרי רצח ורואים גם בראייה לאחור שהשאלות שנשאלות הן נכונות ויכולות לנבא מסוכנות.

לי פרל בהירי: כתוצאה מהציון שמתקבל כשאישה משתפת פעולה ועונה על השאלות של הכלי, כי זה כמובן תלוי בשיתוף הפעולה שלה, וכמו שאמרה אילה, נשים רבות לא מסכימות להגיש תלונה ולא מסכימות לענות על שאלות, אבל אלה שכן - - -

מנסור עבאס: אלה נמצאות בדרגת סיכון מאוד גבוהה.

מנסור עבאס: אם הן לא משתפות פעולה זו הוכחה שהן נמצאות בדרגת סיכון איומית.

לי פרל בהירי: בוודאי, בוודאי.

לי פרל בהירי: לכן כל מקרה, גם על סמך הכלי וגם על סמך ההתרשמות וגם כמובן הנסיבות שבהן נודע לנו על המקרה, במידה שאנחנו מגבשים את ההחלטה שהאישה הזאת נמצאת במצב מסוכן היא נכנסת לרשימות שמתנהלות בכל תחנה בארץ ומפוקחות כל הזמן שהן מתנהלות לפי הנוהל.

לי פרל בהירי: אני יכולה להגיד, מנתונים שאנחנו בדקנו, שבכל רגע נתון נמצאות ברשימה כ-1,000 נשים ברמה הארצית.

לי פרל בהירי: הן מתחלפות - - -

מנסור עבאס: נמצאות ברמת סיכון גבוה 1,000 נשים בכל רגע נתון?

לי פרל בהירי: בכל רגע נתון כ-1,000 נשים בכל הארץ, זו לא רשימה סטטית, היא משתנה וחלק מהנשים יוצאות מהרשימה בעקבות כל מיני תהליכים שקורים וחלק מהנשים נכנסות לרשימה וחלק יוצאות וחוזרות אחרי פרק זמן.

לי פרל בהירי: אנחנו מכירים את כל הסיטואציות.

לי פרל בהירי: אלה שידועות למשטרה או לרווחה ובדיונים משותפים שמתקיימים, כל מקרה לגופו, יש נשים שמתקיים דיון לגביהן מול הרווחה באופן יום יומי, ויש כאלה שהדיון מתנהל אחת לשבוע ואחת לחודש ואנחנו - - -

עאידה תומא סלימאן: איך את מסבירה שהרווחה לא ידעו על המספר של הנשים שנמצאות בסיכון גבוה, למרות שהדיונים הם משותפים ביניכם לבין הרווחה?

לי פרל בהירי: הרשימות האלה מתנהלות במשטרה, הן נמצאות כל הזמן במעקב ואנחנו גם נדרשים מעת לעת לתת את הדיווח אודות המספרים שקיימים אצלנו.

לי פרל בהירי: אנחנו אוספים את זה בצורה ידנית, ברגע שאנחנו מתבקשים, ברווחה אולי פחות מכירים את הנתונים, הם משתתפים בדיונים ברמה מקומית, המשטרה היא זו שמתכללת את הנתונים האלה ואצלה הם נמצאים.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל חלק מנשים מוכרות לרווחה ולא מוכרות לכם.

עאידה תומא סלימאן: למה אתם לא עושים מאגר מידע משותף?

עאידה תומא סלימאן: חלק מהנשים מוכרות לרווחה ולא פנו אליכם וההיפך גם נכון, ויש לכם ועדות מחוזיות שיושבות ודנות ועוקבות אחרי הנשים שנמצאות בסיכון גבוה, למה לא מאגמים את המידע ואוגרים אותו - - -

לי פרל בהירי: בוודאי שמאגמים.

לי פרל בהירי: אין מקרה שהוא ידוע לרווחה, במסגרת נוהל הטיוב אין דבר כזה, לשם כך נכתב הנוהל ולשם כך אנחנו מפקחים שהוא באמת מתקיים בתחנות.

