הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 24, 2020-07-07 13:38

יפעת שאשא ביטון: צוהריים טובים לכולם.

יפעת שאשא ביטון: ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם אני פותחת את דיון הוועדה בנושא סיוע לראשי רשויות בהתמודדות עם נגיף הקורונה וסוגיית האכיפה.

יפעת שאשא ביטון: בין היתר נשלב במקומות הרלוונטיים את כל העניין של מלונות קורונה, הנחיות, שיפוי, הסברה לציבור.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר שאנחנו צריכים את ההתגייסות של ראשי הרשויות בהתמודדות עם הנגיף.

יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר הם אלה – או אתם, אני רואה כאן מספר ראשי רשויות שנמצאים מולי – שנמצאים בשטח מול התושבים.

יפעת שאשא ביטון: לא אגזים אם אני אומר שאתם חלק מהחזית של ההתמודדות הזו ויש לכם לא מעט אתגרים נוספים על האתגרים היום יומיים שלכם והשגרתיים שלכם, גם בלי שהקורונה הייתה באה ומבקרת כאן.

יפעת שאשא ביטון: הממשלה מקבלת לא מעט החלטות, חלקן הגדול אפילו חשוב, נכון והכרחי, אבל מה שאנחנו באים לעשות היום זה לראות איך לצד ההחלטות החשובות האלה אנחנו גם נותנים את הכלים ואת הסיוע הנדרש לרשויות המקומיות כדי שהן יוכלו פעם אחת לקיים את ההנחיות ופעם שנייה לא להגיע למצב של קריסה שבסופו של דבר לא יאפשר להן לא לטפל בשגרה ובשוטף שלהן וגם לא להתמודד עם כמו שצריך עם הנגיף.

יפעת שאשא ביטון: בתוך כל האתגרים האלה נכנסות גם רשויות שנמצאות תחת חשבים מלווים, נמצאות בתכניות הבראה, וברור לכולנו שאחרי ההנחיות, הגזרות וכל מה שהביאה אתה הקורונה יהיה להן מאוד קשה לעמוד ביעדים אם המדינה לא תתגייס ותסייע להן באופן נקודתי גם בהיבט הזה.

יפעת שאשא ביטון: גילוי נאות.

יפעת שאשא ביטון: אני בת קריית שמונה, מכירה את קריית שמונה כקייס סטאדי בעניין הזה ובשיחה שניהלתי עם ראש העיר, כמו גם עם ראשי ערים נוספים אחר כך, כדי להבין את התמונה הכוללת, הבנתי שיש כאן מצוקה אמיתית שאם לא ניתן יד ונסייע בנושא, אנחנו בסופו של דבר נמצא את עצמנו במקום שהמדינה תצטרך לשלם כפליים והיישובים האלה פשוט יקרסו.

יפעת שאשא ביטון: ראש העיר קריית שמונה, אביחי שטרן, נמצא אתנו?

אביחי שטרן: כן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתחיל אתך.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: נמצאים אתנו ראשי ערים נוספים וכמובן שלכולם אני אתן את האפשרות להשמיע את קולם.

אביחי שטרן: צוהריים טובים.

אביחי שטרן: גברתי יושבת הראש וחברי הוועדה הנכבדים, כל הנוכחים כאן.

אביחי שטרן: שמעתי את הפתיח ואני חייב להמשיך מהנקודה הזאת.

אביחי שטרן: הגל הראשון מאחורינו ואנחנו כנראה בצעדי ענק בגל השני וזה אולי מה שחשוב לדבר עליו.

אביחי שטרן: מדברים על סיוע לרשויות ואני לא יודע לדבר על רשויות אחרות אבל אני יודע לומר לכם את המצב בו אני נמצא.

אביחי שטרן: רשות כמו קריית שמונה שנמצאת בתוכנית הבראה, אני כבר חייב לשים את זה על השולחן, שאני לא מבין איך יש החלטה לשפות רשויות מוחלשות אבל ההחלטה היא שרשויות מוחלשות אלה רק רשויות בסוציו 1 עד 4.

אביחי שטרן: אני למשל רשות בסוציו 5.

אביחי שטרן: איך אפשר לומר שרשות בתוכנית הבראה היא לא רשות מוחלשת?

אביחי שטרן: הרי יש לנו תווית על המצח.

אביחי שטרן: המדינה בעצמה שמה 200 מיליון שקלים כל שנה לסייע לרשויות בתוכניות הבראה.

אביחי שטרן: למה אני מקבל סיוע אם אני לא צריך אותו?

אביחי שטרן: איך יתכן שנותנים סיוע למשבר קורונה ורשויות בהבראה לא נחשבות לרשויות מוחלשות ולא מקבלות אותו?

אביחי שטרן: אני רוצה לומר במה זה מתבטא כי אני לא עירייה בזבזנית וחשוב לי שתבינו את המצב.

אביחי שטרן: אני מצאתי את עצמי בתחילת משבר הקורונה מכתת רגליים ומקבץ נדבות ומקבל את העזרה רק של חבריי ראשי הרשויות האחרים, ואני חייב לומר תודה ענקית למשה פדלון ראש עיריית הרצליה ולחיים ביבס ראש עיריית מודיעין ויו"ר השלטון המקומי, על העזרה שלהם והתרומות שלהם.

אביחי שטרן: תבינו, אני ראש רשות שמכתת רגליים כדי שיתרמו לי מסכות ואלכו-ג'ל כדי שהרשות תוכל לתפקד.

אביחי שטרן: זה היה המצב שלי.

אביחי שטרן: אני עם חשבת מלווה ואני לא יכול להוציא מעל למה שיש לי ואני לא מדבר על הוצאות מופרזות אלא אני מדבר בעיקר על היעדר הכנסות.

אביחי שטרן: את זה אף אחד לא לוקח בחשבון.

אביחי שטרן: לצורך העניין, רשות חניה לבד שלא עבדה שלושה חודשים, זה בא לידי ביטוי בסכום של כחצי מיליון שקלים כל חודש, היעדר הכנסות, כך שאנחנו מדברים על מיליון וחצי שקלים.

אביחי שטרן: אני לא מדבר על עלייה בהוצאות אשפה של אנשים שהיו בבידוד ואני לא מדבר על השיפוי שקיבלנו על הנחות ארנונה שגם כאן

אביחי שטרן: אני משופה חלקית כי הנתונים הם לפי 2018 והנה, אני ראש עירייה חדש, הצלחתי להעלות את אחוזי הגבייה שלי מ-85 אחוזים ל-91 אחוזים ואני לא משופה על זה.

אביחי שטרן: בסוף חסר לי גם בשיפוי ויש לי כאן פער שאני לא מקבל עליו.

אביחי שטרן: אני לא מדבר על הוצאות חירום כמו שתיארתי, לא כולל כוח אדם ותגבור שנדרשתי לעשות של מנקות בבתי הספר, שומרים בכניסה לבניינים שימדדו חום והצהרת בריאות.

אביחי שטרן: אני עוד לא מדבר על כל ההוצאות האלה.

אביחי שטרן: רק הוצאות חירום כמו אלכו-ג'ל וציוד מיגון לעובדים, מעל 400,000 שקלים שאף אחד לא משפה אותי עליהם.

אביחי שטרן: איפה הירידה בגבייה?

אביחי שטרן: יש לנו ירידה משמעותית באגרות, אגרות שילוט, אגרות רישוי עסקים, אגרות אכיפה.

אביחי שטרן: באופן עקרוני כל תקופת הקורונה למעשה לא היו עסוקים בפעילות אכיפה.

אביחי שטרן: כל הדברים האלה הם מאוד משמעותיים ובסוף יש לי אבן דרך, תוכנית הבראה, הוצאות שאף אחד מאתנו לא תכנן ולא תלויות בי, אבל בגלל זה תיפול לי אבן דרך ותיפול לי תוכנית הבראה?

אביחי שטרן: אני חושב שזה אילו להעניש אותנו פעמיים.

אביחי שטרן: אי אפשר לצפות שעיריית קריית שמונה, רשות כזו תתמודד עם משבר בין-לאומי.

אביחי שטרן: אם מדינה מתקשה להתמודד, איך מצפים שעירייה כמו קריית שמונה תתמודד?

אביחי שטרן: איזה כלים יש לנו להתמודד?

אביחי שטרן: הנה, אני הולך לגל השני, אני צריך לגייס את מתנדבי החירום שלי.

אביחי שטרן: תגידו, מי יגיע?

אביחי שטרן: בגל הראשון העובדים אצלי עבדו מאוד קשה, הגיעו ראשונים למשימות כי קראו להם לדגל, כי אנחנו במשבר חירום, ובזמן שהם הגיעו למשכורת, פתאום לא מאשרים להם שעות כוננות כי זה זמן חירום והעובדים בכלל צריכים להיות בחל"ת, לא מאשרים שעות נוספות ויש לי חשבת מלווה.

אביחי שטרן: בסוף יוצא שאלה שהתנדבו ראשונים, עובדים יותר קשה, עובדים יותר שעות ולא מפוצים.

אביחי שטרן: מי יגיע עכשיו?

אביחי שטרן: הנה, אנחנו לפני משבר שני.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר בגל שני.

אביחי שטרן: יש נדבקים ואנחנו מתחילים לקבל את התוצאות שלהם.

אביחי שטרן: תגידו לי אתם.

אביחי שטרן: אני עכשיו אקרא לאותם עובדים שבאו ונתנו את כל הנשמה שלהם בגל הראשון?

אביחי שטרן: למה שהם יתייצבו בגל השני?

אביחי שטרן: הרי התודה שאמרנו להם אחרי כל העבודה הקשה הזאת, אלה היו קיצוצים ואי יכולת לשפות אותם ואי יכולת בכלל לתת שירותים.

אביחי שטרן: אם לא גייסתי תרומות, אני לא יכול לתת להם שעות נוספות ואלכו-ג'ל.

אביחי שטרן: חבר'ה, אני לא אומר את זה ממקום בכייני כי קריית שמונה באמת נמצאת במקום אחר ואני יכול לומר לכם שאנחנו לראשונה מ-2006 עם חשב מלווה.

אביחי שטרן: אם אני אקבל את הסיוע המתאים, את אותו שיפוי על הקורונה, לפחות מבחינתי אני עומד בכל אבני הדרך.

אביחי שטרן: לא יתכן שאנחנו מגיעים עד לבאר ולא נשתה.

אביחי שטרן: כאן הורגים אותי ומכריחים אותו להתמודד עם משבר בין-לאומי.

אביחי שטרן: איך אני כעירייה כזו עם החשבת יכול להתמודד עם המשבר הזה?

אביחי שטרן: את הדברים האלה מאוד חשוב לי להציג בפניכם ושתיקחו אותם בחשבון כי זה עוד לפני שאנחנו מדברים על איזה כלים נותנים לנו, בכלל בואו תעזרו לי לעבור את הנזקים שנשארו מהגל הראשון.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הדברים החשובים.

יפעת שאשא ביטון: תיכף נבקש תשובות מנציגי משרד הפנים.

יפעת שאשא ביטון: אני מציעה שהנציגים יאספו את כל הנקודות שגם אני רשמתי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע עוד ראשי רשויות ואחר כך נבקש את התייחסותכם.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת ג'אבר, ביקשת לשאול או להתייחס.

ג'אבר עסאקלה: כן.

ג'אבר עסאקלה: שאלה.

ג'אבר עסאקלה: אביחי, אתה דיברת מהר, צעיר ונמרץ.

ג'אבר עסאקלה: אני מברך אותך.

ג'אבר עסאקלה: יכול להיות שלא קלטתי.

ג'אבר עסאקלה: מה שיעור הגבייה שלכם על מגורים בתקופת הקורונה מחודש מארס ועד היום?

אביחי שטרן: אתה שואל אם יש לי ירידה?

ג'אבר עסאקלה: כן.

ג'אבר עסאקלה: מה קרה לשיעור הגבייה על מגורים בתקופת הקורונה?

אביחי שטרן: לאו דווקא המגורים זאת הבעיה.

אביחי שטרן: יש לי באופן כללי ירידה בכל הגבייה.