לי פרל בהירי: ברגע שאישה מוכרת, או לגורם רווחה, או לגורם במשטרה, או למשרד הבריאות או למשרד אחר כלשהו, הוא עולה לדיון, המשטרה היא זאת שמתכללת את הנתונים ואוספת אותם ומוודאת שהדיונים מתקיימים לפי המועדים, אחת לחודש בתחנה, אחת לרבעון ברמת מפקד תחנה ואחת לחצי שנה ברמת מפקד מרחב, ודיון שנתי ברמת מפקד מחוז שמגיעים אליו כל הגורמים האלה שאני הזכרתי.

לי פרל בהירי: אנחנו היינו בדיונים כאלה במהלך השנה בכל המחוזות בארץ, הגיעו אליהם מספר שיא של משתתפים מכל הרשויות, יש מחוזות - - -

מנסור עבאס: ובכל זאת יש פספוס, 50% מהנשים שנרצחות מוכרות למשטרה, 30% מהן הגישו תלונה ובכל זאת יש את הפספוס הזה, כנראה שהנוהל לא עובד טוב.

מנסור עבאס: צריך לטייב אותו גם.

לי פרל בהירי: לא, אדוני, המסקנה שלך לא נכונה.

לי פרל בהירי: אני לא מתייחסת לנתונים כי אני לא בטוחה שהם נכונים - - -

מנסור עבאס: אלה נתונים של הממ"מ מהמשטרה עצמה.

לי פרל בהירי: גם כשאישה מגישה תלונה במשטרה והיא מקבלת את הטיפול והגבר הזה מורשע, מועמד לדין ומורשע ונשפט למאסר ומסיים לרצות את עונשו והאישה לא מגישה תלונה נוספת הטיפול המשטרתי הסתיים ואז לא נכון להסתכל ולהגיד מה המשטרה עשתה.

לי פרל בהירי: המשטרה עשתה את תפקידה, הרווחה עשתה את תפקידה באותה נקודה של צומת המפגש עם האישה.

לי פרל בהירי: תמיד יש מה לעשות יותר, אולי רמ"ח נוער ומשפחה ישמח להוסיף על הטיפול המשטרתי.

מנסור עבאס: לפני שאנחנו עוברים אליו אנחנו ניתן לחבר הכנסת איימן עודה להגיד את דבריו ואחר כך נחזור אלייך, לי.

לי פרל בהירי: בבקשה.

איימן עודה: תודה, כבוד היושב ראש, מנסור עבאס, דיון חשוב ביותר.

איימן עודה: אני רוצה להגיד משהו כלפי המדינה וגם רוצה להטיח ביקורת בקרב החברה הערבית עצמה.

איימן עודה: אתחיל במשהו לגבי המדינה, למה אנחנו אומרים המדינה, המדינה, כי ממקום מאוד עקרוני המדינה היא סוכן השינוי העיקרי בכל חברה בעולם, בעולם כולו.

איימן עודה: כלומר מדינה שיש לה 500 מיליארד שקלים בתקציב השנתי שלה, מדינה שיש לה את רשויות האכיפה, שיש לה את מערכת החינוך והתכנים וגם חינוך בלתי פורמלי וגם הסברה, כשאנחנו אומרים המדינה, המדינה, זה לא בשביל להגיד 'אתם', אלא בשביל להצביע על המקור שיכול לחולל את השינוי העיקרי בכל חברה וחברה בעולם.

איימן עודה: זה המצב של המאה ה-20 והמאה ה-21, מה גם שיש נתונים מאוד ברורים, כש-50% מהנשים שנרצחו כבר פנו לרשויות, אז אלה דברים מוחשיים, מורגשים, שיש את הזיקה הישירה בין המדינה לבין היכולת של המדינה והלאה.