אביחי שטרן: אנשים מבטלים הוראות קבע וזה מובן והם מתחילים גם לחבר כל שקל ושקל.

אביחי שטרן: אם אלה גנים שהם משלמים והגנים היו סגורים, הם מיד באים ומבקשים גם החזר של הכסף הזה כי גם אי הוודאות הזו חלה על התושבים.

אביחי שטרן: באופן טבעי יש לי ירידה כללית בגבייה.

אביחי שטרן: הירידה היותר קשה היא לאו דווקא בגבייה של ארנונה אלא יותר קשה בגביית אגרות כמו אגרת שילוט, כמו אגרת רישוי עסקים, אגרות אכיפה למיניהן.

אביחי שטרן: למעשה אין בכלל אכיפה בכל תקופת הקורונה.

אביחי שטרן: הפקחים של העירייה לא הלכו לבדוק עבירות בנייה, אנשים לא ביצעו בניות, כולם הוסטו לפעולות אחרות כך שבאופן טבעי אין לי את ההכנסות האלה.

אביחי שטרן: נתתי את הדוגמה הכי מהותית, רשות חניה.

אביחי שטרן: ברגע שרשות החניה לא עובדת ושלושה חודשים עסקים סגורים ואין לי חניה, אז כל חודש יש לי פחות הכנסות, בערך פחות חצי מיליון שקלים שנכנסים לי מרשות חניה.

אביחי שטרן: זה לבד מיליון וחצי, על שלושת החודשים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אביחי, אני אחדד את הנושא של הארנונה שאני שמעתי בדבריך ואולי חבר הכנסת ג'אבר מכוון אליו.

יפעת שאשא ביטון: יש שיפוי של ארנונה לעסקים.

יפעת שאשא ביטון: מה שאמר ראש העיר זה שבעצם הם נותנים את השיפוי בהתייחס לדוחות של 2018.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שאם הוא עשה עבודה טובה ב-2019 והעלה את אחוזי הגבייה, הוא לא מקבל על זה שיפוי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדרוש התייחסות לזה ותיקון.

יוליה מלינובסקי: אם אני טועה, השיפוי הוא לא 100 אחוזים.

אביחי שטרן: זה 700,000 הפרש רק על השיפוי הזה שאני לא משופה עליו.

יוליה מלינובסקי: לדעתי הוא לא מקבל 100 אחוזים שיפוי.

יוליה מלינובסקי: נכון?

אביחי שטרן: אני לא מדבר על ה-100 אחוזים.

אביחי שטרן: אני מדבר על פער שנוצר לי בזה שמשפים אותי לפי נתוני גבייה של 2018, אז הגבייה בשוטף הייתה רק 86 אחוזים ומיום כניסתי, נכנסתי בדצמבר 2018, עלינו ל-91 אחוזים.

יוליה מלינובסקי: אתה לא מקבל 100 אחוזים שיפוי גם לפי 2018.

אביחי שטרן: נכון.

יוליה מלינובסקי: יש לך גם חלק שאתה נושא בו.

יוליה מלינובסקי: נכון?

אביחי שטרן: נכון.

יוליה מלינובסקי: המדינה לא נותנת לך 100 אחוזים.

יוליה מלינובסקי: עזוב את הפרשי הגבייה.

יפעת שאשא ביטון: נכון אבל הוא אומר שהוא אפילו לא במקום של תנו ליאת ה-100 אחוזים אלא אני במקום שתתנו לי את מה שמגיע לי לפי 2019 ולא לפי 2018.

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: לא הבנת.

יפעת שאשא ביטון: אני הבנתי.

יפעת שאשא ביטון: הבנתי.

ג'אבר עסאקלה: בזמנו היה הסדר.

יוליה מלינובסקי: כעירייה ב-2018 הגבייה שלך היא איקס.

יפעת שאשא ביטון: אני הבנתי.

יפעת שאשא ביטון: את מקבלת 80 אחוזים מהאיקס הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת שראש העיר לא התלונן על הנקודה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: הוא לא אמר שעכשיו ייתנו לו את ה-100 אחוזים ולא אתה ה-80 אחוזים.

יוליה מלינובסקי: אני אומרת שהעיריות גם כך ספגו, בנוסף לספיגה שהם אמרו שהם ייתנו את הכתף.

אביחי שטרן: אתם מבינים מצוין.

אביחי שטרן: אני נענש פעמיים.

יוליה מלינובסקי: זו הנקודה.

יוליה מלינובסקי: הם כבר ספגו איזשהו הפסד.

יוליה מלינובסקי: זה לא שהם קיבלו 100 אחוזים שיפוי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לראש עיריית קריית שמונה.

יפעת שאשא ביטון: תישאר אתנו כדי שתוכל גם לשמוע את ההתייחסויות של נציגי הממשלה.

יפעת שאשא ביטון: ראש עיריית רמת גן, כרמל שאמה הכהן, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: עד שהוא יתחבר, בינתיים נשמע את דור חיים חורש, יועץ לענייני בריאות בעיריית ירושלים.

דור חיים חורש: תודה רבה וצוהריים טובים לכולם.

דור חיים חורש: אני יועץ של ראש העיר משה ליאון, מייצג גם את העירייה.

דור חיים חורש: אני חושב שמה שקורה בעיריית ירושלים לא יכול לייצג כמובן את כל הרשויות.

דור חיים חורש: מצד אחד יש לה אמצעים הרבה יותר משמעותיים מאשר יש לרשויות קטנות, אם זה ברמה של מערכות מידע ואם זה ברמת התקציבים, ומצד שני באמת המורכבויות בעיר שיש לה מעל מיליון תושבים הן מאוד גדולות.

דור חיים חורש: כל ההתמודדות של המועצות המקומיות, אני חושב שהמועצות המקומיות הן אלה שנושאות ברוב הנטל, גם של משבר הקורונה ובטח בגל הראשון ראינו את זה ובגל השני אנחנו רואים את זה במצוקה עוד יותר גדולה מהרבה מאוד סיבות.

דור חיים חורש: אני רוצה להעלות כאן מספר היבטים שחייבים לקבל את המענה.

דור חיים חורש: אנחנו נמצאים כבר בתקשורת עם משרד הבריאות ועם גורמים שונים.

דור חיים חורש: היבט אחד הוא הנושא של שיתוף המידע.

דור חיים חורש: נושא שיתוף המידע בין המשרדים לבין הרשויות.

דור חיים חורש: הרשויות מתבקשות להתמודד עם צורך אזרחי, עם צורך של אוכלוסייה שלמה, עם אלפי אנשים שבעצם נמצאים במצוקה יום יומית, עם מצב בו אנחנו צריכים לתת הסברים ומענה לאנשים שצריכים לדעת אם נמצאים בבידוד או לא נמצאים בבידוד, עם אנשים שנמצאים במעגל ראשון או במעגל שני.

דור חיים חורש: יש כאן המון מידע שצריך להתמודד אתו.

דור חיים חורש: אנחנו צריכים לתת הסברים לאוכלוסייה, אנחנו צריכים לתת להם הסברים איך לשתף פעולה איך להתמודד, אנחנו צריכים לומר להם אם הם צריכים להיכנס לבידוד או לא להיכנס.

דור חיים חורש: נכון שמשרד הבריאות עושה את זה, אבל אנחנו נמצאים בקשר ישיר עם האוכלוסייה הזאת.

דור חיים חורש: אנחנו צריכים לדעת מה מקורות ההדבקה, אם זה מגיע ממקור של בית כנסת מסוים, אם זה מגיע מאזור מסוים או משכונה מסוימת, אם זה מגיע מגילה, אם זה מגיע מצור באחר.

דור חיים חורש: בכל העניין הזה הרשות המקומית דואגת, מתעדכנת וחייבת להיות בקשר הרציף עם התושבים שלה.

דור חיים חורש: אגף המודיעין במשבר הזה זה משרד הבריאות שעושה את החקירות האפידמיולוגיות, הוא בעצם מקבל את המידע ומנהל אותו, אבל אנחנו, הרשויות המקומיות, שצריכים להתמודד עם המידע הזה, בסופו של דבר לא מקבלים את אותן מפות אסטרטגיות של איך אנחנו צריכים להתמודד ולכן כאן אנחנו צריכים לעשות עבודה כפולה.

דור חיים חורש: אנחנו צריכים בעצם ללמוד את הכול מהתחלה ולקבל את המידע פנימה מהתושבים ולנסות לחקור את כל הדברים בעצמנו כאשר אגף המודיעין לא מוסר את המידע הזה לרשות עצמה כדי שהיא תוכל למפות ולתת את התשובות לאזרחים שנמצאים ברשות.

דור חיים חורש: זה בעצם חוזר חלילה.

דור חיים חורש: אנחנו הקמנו חמ"ל משלם שצריך להתארגן ומערכות מידע שונות אתן אנחנו מתמודדים כדי לראות היכן יש לנו אחוזי תחלואה יותר גבוהים, היכן אנחנו צריכים לשים את הדגש.

דור חיים חורש: אם יש לנו הדבקה בגימנסיה, מי האנשים שנדבקו, מי האנשים שאנחנו צריכים לספק להם מחר אוכל, מזון ותרופות, מי האוכלוסיות המוחלשות שלא יכולות לצאת מהבית וכבר ארבעה חודשים לא יצאו מהבית.

דור חיים חורש: כל המידע הזה, זה מידע צפון שאנחנו מנסים לגשש ולהתחנן שמישהו ייתן לנו איזו פיסת מידע כדי שאנחנו נוכל להתמודד ולתת את השירותים האלה לאזרחים שנמצאים במצוקה אמיתית.

דור חיים חורש: אגף הרווחה עושה עבודה יום ולילה כדי לתת את התשובות לאנשים, כדי לספק את השירותים ההומניטריים הבסיסיים שהם צריכים והוא קורס.

דור חיים חורש: הוא קורס.

דור חיים חורש: המצוקה היא מאוד גדולה, של התושבים.

דור חיים חורש: עיריית ירושלים מייצגת כאן את העירייה עם האוכלוסייה הכי צפופה במדינה, עם העוני הכי גדול במדינה, ואנחנו לא יכולים לספק את התשובות.

דור חיים חורש: בואו נשים בצד את התקציבים, ברור שתקציבים הכרחיים וחיוניים, אבל לפחות לקבל את המידע המודיעיני.

דור חיים חורש: הרי אנחנו בסופו של דבר הגדוד שצריך לבצע את הפעילות הזאת כי אנחנו צריכים ליישם אותה בשטח.

דור חיים חורש: אם לא נקבל את המידע המודיעיני, איך נדע לעשות את זה?

דור חיים חורש: כאן חייבים לתכלל את האירוע בצורה כזאת שאנחנו נקבע נהלים מאוד מסודרים איך מעבירים את המידע הזה, איך משתפים את המידע הזה עם הרשויות המקומיות כדי שיוכלו להתמודד עם זה.

דור חיים חורש: צריכה להיות כאן מערכת מחשב, מערכת שיתוף מידע עם הרשאות לעיריות לגבי התוצאות של החקירות האפידמיולוגיות כדי שנדע.

דור חיים חורש: אנחנו לא מדברים עכשיו על שלושה אנשים שנמצאים ברשויות מקומיות אלא אנחנו מדברים על אלפי אנשים שנמצאים בבידוד בכל רגע נתון וזה מצב דינאמי משתנה.

דור חיים חורש: איך אנחנו יכולים להתמודד עם זה אם לא נקבל את המידע על זה.

יוליה מלינובסקי: אני זוכרת שבעבר היה סיכום בין משרד הבריאות, משרד הפנים והשלטון המקומי – הייתה מחלוקת על הגנת הפרטיות ולא ידעו איך לעשות את זה אבל בסוף הגיעו למשהו – שאתם כאן תקבלו את המידע.

דור חיים חורש: אנחנו בעיריית ירושלים, אחרי שעברנו הרבה מאוד מדורים לא פשוטים, קיבלנו איזושהי גישה מסוימת עם הרשאות מאוד חלקיות למידע של משרד הבריאות.