איימן עודה: עכשיו, כשאת אומרת שאכן הן התלוננו ובן הזוג, למשל, הורשע ושהה בכלא תקופה מסוימת ויצא והיא לא פנתה שוב, אז המשטרה לא יכולה לעשות כלום אחר כך, אבל במידה ש-20% מהנשים הנרצחות זהו מצבן, שאותו בעל כשיצא מבית הסוהר הוא זה שרצח, אז פה צריך לראות שיש חלל ריק בין זה שהיא לא פנתה שוב לבין העובדה שהיא נרצחה.

איימן עודה: לכן אנחנו לא צריכים לבוא כל פעם ולהגיד: תראו, חברים, זה המצב, זה הניתוח.

איימן עודה: צריך לעבור הלאה, בצל הנתונים שיש לנו, איך להתקדם בנושא הכול כך כואב הזה.

איימן עודה: למשל אחת הדוגמאות זה הדירות שדובר עליהן.

איימן עודה: אם למשל 50% מהנרצחות הן נשים ערביות והקימו ארבע דירות, כולן ביישובים של יהודים, מה זה מעורב?

איימן עודה: את יודעת מה?

איימן עודה: קחו עוד סטטיסטיקה, מהנשים הערביות שנרצחו מאיפה הן?

איימן עודה: איפה הן נרצחו?

איימן עודה: אז לכן אני חושב שיש פה אכן אפליה מובנית כלפי האוכלוסייה הערבית, איך מטפלים בסוגיות הנוגעות לה.

איימן עודה: עכשיו, לגבי הביקורת העצמית אצלנו.

איימן עודה: לפני שלושה ימים אני ישבתי בבית קפה בחיפה ושמעתי צעירים שמדברים על ניסיון לרצח, אחד מהם אמר:

איימן עודה: לך תדע מה היא עשתה.

איימן עודה: כלומר יש חלקים, אמנם קטנים, אבל חלקים בחברה שנותנים תירוצים, מנסים להבין.

איימן עודה: אני חושב שפה יש את העשייה שלנו אנחנו, חברים, מנסור עבאס, את העשייה שלנו אנחנו כחברה, גם במישור החברתי, גם במישור של הדת ואנשי הדת, ויש עמדה מאוד ערכית מטעם הדת, גם מטעם הדת האיסלמית, עמדה מאוד ערכית נגד רצח נשים.

איימן עודה: לכן אני חושב שבמקום המאפיין והייחודי של החברה שלנו אנחנו צריכים לשבת ואנחנו לבד צריכים לדבר רק על זה.

איימן עודה: אני לא אומר שאנחנו המקום העיקרי, אבל אין ספק שיש תפקיד מסוים לנו, אנחנו, אנחנו צריכים לממש את התפקיד הזה.

מנסור עבאס: תודה לך, חברי איימן.

מנסור עבאס: אנחנו נפנה למשרד המשפטים.

מנסור עבאס: עביר מטאנס נמצאת איתנו?

עביר מטאנס: אני נמצאת, אני אתן לחברתי ליאנה להתייחס.

מנסור עבאס: יש טענות שמשרד המשפטים לא מאפשר את העברת המידע הזה ולא נותן פתרונות בתחום הזה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב סגלוביץ, שאנחנו מכירים אותו, הוא גם מומחה בוועדה הזאת, הוא בא מהמשטרה, יש שם דוגמה שהקימו מוקד משולב והתגברו על העברת המידע בנושא אחר, למה לא מאמצים גישה כזאת ומה הפתרונות שמשרד המשפטים מציע בנושא הזה ובכלל בנושא של רצח נשים?

מנסור עבאס: אתם גם חלק מהוועדה הבין משרדית ואתם רשויות החוק במדינה.

ליאנה מגד: שלום, אני אשמח להתייחס.

מנסור עבאס: אם תוכלי גם להציג את עצמך קודם.

ליאנה מגד: שלום, אני ליאנה מגד, אני מייעוץ וחקיקה פלילי.

ליאנה מגד: ניסיתי לברר תוך כדי הדיון שלכם בוועדה באמת את השאלה לגבי העברת המידע לוועדה הבין משרדית.