דור חיים חורש: אנחנו עדיין לא יודעים מה הן תוצאות החקירות האפידמיולוגיות ואנחנו צריכים לעשות את הבירור הזה בעצמנו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נתייחס לזה ונדרוש את התשובות ממשרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: רשמתי את זה.

יוליה מלינובסקי: היה סיכום כזה.

יוליה מלינובסקי: זה היה אמור לעבוד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדרוש את התשובות ממשרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: נבקש את התייחסות לכך.

דור חיים חורש: אנחנו צריכים את המפה, אני משווה את זה למפת הקרב שקיימת כאן, כדי שנוכל להתמודד עם הצרכים השוטפים.

דור חיים חורש: הדברים האלה נמצאים במשרד הבריאות, הם נמצאים ברווחה ואנחנו צריכים מערכת שיתוף מידע.

יוליה מלינובסקי: שאלה.

יוליה מלינובסקי: היה אירוע של הגימנסיה בירושלים.

יוליה מלינובסקי: אם אני זוכרת נכון, משרד הבריאות וקופות החולים לא רצו להפעיל בדיקות ואני זוכרת שמי שהסדיר את כל הנושא הזה, זאת הייתה העירייה.

יוליה מלינובסקי: העירייה פרסה את המתחם.

יוליה מלינובסקי: לא יודעת איך עשיתם את זה, אבל עשיתם.

דור חיים חורש: בסופו של דבר אנחנו צריכים לדאוג לתושבים בירושלים ולכן באמת ראש העיר במקרה הזה לקח את האחריות על עצמו ופעל.

דור חיים חורש: הוא לא חיכה שמישהו יעביר לו את התשובות.

יוליה מלינובסקי: איך הצלחתם לגייס את הבדיקות?

יוליה מלינובסקי: אני זוכרת שהיה שם ברדק לא קטן.

יוליה מלינובסקי: משרד הבריאות והקופות לא רצו לעשות את הבדיקות אבל אתם פתחתם באצטדיון טדי ואתם ניהלתם את האירוע.

דור חיים חורש: ראש העיר ביקש ממשרד הבריאות שיפתח מתחם בדיקות כדי שיהיה אפשר לאתר את הנגועים ולראות מי הם החולים המאומתים.

יפעת שאשא ביטון: שואלת חברת הכנסת מלינובסקי מהיכן המשאבים.

יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות פתח את המתחם?

יפעת שאשא ביטון: הוא נפתח במשאבים של משרד הבריאות שהגיע לשם?

יוליה מלינובסקי: או שהעירייה הפעילה אותו?

יפעת שאשא ביטון: מי הפעיל את המתחם?

דור חיים חורש: העירייה ביקשה שמשרד הבריאות יפתח את המתחם.

דור חיים חורש: לגבי התהליך הספציפית, נקודה לנקודה, אני כרגע לא יכול לתת את התשובה.

יפעת שאשא ביטון: מי הפעיל את המתחם?

יפעת שאשא ביטון: זה מתחם שלכם שאתם הפעלתם אותו?

יפעת שאשא ביטון: בדיקות שלכם או משרד הבריאות?

דור חיים חורש: לא.

דור חיים חורש: העירייה לא מפעילה את המתחם.

יפעת שאשא ביטון: זאת התשובה לחברת הכנסת מלינובסקי כי היא התרשמה שכביכול אתם הפעלתם את המתחם.

דור חיים חורש: משרד הבריאות וקופות החולים, הם אלה שמפעילים את מתחמי הבדיקה.

דור חיים חורש: התחינות והבקשה, שוב, זה מגיע מתוך הידע.

דור חיים חורש: הידע נמצא בשטח, הידע נמצא ברשויות המקומיות.

דור חיים חורש: צריך להבין שאנחנו מכירים את התושבים שלנו ואנחנו יודעים מה הם הצרכים.

דור חיים חורש: צריך להיות כאן גוף שמקשיב לצרכים של הרשויות המקומיות, מה הצרכים שנובעים מהשטח ומתרגם את זה און ליין.

יוליה מלינובסקי: אתה אומר שזה צריך לעבוד כמו שאתם עובדים עם פיקוד העורף אתם יש קשר כל הזמן.

דור חיים חורש: אנחנו נמצאים בו זמנית בקשר.

דור חיים חורש: זה לא רק פיקוד העורף, זה לא רק משרד הבריאות אלא זה גם כל אחת מארבע קופות החולים, כל אחד משני בתי החולים הגדולים, בהם מזרח ירושלים, הגופים הבריאותיים שקיימים, זה מד"א, מכל אחד מהגופים האלה אנחנו צריכים לקבל את המידע.

דור חיים חורש: אנחנו צריכים להקים כאן אתר שיתוף מידע וזה נכון לגבי כל הרשויות, שישתפו את המידע עם כל הרשויות לגבי כל הנושאים והצרכים, וצריך לשמוע מה הם הצרכים של הרשויות המקומיות, להקשיב לאנשים שנמצאים ופועלים בשטח כדי באמת לדעת מה צריך להיות שם, איזה מידע צריך להיות שם וזה לא יכול להיות ברמה של האלתור של האד-הוק של כל רשות מקומית ורשות מקומית.

דור חיים חורש: גם לנו, שאנחנו עיריית ירושלים עם משאבים אחרים מאשר קריית שמונה, זה מאוד מאוד קשה לעשות את זה לבד.

דור חיים חורש: אנחנו צריכים כאן את העזרה וצריך לבנות כאן גוף אחד עם דש-בורד אחד שרואים מה קורה בו זמנית בכל מקום ומקום, בכל אזור סטטיסטי, בכל שכונה, לדעת אם ההדבקה מגיעה מבית כנסת או מבית ספר.

דור חיים חורש: הדברים האלה לא ידועים וצריך לדעת עליהם.

דור חיים חורש: גם הציבור צריך לדעת.

דור חיים חורש: זה דבר אחד.

יפעת שאשא ביטון: כל מה שאמרת זה דבר אחד?

דור חיים חורש: נושא של שיתוף המידע והמדינה צריכה לעזור לנו לתכלל את זה.

דור חיים חורש: יש דבר נוסף שאני רוצה לדבר עליו.

יפעת שאשא ביטון: בקצרה, כדי שנוכל לשמוע את כולם.

יפעת שאשא ביטון: תרכז את הדברים כי הנושא הראשון היה ברור כבר מהתחלה אבל נתתי לך להרחיב מחמת הספק שאולי יש עוד משהו.

יפעת שאשא ביטון: תנסה לומר את הדברים בצורה קצת יותר מתומצתת.

דור חיים חורש: בסדר גמור.

דור חיים חורש: הנושא הבא הוא הנושא של הדאגה לאוכלוסיות המוחלשות.

דור חיים חורש: יש כאן אנשים שנמצאים כבר ארבעה חודשים בבית ולא יוצאים.

דור חיים חורש: הירידה התפקודית של האוכלוסיות האלה היא מגה ירידה.

דור חיים חורש: אנשים שנמצאים במצב תפקודי והיו במצב תפקודי לפני הקורונה, הם נמצאים היום במצב של טרום סיעודי וגם סיעודי.

דור חיים חורש: אנשים עוברים ממצב שהוא תפקודי למצב סיעודי.

דור חיים חורש: הרשויות מטפלות במצוקה הפיזית, הפיזיולוגית, הרפואית והתפקודית והרגשית של האנשים.

דור חיים חורש: אנחנו מנסים לעשות כל מה שביכולתנו לעשות כדי לתת להם את כל הצרכים ההומניטריים שקיימים, אבל גם את זה אנחנו לא יכולים לעשות לבד.

דור חיים חורש: צריך כאן לבנות מערכת שהיא מערכת שתיתן את הפתרונות לא רק לנפגעי ההידבקות בקורונה, הנפגעים הישירים מהקורונה, אלא הנפגעים המשניים לקורונה.

דור חיים חורש: אנחנו מקבלים היום עדויות על כך שבעולם 30 אחוזים ממקרי התמותה הם משניים לקורונה.

דור חיים חורש: אנחנו מקבלים עדויות בארץ של אנשים שהגיעו למצבי הידרדרות בלתי אפשריים.

דור חיים חורש: סגרו את המרכזים הקהילתיים, סגרו את מרכזי היום, ואלה מקומות שנתנו חיים לאוכלוסיות בירושלים והופעלו על ידי הרשויות המקומיות.

דור חיים חורש: אנחנו מחפשים פתרונות, נותנים פתרונות מאולתרים ב-זום, ערוץ קהילתי, מנסים לעשות כל מיני פעולות אבל זה עדיין לא מספיק.

דור חיים חורש: צריך להקים כאן צבא של אנשים, צבא של בנות שירות ולשלוח אותם אל האוכלוסיות המוחלשות, אל הזקנים, הביתה כדי שיתחילו להפעיל אותם כי אחרת נמצא אותם, נמצא את עצמנו, במצב שהוא בלתי אפשרי עם נזק בלתי אפשרי עם עלויות בלתי נדלות לסיעוד של אותם אנשים.

יוליה מלינובסקי: זה מאוד חשוב.

דור חיים חורש: צריך כאן צבא של אנשים.

דור חיים חורש: אני מוכן לעזור, לפקד על הצבא, לעשות כאן מהלך אבל צריך כאן לגייס בנות שירות, מורות חיילות, צריך לקחת את האנשים האלה ולהפעיל אותם כדי שלא יירקבו בבית.

דור חיים חורש: זה דבר שחייבים לתת לו מענה מיידי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ד"ר דור חיים חורש.

יפעת שאשא ביטון: ראש עיריית רמת גן, כרמל שאמה הכהן, נאלץ לצאת לאיזשהו עניין דחוף והוא ינסה לעלות מאוחר יותר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעבור לאפי פלדמן שביקש את רשות הדיבור.

אפי פלדמן: שלום.

אפי פלדמן: אני מאיחוד האמבולנסים בישראל.

אפי פלדמן: איחוד האמבולנסים הוא גוף שמייצג את חברות האמבולנסים הפרטיות לאורך כל המדינה.

אפי פלדמן: כמעט תחת כל רשות במקביל לפעילות הנכבדה מאוד של מד"א, יש חברות פרטיות שמפעילות אמבולנסים ומרפאות, גם במגזרים מסוימים וגם בכלל בכל רחבי הארץ.

אפי פלדמן: אני חושב שאחד הלקחים – גם דיברו על זה קודם – מהגל הראשון היה שיש חוסר של שיתוף פעולה מבחינת הרשויות ומבחינתה קשישים, האוכלוסיות המוחלשות, כאשר במשך השנה מי שנותן להם את השירות ומי שמטפל בהן ביום יום, אלה הם אותם אמבולנסים פרטיים שנותנים את השירות למוסדות הגריאטריים ולבתי אבות ובכלל.

אפי פלדמן: אני חושב שחלק חשוב מהשינוי שצריך לקרות לקראת הגל השני שבו אנו נמצאים כרגע הוא השילוב של אותם גורמי רפואה מקומיים בכל רשות ורשות והשילוב שלהם בתוך החמ"ל העירוני ובמענה לאותם צרכים של האוכלוסיות, הכללית ובמיוחד האוכלוסיות המוחלשות.

אפי פלדמן: זה יכול לפתור גם את מה שאמר קודם יועץ הבריאות של עיריית ירושלים, זה יכול לפתור בעיות של רשויות נוספות רבות, במיוחד בערים חלשות, במיוחד במגזרים מסוימים שהם לא בערים הגדולות ולתת מענה רחב לשיתוף הפעולה ולטיפול המקומי.

אפי פלדמן: מה שצריך זה בעצם לקבל את ההחלטה על השילוב, על ההכשרה ועל החלק שלהם גם ברמה של ההתארגנות הלאומית ובהנחיות מד"א לשטח, לרשויות, וכמובן כל רשות ורשות, האנשים שלה, יצירת קשר אתנו ועם הגופים המקומיים שנמצאים אצלה בעיר ובשטח השיפוט שלה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: ראשי הרשויות שמעו ואני מניחה שמכאן זה בינך לבינם.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה בבקשה התייחסות של מרכז השלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: מי נמצא אתנו ב-זום ממרכז השלטון המקומי?