ליאנה מגד: זה לא בטיפולי, אבל יש לי את התשובה המהותית לכך, לדברים שהעלתה אילה, ובצדק.

ליאנה מגד: אכן יש בעיה כיום של העברת מידע, הקושי המרכזי של העברת המידע הוא ממערכת הבריאות, כפי שציינה אילה, לוועדה, ומנסים לפתור את הדבר הזה באמצעות תיקון חקיקה לחוק זכויות החולה.

ליאנה מגד: היה כבר תזכיר בעניין הזה ב-2018, הוא עבר להערות של משרדי הממשלה השונים ונמצא כרגע, אני מבינה, בשלבים אחרונים של תיקון.

ליאנה מגד: אני מזכירה לכולנו שכרגע משרד הבריאות, שאמון על החוק הזה וצריך לקדם אותו, נמצא במשבר חריף של עניין הקורונה ולכן עסוק בהמון דברים אחרים.

ליאנה מגד: אינני נציגת משרד הבריאות, אני רק משקפת לכם כרגע את המצב הקיים שיש לגמרי הבנה שיש קושי בהקשר הזה - -

מנסור עבאס: אבל גם החברה עצמה נמצאת במשבר.

ליאנה מגד: - - ואפילו מתווה, אני מבינה, די מגובש כבר לתיקון חוק זכויות החולה, כדי שיאפשר את העברת המידע הנדרשת עם האיזונים הנכונים.

ליאנה מגד: אבל התיקון הזה כרגע מתעכב.

ליאנה מגד: זה לגבי העברת המידע.

ליאנה מגד: אני כן רציתי לשים על השולחן, ויושב ראש הוועדה, חבר הכנסת עבאס, וכמובן חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, מכירים את זה, שאנחנו נמצאים כרגע ממש לפני פרסום דוח צוות המנכ"לים שזה הצוות שמונה על ידי ראש הממשלה בראשות ממלא מקום מנכ"ל משרד רוה"מ כדי לתכלל המשך פעולה בין משרדית של משרדי הממשלה השונים לטיפול בסוגיה החריפה של הפשיעה בחברה הערבית.

ליאנה מגד: אני כן אומַר שיש כרגע מומנטום ושעת רצון משמעותית של כלל משרדי הממשלה להמשיך את העשייה בתחום הזה.

ליאנה מגד: ככל שיש כאן דברים שהוצפו, שניתן היה לעגן אותם בתוך דוח המנכ"לים, אינני יודעת אם למשרד הרווחה היו בקשות מיוחדות בהקשר הזה, או הצעות אחרות שהיו יכולות להיכנס לתוך הדוח, אנחנו ממש נמצאים ימים ספורים לפני קידום סופי של הדוח הזה, כך שצריך לחשוב גם על ההקשר הזה.

מנסור עבאס: תודה, ליאנה.

מנסור עבאס: בינתיים אין תשובות.

מנסור עבאס: עביר, את רוצה להוסיף משהו?

עביר מטאנס: לא, התייחסה לזה חברתי, תודה.

מנסור עבאס: אוקיי, תודה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת היבה יזבק.

היבה יזבק: תודה, חברי מנסור.

היבה יזבק: אני גם רוצה לברך אותך על קיום הדיון דווקא בעניין מאוד חשוב זה.

היבה יזבק: אני, לצערי, לא יכולתי להשתתף, נתקעתי בפקק, הייתה תאונת דרכים, אבל עקבתי אחרי הדיון.

היבה יזבק: אני חושבת שזה חשוב לקיים דיון במיוחד על עניין של רצח נשים בכל ועדה אפשרית ובמיוחד בוועדה למיגור האלימות.

היבה יזבק: אמנם אנחנו עוסקים בתופעה כתופעה כללית, אבל אנחנו יודעים ורואים עד כמה היא בוערת לנו בחברה הערבית, במיוחד עם המקרים המזעזעים בשבוע, שבוע וחצי, האחרונים.

היבה יזבק: אני כן חושבת שמה שאנחנו צריכים עכשיו זה תהליך של מעקב, ישיבות מעקב גם בתוך הוועדה, לעקוב אחרי כל ההצעות וכל ההחלטות הלא מיושמות שעלו גם כאן מהגורמים השונים.

היבה יזבק: יש לנו גם תוכנית בין משרדית שהיא מוצעת ואנחנו גם דרשנו ועדיין דורשים, וגם מהוועדה מכאן אנחנו דורשים, שיעבירו את הכספים, יתחילו ליישם את התוכנית ויפעילו את התוכנית לטיפול באלימות במשפחה, ובמיוחד אלימות נגד נשים.

היבה יזבק: אנחנו יודעים שהבעיה המרכזית זה שיש מחסור מאוד גדול במשאבים.

היבה יזבק: בלי משאבים אי אפשר לטפל, אי אפשר להפלות את הנשים, אי אפשר שנשים יידעו לאן לפנות, אי אפשר שיהיו גורמים מקצועיים שיטפלו בנשים, אז אנחנו יודעים שיש אי השפעה מבחינת משאבים.

היבה יזבק: אז זו הדרישה המרכזית שלנו, המשאבים, השקעה במשאבים ושהתקציבים יועברו, צריך להעביר את התקציבים.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת היבה יזבק.

מנסור עבאס: אמנם יש בעיה של משאבים, אבל ברגע שמחליטים שמקצים תקציב, 250 מיליון שקל לחמש שנים, אז זה דבר אחד.

מנסור עבאס: מהדיון אנחנו ניסינו להתקדם עוד צעד בדיון הזה ולבדוק איפה יש כשלים.

מנסור עבאס: הכשלים הם לא רק בעניין של תקציבים, בתיאום, בהעברת מידע, בלעשות מה שצריך לעשות.

מנסור עבאס: יש כוח אדם בכל מקרה שנמצא גם במשטרה וגם ברווחה וגם במועצות המקומיות, כנראה שלא עושים את העבודה כמו שצריך.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, הוא גם חבר ועדת חוץ וביטחון - - -

אוסאמה סעדי: חוץ וביטחון?

אוסאמה סעדי: זה סודי, מנסור, אסור.

מנסור עבאס: אנחנו צריכים ביטחון.

מנסור עבאס: ועדת חוקה, חוק ומשפט, יש דברים שנוגעים גם למומחיות שלך וגם לוועדה שאתה מופקד עליה, שמעת את אילה, הבמה לרשותך, אוסאמה.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני היושב ראש.

אוסאמה סעדי: באמת הדיון הוא חשוב מאוד, במיוחד שאנחנו באמת עדים ורואים ומכירים חלק מהמשפחות, לצערנו, שקורות להם הטרגדיות האלה.

אוסאמה סעדי: המקרה האחרון בטייבה, ופא ג'והר אללה ירחמה, ועוד 14 נשים, נדמה לי, מתחילת השנה.

אוסאמה סעדי: נכון שאנחנו מדברים על הפשיעה בחברה הערבית והאלימות בחברה הערבית באופן כללי, שגם היום אנחנו כבר ב-45-43 מקרי רצח, אבל באמת צריך לייחד את העניין הזה של רצח נשים, קודם כל מבחינת חינוך וגם לדבר על זה בחינוך מהבית, בבתי ספר, וכל העניין הזה של שוויון נשים.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, אני ראיתי ואני רוצה לברך על היוזמה של הפועל באר שבע, הם אתמול עלו לשחק ועל המדים שלהם כתבו את השמות של הנשים שנרצחו.

אוסאמה סעדי: אתה רואה פה, מריה טל ז"ל, מרוות דסוקי ז"ל, נג'לא אלעמורי ז"ל.

אוסאמה סעדי: אז באמת זו יוזמה מבורכת מהפועל באר שבע.