יפעת שאשא ביטון: מירה, חובב ורות דיין נרשמו לדיון או לפחות הוזמנו.

יפעת שאשא ביטון: מירה סלומון נמצאת אתנו?

יפעת שאשא ביטון: תבדקי כי אני ארצה התייחסות של השלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: מתוך כל מה ששמענו גם מקריית שמונה וגם מירושלים, אין שאלה שראשי הרשויות נמצאים בחזית, צריכים לתכלל את הכול וברור לנו שהם פועלים בכל הגזרות, לא רק בהיבטים האפידמיולוגיים של הקורונה ואיתור החולים אלא גם אנחנו רואים את הטיפול שלהם בכל הסוגיות האחרות אתן הם מתמודדים בשגרה אבל מקבלים אותן ביתר שאת בעת הזו.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני רוצה לשמוע מפיקוד העורף, במיוחד בסוגיות של תמיכה, ציוד, סיוע מול אוכלוסיות קשות, להגיע לאנשים שמה לעשות, בתקופה הזו הם קצת נסתרים מן העין כי הם נמצאים בבידוד – לא בהכרח בידוד בגלל המחלה אלא מטעמים אחרים כמו קשישים שנמנעים מלצאת – ואני אשמח לדעת איך פיקוד העורף ערוך להתמודדות ולסיוע לרשויות המקומיות.

אסף חסקי: פיקוד העורף.

אסף חסקי: שלום.

אסף חסקי: אני אגע בכמה דברים שאנחנו עושים ואני אתייחס גם לשאלתך.

אסף חסקי: קודם כל, אנחנו בשטח ביחד עם הרשויות המקומיות, מעבירים מסרים של משרד הבריאות בתיאום.

אסף חסקי: נמצאים בהדרכה והסברה בעיקר ברשויות יותר קשות או כאלו שהן עם תחלואה יותר גבוהה.

אסף חסקי: העבודה בשטח מתבטאת בחלוקת עלונים, תליית כרזות, מעבר בין בתי עסק, הדרכה והסברה לאוכלוסיות.

אסף חסקי: בנוסף הופעלו אקלרים ב-19 רשויות והמספר הולך וגדל.

אסף חסקי: בשבוע-שבועיים האחרונים התחלנו גם קמפיין ביחד עם הרשויות המקומיות, ממש קמפיין - מרחק, מסיכה ושטיפת ידיים - ואליו כבר הצטרפו למעלה מ-60 רשויות.

אסף חסקי: זה גם קמפיין דיגיטלי וגם קמפיין בשטח שאנחנו עושים בתחום ההסברה.

אסף חסקי: יש לנו נוהל שיתוף פעולה עם מוקדי המידע של הרשויות המקומיות.

אסף חסקי: זאת אומרת שמעבר לזה שאנחנו מפעילים את מוקד המידע 104 שלנו, אנחנו גם עוזרים ומספקים מענה למוקדי 106 ברשויות המקומיות וגם עוזרים לאזרחים לקבל מענה, בין אם פנו אלינו או אל המוקד המקומי שלהם.

אסף חסקי: שני משל"טים שפועלים בתל אביב ובמזרח ירושלים ועדיין פעילים וכמובן המלוניות עליהן אפשר להרחיב את הדיבור.

אסף חסקי: אני רק אומר שבנושא ההסברה לגבי המלוניות, בשבוע הבא יצא קמפיין לעידוד הגעה למלוניות להחלמה.

אסף חסקי: יש לנו גדוד בשטח שכבר פועל מזה שבועות רבים ועוזר להוציא חולים.

אסף חסקי: בשבוע שעבר למשל במגזר הבדואי הוצאנו 12 חולים מהקהילה למלוניות ההחלמה.

אסף חסקי: זה אתגר מאוד חשוב עבורנו ואנחנו ממשיכים להתמקד בו.

אסף חסקי: בשבוע הבא גם יצא קמפיין הסברה שמעודד אנשים לצאת למלוניות ההחלמה.

אסף חסקי: בנוסף לפעולות הסברה שקורות במלוניות ובהגעה לנתב"ג, כאשר אנשים מגיעים לשדה התעופה, אנחנו עושים גם תיאום ציפיות ומסבירים להם מה מחכה להם במלוניות הבידוד.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול אותך לגבי הנושא של המלוניות.

יפעת שאשא ביטון: במקרה ראינו הבוקר – אני כבר נחשפתי אליו אתמול בערב – דוח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת ואנחנו רואים שרוב ההדבקה היא בבתים.

יפעת שאשא ביטון: ברור לנו שהנגיף לא צמח בבית אלא הוא בא מאיפה שהוא וכל אחד הכניס אותו פנימה.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שאנחנו צריכים לראות איך אנחנו מבודדים בצורה יותר יעילה את הנדבקים השונים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת היכן אתם בתמונה כי אני קיבלתי פניות מראשי רשויות שרוצים להוציא אזרחים החוצה – מחוץ לישוב, לצורך העניין מהבתים שלהם – והשאלה היא כמה מקום יש לנו, כמה אנחנו יכולים להכיל, כמה אנחנו ערוכים להוצאה של אנשים חולים אל מחוץ לישוב כדי גם למזער את הפגיעה בכלל, אבל בפרט גם בבתים.

יפעת שאשא ביטון: תן לנו נתונים.

אסף חסקי: ברשותך, אני אתייחס לצד ההסברתי של הנושא ומה אנחנו עושים כדי לקדם את ההסברה.

יפעת שאשא ביטון: ואחר כך מישהו מכם בבקשה שיתייחס לנתונים.

אסף חסקי: בדיוק.

אסף חסקי: דודי אתנו על הקו והוא יוכל להרחיב.

אסף חסקי: בפן ההסברתי, כמו שציינתי, אנחנו יוצאים בשבוע הבא בקמפיין עידוד ליציאה למלוניות החלמה, בדומה למה שעשינו בבני ברק בגל הראשון.

אסף חסקי: אנחנו מבינים שיש חשיבות לבודד את החולים המאומתים ולהוציא אותם החוצה.

אסף חסקי: זה לא פתרון קסם וזה לוקח זמן.

יפעת שאשא ביטון: אבל אין לנו זמן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר בגל שני.

יפעת שאשא ביטון: אין לנו זמן.

יוליה מלינובסקי: כמה מקומות יש לכם?

אסף חסקי: נכון.

אסף חסקי: לגבי מקומות, תכף, דודי יתייחס.

אסף חסקי: אני רק אומר שיש כאן אתגר, יש כאן גם אתגר כי במגזרים מסוימים ובתרבויות מסוימות, שם זאת גם בושה להיות חולה ולא תמיד אנחנו יודעים עליהם וגם זה אתגר.

אסף חסקי: אנחנו באמת פועלים בכל הדרכים, במיוחד בשטח.

אסף חסקי: בשבוע הבא נעשה את זה בשיתוף עם הרשויות המקומיות ונצא בקמפיין במטרה לעודד כמה שיותר חולים להגיע למלוניות החלמה.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שלא לכך התכוונת אבל לטובת מי ששומע אותנו, זאת לא בושה להיות חולה אבל התפיסה הציבורית היא שהם צריכים להתבייש ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו מפרקים אותה.

יפעת שאשא ביטון: חלק מזה, אנשים לא מזמינים בדיקות הביתה כי אני לא יודעת עד כמה אתם מכירים את התופעה שמגיע איש מד"א שלבוש כפי שהוא לבוש, ומה זה יוצר בקרב הסביבה הקרובה, השכנים וכולי.

יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך אנחנו מפרקים גם את זה כי בסוף אנחנו חייבים את ההתגייסות הזאת של הציבור שהם כן יצהירו על המחלה שלהם כדי שנוכל לטפל בקטיעת השרשרת, לפחות מהכיוון שלהם.

אליהו ברוכי: אני רוצה לשאול שאלה.

אליהו ברוכי: איך אתם נערכים בהסברה בקרב הציבור החרדי?

אליהו ברוכי: גם בריכוזי הערים הגדולות וגם בשכונות בחיפה, בפתח תקווה ובכל מיני ערים מעורבות.

אסף חסקי: עוד בגל הראשון אנחנו הקמנו דסק חרדי לציבור החרדי אצלנו בפיקוד העורף.

אסף חסקי: הבאנו אנשים שלנו שמדברים את השפה ומכירים את התרבות וניתנה התאמה מלאה לכלל התכנים שלנו לציבור החרדי, בין אם זה דרך אמצעים כתובים ועלונים שהגיעו עד הבית או פשקווילים שנתלו ברחובות ועד לשיחות רקע ועבודת שטח ברשויות.

אסף חסקי: כל החומרים שלנו מותאמים.

אסף חסקי: אנחנו עכשיו בתהליך של הקמת קווים של פיקוד העורף, עוד קו מידע, כדי להנגיש את המידע שלנו גם למי שאין לו אינטרנט ולא יכול להגיע לפורטל החירום הלאומי אותו אנחנו מקימים או לא רוצה להמתין או להתקשר.

אסף חסקי: הוא יכול להתקשר למשיבון ויקבל שם מידע בצורה של אודיו מוקלט.

אסף חסקי: אנחנו בהחלט עובדים חזק מאוד מול ועבור המגזר החרדי וממשיכים כל הזמן להוציא עוד ועוד תכנים למגזר.

אליהו ברוכי: השאלה לא מתייחסת רק לריכוזים החרדיים, בני ברק, מודיעין עילית, ירושלים ומקומות כאלה אלא גם בערים שם יש ריכוזים יותר קטנים, בערים מעורבות.

אסף חסקי: גם בשכונות חרדיות בחיפה או בבת ים ובעוד מקומות שאנחנו מזהים שיש צורך, באמצעות המחוזות שלנו אנחנו מפיצים חומרי הסברה, גם בכתב וגם הדרכה שלנו שנעשית בשטח ולא רק בבני ברק או בירושלים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: מי אמרת שנותן נתונים מטעמכם?

דורון לוין: אני ארצה להתייחס.

דורון לוין: אני עוזר שר הביטחון להתגוננות.

דורון לוין: אני מרכז את כל נושא המלוניות ופיקוד העורף הוא זה שמתפעל אותם.

דורון לוין: אני חושב שהשאלה הזאת מופנית אלי.

דורון לוין: מבחינת מלוניות, על פי ההחלטות של הממשלה, אנחנו מחזיקים שני סוגים של בתי מלון.

דורון לוין: האחד, מלונות למחלימים.

דורון לוין: אותם מלונות אליהם מגיעים רק חולים למעט משפחות מעורבות בעיקר מהעדה החרדית שבהם הרוב הם חולים ולא כולם, ונדרשנו לתת להם מענה.

דורון לוין: עבור אלה אנחנו מחזיקים היום 10 בתי מלון וכל יום אנחנו פותחים עוד אחד.

דורון לוין: בנקודת הזמן הזאת יש לנו 1,200 מקומות פנויים לקלוט אנשים.

יפעת שאשא ביטון: סליחה שאני מפריעה לך ברצף הדברים אבל אני רוצה שהדברים יהיו מוגדרים ולא נשמע את הנתונים כמעטפת.

יפעת שאשא ביטון: אתה אומר שיש לכם 10 בתי מלון.

יוליה מלינובסקי: בלי החרדים.

דורון לוין: נכון להיום יש לנו חמישה בתי מלון לחרדים וחמישה בתי מלון לאוכלוסייה הכללית.

דורון לוין: מחר ייפתח עוד בית מלון לחרדים וביום חמישי עוד אחד לאוכלוסייה הכללית.

דורון לוין: מאוד יכול להיות שהיום נקבל החלטה על פתיחת עוד בית מלון לטובת האוכלוסייה הערבית ממזרח ירושלים.

דורון לוין: אנחנו חיים את הנתונים ואת הצרכים מהשטח ואנחנו מקבלים את ההחלטות.

דורון לוין: כרגע יש עוד כ-1,200 מקומות לקלוט חולים.

יוליה מלינובסקי: זה מה שרציתי לשמוע.

יפעת שאשא ביטון: תנו לי לנהל את הסיטואציה הזאת ואחר כך אני אתן לכם לשאול.

יפעת שאשא ביטון: אתה אומר שיש 10 בתי מלון עם אופציה לעוד שניים.

יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר על 1,200 מקומות.

יפעת שאשא ביטון: באיזה פריסה ארצית?

יפעת שאשא ביטון: כלומר, באיזה אזורים אנחנו מוצאים אותם?

דורון לוין: לגבי האוכלוסייה הכללית, יש לנו פריסה.

דורון לוין: פתחנו מנהריה, קרלטון בנהריה בצפון, דרך ירושלים והמרכז, יש לנו את הרליגטון באשקלון והלילה פתחנו גם בבאר שבע לטובת מתן מענה לערים בדרום, בעיקר לאור הגידול שהיה לנו בדימונה אתמול והגבנו לזה במהלך הלילה.

דורון לוין: לגבי האוכלוסייה החרדית, יש לנו גם בירושלים, יש לנו גם בצפון מספר בתי מלון.

דורון לוין: המשפחות המעורבות הן היותר מאתגרות בהיבט הזה כי הן מחייבות יחידות מגורים בודדות לכל משפחה ולכן אנחנו הולכים היכן שהמלון מאפשר לספק את זה.

דורון לוין: מבחינת פוטנציאל, אני לא אומר שיש פוטנציאל לעוד שניים.

דורון לוין: יש פוטנציאל גדול משמעותית.

דורון לוין: אנחנו כרגע נתנו הנחיה לעוד שניים שנפתחים – אחד מחר ואחד מוחרתיים – אבל אנחנו מנהלים את זה על פי הביקושים, כך שאנחנו תמיד נגדיל את הביקושים עד כמה שניתן לחזות אותם.

דורון לוין: כל מלון כזה, לוקח 48 שעות עד שניתן לתפעל אותו ולכן אנחנו רוצים לחזות קדימה ולהיות גם יעילים מבחינה כלכלית וגם בזמן מבחינת הצרכים.

יפעת שאשא ביטון: איך מגיעים אליכם?

יפעת שאשא ביטון: החולים יוצרים אתכם קשר?

יפעת שאשא ביטון: יש לכם קשר עם ראשי הרשויות?

יפעת שאשא ביטון: איך אתם מנהלים את המערך הזה כדי שהוא באמת יהיה יעיל?

דורון לוין: יש משל"ט מלונות.

דורון לוין: מי שאחראי להביא, אלה קופות החולים.

דורון לוין: קופות החולים מחליטות מי הבן אדם שצריך לצאת לבידוד במלונית כי אין לו מענה בבית וכי הוא עונה לקריטריונים של חולה.

דורון לוין: רק קופות החולים הן אלה שמאשרות את החולה ויוצרות קשר עם המשל"ט של המלונות.

דורון לוין: המשל"ט של המלונות, ברגע שהוא מקבל אינדיקציה מקופת החולים, מתחיל שם תהליך סדור שבו מתאמים את ההגעה, לאסוף את הבן אדם, מתאמים אתו את השעה, אוספים אותו בשינוע - פיקוד העורף אחראי גם על השינוע עד למלונית – קליטה במלונית ובסופו של דבר הוא ישב במלונית עד שקופת החולים תגדיר שהוא בריא והוא יכול לצאת מהמלונית.

יפעת שאשא ביטון: קצת מטריד אותי ואני אומר לך למה.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שהם בעצם הסמכות לקבוע אם הוא חולה או לא, כי יש להם את תוצאות הבדיקה למרות שגם האדם מקבל את תוצאות הבדיקה וראיתי שהם אפילו מקבלים את זה בצורה מקוונת או דרך הטלפון הנייד.

יפעת שאשא ביטון: השאלה אם אנחנו משאירים לקופת החולים את הסמכות לקבוע מי צריך לצאת או את מי כדאי להוציא למלונית בגלל התנאים בבית או שאנחנו צריכים לערב כאן גורמים נוספים של הרשות כמו למשל העירייה עצמה שהרבה פעמים יש לה את המידע על האנשים ועל התושבים בתוכה וכמובן אגף הרווחה שם כאשר בדרך כלל הם עובדים ביחד.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו בעצם מכניסים את ראשי הרשויות לתוך שיקול הדעת הזה?

יפעת שאשא ביטון: בסוף הם אלה שיודעים, הם מכירים את התושבים, הם יודעים מה נכון ואת מי נכון להוציא, באיזה תנאים הם חיים ועם עוד כמה נפשות בבית.

דורון לוין: אני אענה לך וגם אשתמש בפלטפורמה הזאת.

דורון לוין: קודם כל, כיוון שזו סוגיה רפואית אנחנו צריכים לקבל את זה ממשרד הבריאות, במקרה הזה מקופות החולים.

דורון לוין: אני חושב שדווקא תפקיד הרשויות הוא אחר.

דורון לוין: תפקיד הרשויות הוא לעודד את היציאה.

דורון לוין: אנחנו נדע לתת מענה לכל צורך.

דורון לוין: אנחנו צריכים את הרשויות שיעודדו את היציאה.

דורון לוין: יש לנו בתי מלון שאינם מאוישים ולא בגלל שאין חולים אלא בגלל שההסברה בתוך הרשויות איננה מספקת.

דורון לוין: אני מלווה את האירוע הזה כבר ארבעה חודשים.

דורון לוין: כאשר בגל הקודם היה לנו בבני ברק את אותה מינהלת עם נומה, יכולנו להוציא 1,200 אנשים בימים בודדים כי היה תהליך סדור בתוך הרשות.

יריב סנדלון: אף אחד לא מוכן לדבר עם הרשויות.

יריב סנדלון: סליחה שאני מתפרץ לוועדה בכנסת.

יריב סנדלון: אמרו שאתם לא רלוונטיים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מיד ניתן לך את האפשרות לשאול.

יפעת שאשא ביטון: נאפשר לדורון לסיים את דבריו.

יפעת שאשא ביטון: דורון, מי עושה את החיבור?

דורון לוין: הבוקר פניתי למשרד הפנים כדי שיסייעו בהסברה מול הרשויות.

דורון לוין: נכון, הרשויות לא יכולות להחליט שפלוני אלמוני יוצא למלונית אלא הן חייבות את החותמת הרפואית ואני יכול לקבל אותו רק עם החותמת הרפואית.

יפעת שאשא ביטון: אם הוא חולה, למה אתה צריך שקופת חולים תאשר אותו?

יפעת שאשא ביטון: אם יש לו אישור שהוא חולה מאומת, למה אני צריכה את האישור של קופת החולים כדי שהוא יצא למלונית?

יפעת שאשא ביטון: זה לא אינטרס שלנו, של הרשות, להוציא אותו במיוחד אם הוא בבית שהוא לא יכול לשמור על בידוד כמו שצריך?

יפעת שאשא ביטון: ראינו את הנתונים.

יפעת שאשא ביטון: מרבית החולים נדבקים בבית.

דורון לוין: ברור שכן.

דורון לוין: אני עדיין חושב שהערוץ הוא הערוץ של משרד הבריאות.

דורון לוין: אנחנו למעשה פתחנו כאן על ידי משרד הביטחון וצה"ל, פתחנו שלוחה של משרד הבריאות.

דורון לוין: לקחנו חולים שהיו צריכים להיות בבתי חולים או בבתים ואמרנו שניתן להם פלטפורמה נוספת אבל אנחנו לא משרד הביטחון אלא זאת שלוחה של משרד הבריאות.

דורון לוין: משרד הבריאות צריך לתת את החותמת גם כשהוא יוצא וגם כשהוא רשאי לחזור.

דורון לוין: מי שצריך ללחוץ עליו, זה דרך משרד הבריאות שיאפשרו את התהליך.

דורון לוין: אנחנו עשינו הרבה מאוד תהליכים על מנת לייעל את זה מרגע שמודיעים, איך אפשר לפנות תוך מינימום זמן, אך איך מחזיקים את ההיסעים.

דורון לוין: בכל התהליך הזה עשינו כל מאמץ במסגרת פיקוד העורף ומשרד הביטחון כך שיהיה קצר ויעיל אבל אם משרד הבריאות לא נותן, הוא לא זה שמזין, אני לא יכול להחליט כי אני לא יודע שאותו אדם קיבל את המסרון הזה ואני לא יכול ללכת לכל ראש עיר, ובטח אסור לי להוציא בן אדם בטעות שאין לו אישור של משרד הבריאות שהוא באמת חולה.

דורון לוין: חס וחלילה, מישהו עקב אי הבנה יגיע למלונית שלנו, שם הוא יידבק ואנחנו נמצאים כאחראים לכך שהוא נדבק שם.

דורון לוין: לכן משרד הבריאות חייב להיות בתוך התהליך הזה וקופות החולים, הן מהוות את החותמת שהבן אדם באמת חולה.

דורון לוין: פיקוד העורף לא יכול לוודא את הדבר הזה, הוא לא יכול לדבר עם האנשים והוא גם לא יכול לדבר עם הרשות המקומית שתאמר לו שכן, הם חולים, אם אין חותמת רפואית.

יפעת שאשא ביטון: לא ביקשנו שיחליפו את החותמת הרפואית.

יפעת שאשא ביטון: ביקשתי תהליך מאוד מאוד סדור שלא בסופו שלדבר מי שקובע אם כן להוציא או לא להוציא – אחרי שיודעים שהוא חולה – זה משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: במאמר מוסגר אני אומר לך שבמשרד הבריאות כל המוקדים קורסים והם בקושי מסוגלים לענות לאנשים שצריכים או לא צריכים להיכנס לבידוד, וגם אלה שמקבלים תשובה חיובית, מה עושים אתם ואיך עושים אתם.

יפעת שאשא ביטון: הם לא באמת עומדים בעומס.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נשמע את משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה שומרת את ההתייחסות שלהם להמשך הדיון כדי שנוכל לאסוף נקודות נוספות עבורם.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת שצריך לשבת ולחשוב איך מייצרים ערוץ שהוא פשוט יותר, שהוא יאפשר גם לראשי הרשויות שיודעים בוודאות – כשיש חותמת שאומרת שהבן אדם הוא חולה, חולה מאומת – איך אנחנו באמת מאפשרים את ההוצאה שלו בצורה יותר יעילה מכפי שקורה היום.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לומר לך, לפחות מפניות שמגיעות אלינו, יש הרבה מאוד אנשים חסרי אונים שנמצאים בבתים שלהם עם תשובות חיוביות ואף אחד לא מדבר אתם.

יפעת שאשא ביטון: כמו שאני אומרת לך, אף אחד לא מדבר אתם.

יוליה מלינובסקי: נכון.

יוליה מלינובסקי: בשום מקום אין מענה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא אישית אליך.

יפעת שאשא ביטון: זה רק ממקום שאנחנו צריכים לראות איך אנחנו קושרים את כל החוטים ועושים את הדברים בצורה יותר פשוטה.

טליה לנקרי: אני יכולה להתייחס?

יפעת שאשא ביטון: את רוצה להתייחס לדברים של דורון?

טליה לנקרי: כן.

טליה לנקרי: אני אשמח.

טליה לנקרי: אני לא רוצה שתהיה כאן טעות שלא נוכל אחר כך לתקן בהקשר של האחריות והסמכות.

טליה לנקרי: צריך לזכור שכאשר אנחנו הטלנו על משרד הביטחון את כל הנושא הזה של המלוניות, בין אם זה לחולים, בין אם זה עבור השבים מחוץ לארץ - ותיכף אני אדבר על הבידוד – הטלנו את זה כסיוע למשרד הבריאות הגם שהעניין הזה הוא לא רפואי נטו.

טליה לנקרי: אני אקצין ואומר שהוא לוגיסטי במידה מסוימת.

טליה לנקרי: צה"ל, פיקוד העורף שיושב שם לא יכול להחליט מי כן צריך לצאת מהבית ומי לא יכול לצאת מהבית.

טליה לנקרי: יותר מזה, אין לו בכלל את הסמכות להגדיר מי כן יכול לעשות את זה.

טליה לנקרי: הצווים וההנחיות הם צווים של משרד הבריאות.