אוסאמה סעדי: אני חושב שצריכים לקרוא לכל הקבוצות, במיוחד ששם כל הצעירים שמגיעים למשחקים האלה, באמת יוזמה מבורכת שאני חושב שהוועדה תקרא לכל הקבוצות לציין ולהעלות את המודעות בקרב צעירים נגד התופעה של אלימות ורצח בכלל, אבל נגד רצח נשים בפרט.

אוסאמה סעדי: לא צריך לדבר על תוספת תקציב, אלא לנצל את התקציב הקיים.

אוסאמה סעדי: פה בוועדה דיברנו על זה, בוועדת העבודה דיברנו על זה, בוועדה למעמד האישה דיברנו, כולם מדברים וזה כסף שתוקצב.

אוסאמה סעדי: אני לא יודע מה צריך לעשות שכל הזמן מדברים, אבל בסופו של דבר הכסף הזה לא מועבר.

מנסור עבאס: תודה, אוסאמה.

מנסור עבאס: לפני שאנחנו מסיימים יש לנו כמה דקות.

מנסור עבאס: רות, מיוזמות אברהם.

רות לוין חן: אני אדבר ממש בקצרה ותודה על זכות הדיבור.

רות לוין חן: אני רות לוין חן, מנהלת שותפה של מיזם קהילות פתוחות בעמותת יוזמות אברהם לצד עולא נג'מי יוסף.

רות לוין חן: אני רק אגיד כמה דברים.

רות לוין חן: קודם כל כשרידא ג'אבר התייחס קודם והוא אמר שצריך ללמוד מהמקרה של טייבה, לקח לי רגע להבין לאיזה מהמקרים הוא מתכוון כי בשנת 2020 לבד שלוש נשים תושבות טייבה נרצחו.

רות לוין חן: כך שצריך להבין לאיזה ממדים כואבים מגיעה התופעה של רצח נשים, בפרט בחברה הערבית, אבל כמובן שלא רק.

רות לוין חן: שתי סוגיות שחשוב לי להעלות.

רות לוין חן: הראשונה, יש צורך בהרחבת ההגדרה החוקית, כך שאלימות במשפחה לא תוגדר רק במקרים של אלימות מצד בני הזוג, כי אנחנו יודעים שבעיקר במקרים של רצח וניסיונות רצח ובפרט בחברה הערבית מדובר גם באלימות מצד קרובי משפחה אחרים ואפילו רצח על ידי שכירי חרב.

רות לוין חן: להגדרה הזאת יש משמעויות מרחיקות לכת בכל הנוגע לענישה של העבריינים כי ענישה בגין אלימות במשפחה היא חמורה יותר מאלימות שאינה בתוך המשפחה.

רות לוין חן: הסוגיה השנייה, אנחנו רואים שיש תופעה שהולכת וגוברת של איומים על פעילים ופעילות כנגד אלימות בחברה הערבית, תופעה שאף הייתה התייחסות אליה בתקשורת לאחר ההפגנות נגד אלימות כלפי נשים בסוף השבוע האחרון.

רות לוין חן: אנחנו ביוזמות אברהם שיגרנו פנייה לשר לבטחון פנים בבקשה לספק לפעילים הללו הגנה ולטפל במלוא הרצינות והחומרה באיומים כלפיהם כי אלה בסופו של דבר סוכני השינוי למיגור התופעות הללו ואני חושבת שזה משהו שחשוב לתת לו את תשומת הלב.

מנסור עבאס: תודה לך, רות.

מנסור עבאס: אנחנו בישורת האחרונה.

מנסור עבאס: אני שוב רוצה להודות לאתר פאנט, שהוא ערוץ מסחרי, אבל בכל זאת הוא משדר בשידור ישיר את ישיבות הוועדה וגם היום הוא לא חסך בנושא הזה, ולכל כלי התקשורת שמקדישים גם זמן ותורמים גם בנושא הזה.

מנסור עבאס: היום גם הייתי ברדיו אל אינאס והתערבותם מול המשטרה עזרה למשפחה שנמצאת במצוקה.