טליה לנקרי: כאשר מוציא משרד הבריאות דרך המשל"ט או דרך המנכ"ל הוראה או צו שאומר איך צריך לנהוג, איך קופת החולים צריכה לנהוג, איך הפרט צריך לנהוג, זה שלהם.

טליה לנקרי: מה שעושה פיקוד העורף, הוא ממש חברת אחזקה שיש בה כוח אדם ושיש בה יכולת שליטה מסוימת.

טליה לנקרי: אם אין לו משטרה, הוא לא יודע לאכוף.

טליה לנקרי: אם אין לו רווחה, הוא לא יודע לתת מענה לבעיות קשות מאוד שצפות שם.

טליה לנקרי: צריך באמת לזכור שזה איזשהו בסיס מאוד טוב שלנו ומאוד חזק שלנו אבל הוא לא יכול לעמוד בפני עצמו ואין לו כל סמכות.

טליה לנקרי: את צודקת שיש כאן עומס מאוד גדול על מערכת הבריאות בהקשר הזה אבל ההנחיה שלך, אם יורשה לי, צריכה להיות מופנית למשרד הבריאות.

טליה לנקרי: שבו ותאמרו מה המנגנון היעיל ביותר.

טליה לנקרי: יש לכם את פיקוד העורף כדי לעשות את זה.

טליה לנקרי: הדבר החמור יותר הוא בעניין של חבי בידוד שהם לא חולים והם לא שבי חוץ לארץ והם נדרשים לבידוד.

טליה לנקרי: כאן אנחנו מקבלים אירועים הזויים, ואין לי מילה אחרת להגדיר אותם, כי מי שעשה את זה בגל הראשון זה משרד הפנים.

טליה לנקרי: למה משרד הפנים?

טליה לנקרי: כי חשבנו שהוא יודע לדבר הכי טוב עם הרשות המקומית, הוא יודע לדבר דרך הרשות המקומית ודרך השלטון המקומי הכי טוב עם האזרח והוא מבין האם לאוכלוסייה יש צפיפות, האם לפרט שצריך להתפנות יש איזושהי בעיה לעשות את זה בבית, האם צריך להוציא את אבא ואימא עם הילדים מהבית כי אי אפשר להשאיר ילדים קטנים בבית לבדם.

טליה לנקרי: אז יש מישהו שנותן את המעטפת כולה.

טליה לנקרי: לצערי משרד הפנים סירב לקחת את זה בגל הזה ואנחנו הטלנו את זה על משרד הביטחון ועל פיקוד העורף.

טליה לנקרי: אז אמרו, אין בעיה, אני מוכן לעשות את זה, אני מקבל הנחיה מדינית.

טליה לנקרי: התחילו לעשות את זה אבל אז אנחנו מגיעים לאירועים כמו 500 בני ישיבה שצריך למצוא להם מקום ומבקשים להוציא אותם למלון.

טליה לנקרי: אם דבר הזה לא מוסדר עם כלל משרדי הממשלה ועם הרשות המקומית, כי היא זאת שמכירה את האוכלוסייה שלה ויודעת לדבר אתה, אז אנחנו יוצרים הרבה יותר בלגן מאשר סדר.

טליה לנקרי: כרגע עד כאן.

טליה לנקרי: אני אשמח להתייחס בהמשך.

יפעת שאשא ביטון: אני לגמרי מסכימה אתך.

יפעת שאשא ביטון: הבנתי את זה כבר בסוף של דורון.

יפעת שאשא ביטון: בעצם אנחנו צריכים לרכז את זה כלפי משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: השאלה איך אנחנו יוצרים היום בנקודת הזמן בה אנחנו נמצאים, כאשר משרד הפנים אומר שהוא לא בתוך הסיפור הזה, איך אנחנו יוצרים סדר שם.

יפעת שאשא ביטון: בסוף אנחנו יושבים כאן – ואגב, אני אומרת את זה לך כמי שמסתכלת על הכול מלמעלה ולא כמי שהאחריות והסמכות לצורך העניין היא בידיה – ואנחנו יודעים איך זה צריך לעבוד ומה צריך שיקרה, אבל בסוף בקצה יושב אזרח שהוא חסר אונים.

יפעת שאשא ביטון: הוא חסר אונים עד כדי שהוא מגיע אלינו כדי לשאול אותנו מה עושים כי אף אחד לא עונה לו.

יפעת שאשא ביטון: הוא לא מצליח להיכנס ולקבל תשובות לא באתר של משרד הבריאות והוא לא מצליח להגיע למוקדים השונים כי הכול שם קורס והוא מנסה ליצור קשר עם קופת חולים ואומרים לו ליצור קשר עם משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: הוא פונה למשרד הבריאות, אומרים לו ליצור קשר עם קופת חולים.

יפעת שאשא ביטון: הוא מתקשר למד"א ואומרים לו שילך לרופא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יוצרים אנשים מאוד מאוד מתוסכלים.

יפעת שאשא ביטון: הרבה מאוד אנשים גם יאמרו שהם לא עושים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא רוצים להיות במקום הזה אלא אנחנו צריכים להיות במקום שאנחנו שולטים בסיטואציה.

יפעת שאשא ביטון: השאלה, מתוך מה שאת רואה, איך אנחנו קושרים את כל הדבר הזה - חוץ מעכשיו כשאנחנו נפנה למשרד הבריאות את השאלה – מה אתם עושים.

טליה לנקרי: בעיני אין כאן פתרון קסם אבל כן יש כאן יכולת פתרון וזה לא כסף.

טליה לנקרי: בסוף צריך לשלב ידיים.

טליה לנקרי: בלי שיתוף פעולה מלא, לא נצליח לעשות שום דבר.

טליה לנקרי: מה זה שיתוף פעולה מלא?

טליה לנקרי: את חלקו כבר הצלחנו להניע בסוף השבוע האחרון.

טליה לנקרי: חייב להיות מוקד גדול, משולב וחזק שמשלב את פיקוד העורף עם משרד הבריאות.

טליה לנקרי: שוב אני אומרת, התחלנו לעשות את זה.

טליה לנקרי: המוקד הזה חייב להיות מחולק למענים.

טליה לנקרי: כשאתה רוצה לקבל תשובה מסוג איקס, אתה במענה טלפוני מקבל תשובה מסוג איקס ואתה יודע לעשות את זה עם כמות גדולה מאוד של מוקדנים.

טליה לנקרי: אפשר לעשות את זה.

טליה לנקרי: צריך שמשרד הבריאות ישב חזק מאוד על העניין ביחד עם המשל"ט.

טליה לנקרי: יש לו משל"ט חזק.

טליה לנקרי: צריך לעשות את זה והוא עושה את זה.

טליה לנקרי: הוא מתחיל לעשות את זה ורק צריך להאיץ.

טליה לנקרי: זה כמענה לציבור.

יוליה מלינובסקי: אני יושבת ושומעת ואת יודעת מה?

יוליה מלינובסקי: יש לי הרגשת דז'ה וו והרגשה של שבר פנימי.

יוליה מלינובסקי: את ישבת אתנו בוועדת קורונה בגל הראשון ודיברנו על כך.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, אל תכעסי עליה.

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: היום הגוף המתכלל את האירוע הוא המועצה לביטחון לאומי.

יוליה מלינובסקי: כל היום - בבוקר, בצוהריים ובערב – שומעים מל"ל, מל"ל, מל"ל, כאילו שזה קסם.

יוליה מלינובסקי: תקשיבו, חבר'ה, אדוני, אתה לא היית כאן, גם את לא ישבת, את ישבת במקום אחר, אבל אנחנו שבנו בוועדת קורונה, בתחילת המשבר.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, אנחנו לא מדברים כך לפקידות.

יפעת שאשא ביטון: דברי בצורה מכבדת.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לשאול את נציגת המל"ל.

יוליה מלינובסקי: מה שאת אומרת עכשיו, זה נכון וזה היה נכון גם לפני חודשיים.

יוליה מלינובסקי: אתם יושבים במוקד קבלת ההחלטות ואתם אלו שמתכללים את האירוע, למה זה לא נעשה ולא נאמר קודם?

יוליה מלינובסקי: למה עד היום מל"ל לא השכיל להקים שולחן עגול בנושא ההסברה?

יוליה מלינובסקי: או שמל"ל לוקח אחריות או שלא.

טליה לנקרי: לא הבנתי איך הנושא של ההסברה נכנס.

יוליה מלינובסקי: אני אסביר לך.

יוליה מלינובסקי: את אומרת איך אפשר לפתור את הנושא.

יוליה מלינובסקי: זה ששום דבר לא מתפקד, אנחנו יודעים.

יוליה מלינובסקי: זה שיד ימין לא יודעת מה קורה ביד שמאל, אנחנו יודעים.

יוליה מלינובסקי: זה שהאזרח המסכן הוא בקצה, גם את יודעת את זה ואת יודעת שחסר מענה.

יוליה מלינובסקי: אני שואלת את מל"ל.

יוליה מלינובסקי: למה מל"ל לא המליץ לראש הממשלה ולקבינט הקורונה לשלב ידיים, לא בגל השני שאנחנו עמוק בתוך איבוד שליטה, אלא לפני חודשיים כאשר הייתה אפשרות לתיקונים אחרי הגל הראשון.

יוליה מלינובסקי: זו השאלה, כולל שיתוף הפעולה עם השלטון המקומי.

יוליה מלינובסקי: בגל הראשון כל ראשי הרשויות, כולל יושב ראש השלטון המקומי חיים ביבס, באו ובכו כאן שאין שיתוף פעולה, שהם לא מקבלים נתונים, שאין אינטגרציה.

יוליה מלינובסקי: עבר זמן.

יוליה מלינובסקי: אז ידעתי שיש פתרון לנושא הנתונים אבל עכשיו מתברר – ואת שמעת את זה – שאין פתרון.

טליה לנקרי: אם יורשה לי, אני לא חושבת שנכון יהיה להתנצח אבל אני כן אומר כמה מלים ברשותך, ואני מכבדת מאוד את הפורום ולכן אני אתייחס באופן הזה שאני מכבדת אותו.

טליה לנקרי: אני לא מסכימה אתך עם הקיצוניות ואני חולקת עליך.

טליה לנקרי: אני חושבת שנעשו דברים ואני רוצה לתת כאן דוגמה.

טליה לנקרי: הכי טוב מראה עיניים.

טליה לנקרי: אני מזמינה אותך לעיר תל אביב, הגם שראש העיר מבקש עוד ויש פערים, אבל אני מזמינה אותך לעיר תל אביב כדי לראות את המשל"ט המשולב שיש שם ולראות את העבודה המצוינת שנעשתה עם המלונות ודורון, עם כל הקושי שלו, הגדיל את כמות היכולת שלו לקלוט עובדים זרים, חסרי מעמד ותושבים נוספים מהעיר תל אביב.

טליה לנקרי: היום דיברתי עם העיר תל אביב וראינו שינוי מצב משמעותי מאוד והיא מקבלת כל יום נתונים ממשרד הבריאות, מה שהיא רוצה, בין אם זה בסיוע שלי ובין אם זה באופן ישיר.

יוליה מלינובסקי: לגבי תל אביב, כמה שידוע לי, ראש העיר הפעיל שם מערך בדיקות לעובדים זרים ועשה זאת באופן עצמאי.

יוליה מלינובסקי: עזבי, אני לא קונה את זה.

טליה לנקרי: אני הקשבתי עד לסוף דבריך.

יוליה מלינובסקי: קצת צניעות לגבי תל אביב.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, אני לא מוכנה לקבל את השיח הזה אצלי בדיון.

יוליה מלינובסקי: אנחנו יודעים מה קורה בתל אביב.

יפעת שאשא ביטון: אני בטח לא מוכנה שזה ייעשה לאנשים שלא בהכרח אמורים לתת את התשובה.

יוליה מלינובסקי: כן בהכרח.

יוליה מלינובסקי: כן בהכרח.

יוליה מלינובסקי: אני שמעתי כל הזמן מל"ל, מל"ל, מל"ל.

יוליה מלינובסקי: אם זה מל"ל – קחו אחריות.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

יפעת שאשא ביטון: את רוצה להישאר לשמוע את התשובות?

יוליה מלינובסקי: יפעת, תפסיקי עם הדבר הזה.

יפעת שאשא ביטון: לא, אני לא אפסיק.

יוליה מלינובסקי: תפסיקי עם זה.

יוליה מלינובסקי: או שמל"ל לוקחת אחריות או לא.

יפעת שאשא ביטון: את יוצאת החוצה להירגע.

יוליה מלינובסקי: עזבי אותי.

יוליה מלינובסקי: אני רגועה.

יוליה מלינובסקי: את לא יכולה לנהל את האירוע הזה בצורה כזאת.

יפעת שאשא ביטון: בוודאי שכן.

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: את תישארי כאן בלי חברי כנסת.

יפעת שאשא ביטון: מצוין, אז נוכל לשמוע את אנשי המקצוע.

יפעת שאשא ביטון: מי שיפריע כאן, לא יהיה כאן.

יפעת שאשא ביטון: חד משמעית.

יפעת שאשא ביטון: בסוף אנחנו צריכים להפנות את השאלות למי שצריך לתת את התשובות.

יוליה מלינובסקי: מל"ל מתכלל את האירוע.

יפעת שאשא ביטון: יש כאן אנשים של משרד הפנים שיצטרכו לענות על השאלות האלה, כולל על כל השאלות שהעלה ראש עיריית קריית שמונה.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו נמשיך בקצב הזה, לא נגיע לזה.

יוליה מלינובסקי: הבנתי.

יוליה מלינובסקי: רק לגבי תל אביב, זאת לא דוגמה טובה.

טליה לנקרי: דוגמה מצוינת.

טליה לנקרי: אני מבקרת שם אחת לשבוע ומדברת אתם.

טליה לנקרי: ברשותך, חברת הכנסת שאשא, אני אמשיך לענות לשאלות ששאלת אותי.

טליה לנקרי: אני חושבת שהצלחנו גם בעניין הזה של המוקד המשולב.

טליה לנקרי: בגל הראשון הוא היה וצריך להעצים אותו ולתת מענה יותר טוב לאזרח.

טליה לנקרי: אני חושבת שזה נכון ויש כאן מורכבות מאוד מאוד גדולה בעניין הזה.

טליה לנקרי: לגבי התהליך של פינוי, בין אם הוא חולה, בין אם הוא שב מחוץ לארץ – אגב, לחולים ולשבי חוץ לארץ, העסק עובד בכלל לא רע.

טליה לנקרי: צריך לזכור שזאת מערכת מורכבת והיא לא יכולה להיות חפה מטעויות.

טליה לנקרי: היא באמת מערכת מאוד מורכבת.

טליה לנקרי: בסך הכול חולה שמקבל תשובה מקופת חולים שהוא צריך להתפנות למלון, מגיעים אליו בפחות מ-24 שעות.

טליה לנקרי: אני אומרת לכם את זה מידיעה ודורון ידע להציג את הנתונים בצורה טובה.

טליה לנקרי: לגבי חבי הבידוד.

טליה לנקרי: אני חושבת ששם יש לנו פער.

טליה לנקרי: אגב, כן עשינו אצלנו דיון על הרשויות המקומיות.

טליה לנקרי: אנחנו כן שילבנו את הרשויות המקומיות.

טליה לנקרי: אני דיברתי עם חיים ביבס לא פעם ולא פעמיים, בין אם זה אצלי בדיון, בין אם זה בעל פה.

טליה לנקרי: אין ספק שרשות מקומית היא לבנת יסוד.

טליה לנקרי: צריך לתת לה יותר סמכויות אבל היא גם צריכה לקחת את האחריות.

טליה לנקרי: כלומר, אם בסוף אנחנו נשכיל – וזאת דעתנו כאן - שרשות מקומית עם מענה של המדינה, כלומר, לתת לה תקציב ושמשרד הביטחון הוא זה שיתקשר עם המלון עצמו, הוא זה שידריך את הרשות המקומית והוא זה שיקצה חייל אחד או שניים אם צריך לסייע אבל בסוף הרשות המקומית נותנת מענה לחבי בידוד - אני מדברת רק על חבי בידוד ולא על חולים ולא על שבי חוץ לארץ - צריך לתת לו מענה כי צריך להוציא אותו מהבית.

טליה לנקרי: אני בהחלט רואה בזה אחריות מסוימת של הרשות המקומית עם סיוע מלא של המדינה.

יפעת שאשא ביטון: זה העניין.

יפעת שאשא ביטון: איך הרשות מקבלת את האינפורמציה?

יפעת שאשא ביטון: איך היא יוצרת איזושהי מוטת שליטה על הסיטואציה?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שאם הרשות לא מקבלת את הנתונים והיא לא זאת שיכולה להמליץ על ההוצאה שלהם, אז איך אנחנו עושים את זה?

טליה לנקרי: אני שוב אומרת.

טליה לנקרי: קודם כל, כבר עשינו את זה ועושים את זה עכשיו, להבדיל אבל עושים את זה, במזרח ירושלים.

טליה לנקרי: מזרח ירושלים, דורון מצא להם מלון, הוא נותן להם את המלון, הוא נותן להם את ההדרכה.

טליה לנקרי: אין שם חיילים של פיקוד העורף.

טליה לנקרי: העיר עושה את זה בעצמה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, הרשות עצמה מתכללת את הסיפור הזה?

טליה לנקרי: כן, של הוצאת חבי בידוד.

יפעת שאשא ביטון: כן.

יפעת שאשא ביטון: לא חולים.

יפעת שאשא ביטון: חבי בידוד.

טליה לנקרי: הוצאתם מביתם כי אין להם יכולת בידוד בבית.

טליה לנקרי: כן, היא עושה את זה.

טליה לנקרי: זה אפשרי.

טליה לנקרי: זה לגמרי אפשרי.

טליה לנקרי: עם סיוע חזק מאוד זה בהחלט אפשרי.

טליה לנקרי: אני לא חושבת שכל רשות מקומית יכולה לעשות את זה, אבל מטרופולינים, פותחים נגיד שניים, שלושה מלונות, ארבעה מלונות ברחבי הארץ על פי אזורים של צפון, מרכז, דרום עם עוד קצת סיוע – אני חושבת שזה בהחלט יכול לקרות.

טליה לנקרי: רק צריך לרצות לעשות את זה ולמצוא את המנגנון.

טליה לנקרי: זה בהחלט יכול לקרות.

טליה לנקרי: עשינו את זה בבני ברק.

טליה לנקרי: בבני ברק, מה שעשה משרד הפנים, הוא פתח אכסניה בתוך בני ברק ומי שתפעל את זה, זאת העיר.

טליה לנקרי: כלומר, זה לא משהו חדש שאנחנו ממציאים עכשיו אבל צריך בחזרה להירתם תחת האלונקה ולא שיהיה נוח לכולנו שמישהו אחד ספציפי מאגד את הכול ביחד.

טליה לנקרי: גם למל"ל יש גבולות מסוימים.

אליהו ברוכי: על איזו אכסניה את מדברת?

טליה לנקרי: אני לא זוכרת מה שמה.

טליה לנקרי: אני יכולה לבדוק.

טליה לנקרי: דורון, אתה זוכר מה היה בבני ברק?

דורון לוין: בבני ברק היה את עץ החיים.

דורון לוין: זאת הייתה אכסניה שהעירייה לקחה אותה לטובת המבודדים של בני ברק.

דורון לוין: זה לא היה עבור חולים אלא עבור מבודדים.

דורון לוין: לא הצליחו להניע לשם את האוכלוסייה.

דורון לוין: אם ראשי הרשויות לא יצליחו להניע, לא משנה כמה מלונות נפתח.

אליהו ברוכי: אתה אומר שזה לא הצליח והיא אומרת שזה הצליח.

אליהו ברוכי: אולי כדאי שיהיה ביניכם איזשהו תיאום.

דורון לוין: אני אומר שפתחנו את המקום.

דורון לוין: העירייה ניהלה את זה אבל בסופו של דבר, אחרי פרק זמן מסוים, הם לא הצליחו להביא את זרם האנשים.

טליה לנקרי: הם כן הצליחו לפתוח אבל הם לא הצליחו לגרום לאנשים לצאת מביתם ולהגיע לבידוד.

טליה לנקרי: זה מה שאומר כאן דורון.

יפעת שאשא ביטון: אנשים צריכים לרצות לצאת לבידוד.

אליהו ברוכי: כדאי אולי להעלות את אביחי מקריית שמונה שרוצה שנטיל עליו עוד מסה של עבודה והוא יצטרך להוציא עוד עלויות.

יפעת שאשא ביטון: להיפך.

יפעת שאשא ביטון: מה שאמר ראש עיריית קריית שמונה, הוא ביקש שייתנו לו את הנתונים, שיעשו להם את החיים פשוטים יותר כדי שהם יוכלו להתמודד מול האוכלוסייה ולסייע במערך הזה כי היום הם רודפים גם אחרי הנתונים ואחר כך גם אחרי האוכלוסייה.

יפעת שאשא ביטון: זו כבר סוגיה שאנחנו צריכים להפנות למשרד הבריאות כי אני גם הבנתי כבר מהסיפא של דבריו של דורון שבעצם הם אלה שצריכים לתת את המענה לנושא הזה ופיקוד העורף הוא רק גוף מבצע.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה טליה.

יוליה מלינובסקי: מאיזה תקציב באות המלוניות?

טליה לנקרי: מתקציב האוצר, ממשרד הביטחון.

טליה לנקרי: זה תקציב שלם.

טליה לנקרי: אין כאן בעיה בעניין הזה.

טליה לנקרי: מקבלים כל מה שצריך.

יוליה מלינובסקי: זאת תוספת תקציב או תקציב שוטף?

דורון לוין: רגע, אני אומר משהו.

דורון לוין: אנחנו עובדים מול האוצר.

דורון לוין: התקציב בגדול הוא תקציב של חשב משרד הבריאות אבל הוא ייעודי למשימה הזאת.

דורון לוין: הוא עובר תחת סעיף 16 והוא מנוהל כתקציב נפרד לגמרי.

דורון לוין: בסופו של דבר את ההתקשרות עושים גורמי ההתקשרות של משרד הביטחון, מנה"ר.

דורון לוין: התקציב כולו מפוקח על ידי משרד האוצר והוא משמש אך ורק לסוגיית המלוניות, גם לחולים וגם לשבים מחוץ לארץ.

יוליה מלינובסקי: כמה כסף הוצא מאז הגל הראשון, מתחילת האירוע?

דורון לוין: מהגל הראשון עד היום, הועמדו 351 מיליון שקלים.

דורון לוין: התקציב הזה עוד לא בוצע אבל הוא מאוד מאוד קרוב למיצוי.

דורון לוין: אנחנו דרשנו לטובת המלונות הבאים שאנחנו פותחים ולטובת החודש הבא לתוכו אנחנו נכנסים, דרשנו תקציב נוסף.

דורון לוין: אנחנו מציגים בצורה מפורטת כל מלון וכל אירוע.

יוליה מלינובסקי: אתם מקבלים מענה בהקדם?

יוליה מלינובסקי: אתם מקבלים מענה כמו שצריך, בהקדם, מהר ובלי בוכלטריה?

דורון לוין: מהאוצר קיבלנו מענה מלא לצרכים ואנחנו בשקיפות מלאה.

דורון לוין: מקבלים מענה מלא.

דורון לוין: אין לי כל טענה כלפי התקציב.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שנעצור לרגע ושחברת הכנסת מלינובסקי תאמר בקול את מה שהיא אמרה.

יוליה מלינובסקי: לפחות זה טוב.

יוליה מלינובסקי: לפחות כאן העסק הזה עובד.

יפעת שאשא ביטון: דורון, אם אתה הצלחת לגרום ליוליה מלינובסקי להיות מרוצה, הצלחת בדיון הזה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לדורון ותודה רבה לחברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כמובן אספנו את כל הנקודות האלה שעלו בשיחה בינינו ואנחנו נעלה אותן בפני משרד הבריאות, וגם את מה שצריך מול משרד הפנים.