מנסור עבאס: מבחינת הסיכום, אני מהתחלה כאשר החלטתי לקיים את הישיבה הזאת ואת הדיון הזה דאגתי שנתחיל ונסיים גם בנקודה שבה ועדות אחרות קיימו דיון.

מנסור עבאס: לצערי שמעתי מחברים שלאורך שנים הדיונים האלה מתקיימים, רושמים פרוטוקול, מסכמים דברים ואז כמעט ולא משתנה דבר בהתנהלות הרשויות השונות והמשרדים השונים.

מנסור עבאס: אני איזום שיחה גם עם ועדות אחרות שנוגעות לדבר וגם עם יושב ראש הכנסת, אנחנו חייבים לצאת ביוזמה משותפת שבה נוכל לשאת את האחריות שלנו ככנסת וגם לטפל בנושא הזה ברמה מאוד גבוהה.

מנסור עבאס: אני חושב שיש מקום גם שאנחנו, כוועדה, ניזום שולחן עגול גם דרך ועדת המעקב וועד ראשי הרשויות ונדון בנושא הזה ברמת החברה הערבית בפרט, למרות שאני שוב מדגיש שהסוגיה הזאת היא חוצה חברות ולאומים.

מנסור עבאס: אני מאמץ את הגישה שבה דיבר חבר הכנסת יואב סגלוביץ, אנחנו כן ניזום תוכנית ונציע הצעות ונשים את הדגש על המחדלים ועל הכשלים גם ברמת ניהול התקציב והקצאת תקציב ראוי לנושא הזה, אבל גם ברמת התיאום והפעילות השוטפת של המשרדים השונים.

מנסור עבאס: את כל זה ועוד המלצות ורעיונות אנחנו נסכם ונגבש תוכנית פעולה רציפה.

מנסור עבאס: הדברים אצלנו פה לא מסתכמים בקיום ישיבה ויצאנו ידי חובה, אנחנו לוקחים כל נושא ורצים קדימה עם הנושא הזה.

מנסור עבאס: אמנם יש לנו הזדמנות, כפי שאמרה נציגת משרד המשפטים, ליאנה, כן, יש הזדמנות עכשיו שהתוכנית הממשלתית שמגבשת הוועדה הבין משרדית, ננצל את ההזדמנות ונוכל להשפיע ולשפר אותה, למרות שהיום בעצם הדיון שלנו היה עם ועדה בין משרדית בראשות אילה ממשרד הרווחה, אבל היא לא ועדה סטטוטורית ואנחנו הבחנו שיש נקודות תורפה, בוא נגיד, בעבודת הוועדה שצריך לשפר.

מנסור עבאס: גם בנושא הזה נקדיש זמן ומאמץ ונבוא במגע גם עם הוועדה והיושבת ראש וגם עם המשרדים השונים.

מנסור עבאס: אני שוב מדגיש את הגישה שלנו, שאנחנו צריכים טיפול מקיף ויסודי ורציני בתופעת הפשיעה והאלימות בחברה הערבית בפרט ובחברה בכלל, וגם לשים דגש על הנושא של אלימות ופשיעה ורצח נשים בחברה הערבית בפרט ובחברה הכללית בכלל.

מנסור עבאס: אני מאוד מודה לכם.

אימאן ח'טיב יאסין: אני יכולה להוסיף עוד הצעה?

מנסור עבאס: כן, את יכולה להוסיף משפט אחד.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להוסיף עוד הצעה מעשית, גם לאור העובדה שהנציגה של המשטרה דיברה על זה שיש להם מידע כאילו מדויק שבכל רגע יש 1,000 נשים שנמצאים בסיכון גבוה, אז מה הבעיה לאנשים האלה לתת לחצני מצוקה?

מנסור עבאס: אוקיי, אנחנו ניקח את זה וננסה לקדם את זה.

מנסור עבאס: תודה רבה לכם, אני נועל את הישיבה.