יפעת שאשא ביטון: לפני כן, יש לנו את דרור שלו, מנהל אגף ביטחון של חולון שרצה להתייחס.

דרור שלו: תודה על רשות הדיבור.

דרור שלו: כמנהל אגף הביטחון מזה 10 שנים בחולון ועוד 10 שנים במועצה אזורית, אני יכול לומר שההתנהלות במשבר הזה היא התנהלות שהיא הכי פחות נכונה במשברים, ברמה הלאומית שמשפיעה על הרמה המקומית.

יוליה מלינובסקי: שמעת?

יוליה מלינובסקי: הכי פחות נכונה.

דרור שלו: אני אסביר למה.

דרור שלו: בגמר השלב הראשון עשיתי חושבים, בניתי סקר ועליו ענו 140 קציני ביטחון, סקר ארוך שיפורסם כמאמר, אני עושה דוקטורט עכשיו, וחלק מהנתונים אליהם אתם מתייחסים, קציני הביטחון התייחסו אחרת לגמרי.

דרור שלו: אחד הנתונים הוא שיש פער בין משרדי הממשלה לבין הרשויות המקומיות.

דרור שלו: על הרשויות המקומיות, כל משרדי הממשלה קפצו.

דרור שלו: אין גורם מתאם אחד.

דרור שלו: אם היה לנו את רח"ל שהיא הייתה הגורם המתאם, המל"ל לא גורם מתאם.

דרור שלו: אנחנו לבנת היסוד אבל זה בהגדרה.

דרור שלו: אתם מגדירים אותנו ולא מתייחסים אלינו ככזה.

דרור שלו: אין לנו שום סמכויות במשבר הזה והסמכות היא של משרד הבריאות.

דרור שלו: אם אני רוצה עכשיו להוציא חולים מהעיר, אני צריך לדעת מי החולים האלה והמידע לא מועבר אלי.

דרור שלו: אם הוא מועבר, זה בתנאים של ועדה אחרי ועדה.

דרור שלו: אנחנו ביקשנו את החומר, לראות את רשימות החולים שלנו כדי שנוכל להגיע אליהם ולהציע להם מלוניות.

דרור שלו: הוועדה הזאת כנראה תהיה בשבוע הבא.

דרור שלו: זאת אומרת, הסמכויות בכלל לא אצלנו.

דרור שלו: ניהול המשבר הזה הוא ניהול של אגו של משרדי ממשלה שונים, שכל אחד רוצה לקחת חלק אבל הוא רוצה יותר את האגו.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, דרור, אני מאוד מכבדת אותך ואני מבינה שאתה עושה דוקטורט וזה חשוב ונכון אבל אני אשמח אתה תתייחס יותר לנתונים ולעובדות ואת הפרשנויות תשאיר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקרא בדוקטורט שלך.

דרור שלו: אני אתן לך את הנתונים.

יוליה מלינובסקי: מה, לא נעים לשמוע מהשטח?

יפעת שאשא ביטון: להיפך.

אליהו ברוכי: זה לא ענייני.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה הראשונה שהוא העלה, זו נקודה שעלתה כאן על השולחן ואמרנו שנפנה אותה למשרד הבריאות, וזה בהקשר של העברת נתונים לרשויות המקומיות.

יפעת שאשא ביטון: נקודה חשובה.

יפעת שאשא ביטון: רשמנו.

יפעת שאשא ביטון: להתחיל עכשיו לפרש מי באגו, אנחנו לא שם.

יפעת שאשא ביטון: את זה אפשר לעשות בשיחת חולין על קפה פה במזנון.

דרור שלו: אני מצטער, אני אנסח את דבריי שנית.

דרור שלו: יש כאן עניין של איך מנהלים משבר מהסוג הזה.

דרור שלו: יש כאן הרבה מאוד גופי ביצוע ולכל גופי הביצוע האלה יש רצון טוב להשפיע.

דרור שלו: פיקוד העורף מסתער קדימה על כל הדבר הזה, משרד הבריאות עובד שעות נוספות, העיריות עובדות בטירוף.

דרור שלו: ממש בטירוף.

דרור שלו: אנחנו לבנת יסוד.

דרור שלו: אין גורם מתכלל שאומר בוא ניקח תוכנית, נבצע תוכנית הוליסטית על התוכנית הזאת ונראה מי בעל הסמכות ומי מבצע את הדברים האלה.

דרור שלו: ירושלים מבצעת פעילות ענפה, תל אביב מקימה חמ"ל, רשות מקומית כזאת ואחרת אבל אין גורם מתכלל למשבר הזה.

דרור שלו: היה לנו בעבר את רח"ל וכרגע אין גורם מתכלל.

דרור שלו: כל אחד עושה כמיטב הבנתו וזה לא נכון.

דרור שלו: כאן צריך לבוא ולומר שזה הגורם, פיקוד העורף, זו אחריותך, תטפל בזה, משרד הבריאות, בוא תעשה את הדברים האלה.

דרור שלו: בואו נסייע לאוכלוסייה כמו שצריך.

דרור שלו: לדוגמה המידע של כמה חולים יש לנו לפי חלוקה לשכונות הועבר אלינו רק לפני שבוע.

דרור שלו: פיקוד העורף פתח לנו את המפות שלו והיום אנחנו יודעים לזהות את השכונות הכתומות.

דרור שלו: אם אני כלבנת יסוד נמצא בשטח, אני צריך גם כלים לטפל בדבר הזה.

דרור שלו: זה אומר שאני צריך לפנות לאוכלוסייה.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, אתה לא מעודכן על בסיס קבוע.

יוליה מלינובסקי: אתה אמרת משהו חשוב.

יוליה מלינובסקי: אתה קיבלת נתונים נכונים ללפני שבוע.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, אתה כרשות מקומית לא יודע מה קורה לך על בסיס יום יומי?

דרור שלו: היום אני יודע.

דרור שלו: אני יודע מספרים.

דרור שלו: אני לא יודע כתובות.

יוליה מלינובסקי: אמרת שקיבלת לפני שבוע.

דרור שלו: לפני שבוע לא ידעתי.

יוליה מלינובסקי: מתי קיבלת?

דרור שלו: ידעתי כמה יש בכל העיר אבל לא לפי שכונות.

יוליה מלינובסקי: עכשיו אתה מקבל כל יום עדכון?

דרור שלו: כן.

דרור שלו: יש לי מערכת של פיקוד העורף.

דרור שלו: אם תרצו שאני אשתף אותה תעשו לי שיתוף מסך ואני יכול לשתף ולהראות לכם את המערכת איך היא נראית.

דרור שלו: חלק מהרשויות פתוחות למערכת הזאת וחלק מהרשויות, עדיין אין להן את המערכת הזאת.

יוליה מלינובסקי: מה נותנת לך המערכת הזאת?

דרור שלו: היא נותנת לי תמונת מצב של הרשות שלי, כמה חולים יש לי ברשות, מה המגמות שקורות, כמה הדבקות.

יוליה מלינובסקי: היא נותנת לך מספר בידודים?

דרור שלו: נושא בידודים הוא בעייתי כי בידוד זה משהו שהבן אדם וולנטרית מכניס את עצמו.

דרור שלו: אם הוא לא מכניס את עצמו וולנטרית – למעט הבידודים של השב"כ, שהשב"כ מזהה - אנחנו לא יודעים.

דרור שלו: לכן אנילא מסתמך על כמות הבידודים.

יוליה מלינובסקי: אבל הבידודים של השב"כ כאשר הבן אדם קיבל הנחיה להיכנס לבידוד, את זה יש לך?

דרור שלו: אנחנו יודעים.

דרור שלו: אנחנו מקבלים, כן.

דרור שלו: מופיע.

יוליה מלינובסקי: לפחות זה כבר עובר.

יוליה מלינובסקי: בסדר.

דרור שלו: עדיין נושא הבידודים הוא נושא מאוד בעייתי.

יפעת שאשא ביטון: זה ברור.

יפעת שאשא ביטון: זה הוצג גם קודם על ידי פיקוד העורף ואנחנו הבנו את המורכבות ואיך זה עובד.

דרור שלו: הדבר שקשור בתוכנית לאומית, בבנייה של תוכנית לאומית, נקרא תקווה.

דרור שלו: תקווה לאזרח.

דרור שלו: מכיוון שאנחנו רואים את האזרחים שלנו בעיר בקרבה הגדולה והאינטימית, מכיוון שאנחנו רואים מה אנחנו חווים בכל הנושא שקשור לארנונה כי זה מושלך על ידי העסקים, על ידי הציבור ועל ידי המובטלים – האזרח צריך תקווה.

דרור שלו: אם תבוא תוכנית לאומית שאומרת, חברים, אנחנו במשבר כזה, שלב א' יהיה כזה, שלב ב' יהיה כזה, עם תוכנית מפורטת כלכלית, תוכנית הוליסטית שרואה את כל התמונה – לאזרח תהיה תקווה והוא ישתף פעולה.

דרור שלו: נכון להיום אנחנו מתמודדים התמודדות יום יומית, דוחפים קדימה, האזרח לא רואה את זה.

דרור שלו: האזרח לא רואה את הפעילות שלנו.

דרור שלו: הוא מרגיש את המצוקות שלו.

דרור שלו: הוא חייב לדעת שיש לו איזושהי תקווה.

יוליה מלינובסקי: שאלה אחרונה.

יוליה מלינובסקי: זה מאוד חשוב עכשיו כי פקחי העירייה קיבלו סמכות לתת דוחות על אי עטיית מסכה.

יוליה מלינובסקי: האם אתם מעבירים לפקחים הדרכה?

יוליה מלינובסקי: יש שם סוגיות שמאוד חשוב להבהיר אותן, לגבי אנשים עם מוגבלויות ונשים עם מחלות רקע וכולי.

דרור שלו: התשובה היא כן.

יוליה מלינובסקי: אתה יודע שלפקחים יש שיקול דעת.

יוליה מלינובסקי: הוא לא חייב לתת מיד את הדוח אלא הוא צריך להפעיל שיקול דעת.

יוליה מלינובסקי: מה קורה עם זה?

יוליה מלינובסקי: זה מאוד חשוב.

יפעת שאשא ביטון: הם מעבירים הדרכה.

דרור שלו: אנחנו מעבירים הדרכה.

דרור שלו: לפקחים יש שיקול דעת.

דרור שלו: מכיוון שהמתח אצל האזרחים עולה, אנחנו לא באים עם נבוט.

דרור שלו: הרעיון הוא לייצר תקשורת חיובית ולא ללכת בתקשורת שלילית.

דרור שלו: יחד עם זאת, מי שמגיע לו, יקבל את הדוח.

דרור שלו: הפקחים פועלים על פי סמכויות שניתנו להם, על פי קורסים שהם עוברים.

דרור שלו: בנושא הזה אין לנו פשרות.

יוליה מלינובסקי: זה עבר אתמול בכנסת.

יוליה מלינובסקי: רק אתמול זה עבר.

יוליה מלינובסקי: רק אתמול קיבלתם סמכות.

יוליה מלינובסקי: אתם יודעים מה לעשות עם הסמכות הזאת?

דרור שלו: הסמכות הזאת עוברת דרך היועצת המשפטית והיא מעבירה את זה לפיקוח העירוני ואומרת להם בדיוק מה לעשות.

טליה לנקרי: חברת הכנת שאשא, ברשותך.

טליה לנקרי: לצערי אני לא מכירה את האדון אבל יש כאן אמירה בעייתית מאוד.

טליה לנקרי: העניין הזה של התכלול על ידי מל"ל הוא בפירוש קיים ולא רק שהוא קיים אלא השלטון המקומי, ראשי הרשויות המקומיות, אצלנו בלי סוף ושותפים לכל החלטה ולכל עניין ודבר.

טליה לנקרי: עם כל הכבוד לרח"ל, ויש לי המון כבוד לרח"ל, בעניין הזה זה פחות רלוונטי וצריך לומר את זה.

דרור שלו: לצערי אנחנו רואים את הדברים.

יפעת שאשא ביטון: אני מכירה קצת את הדברים ויש לנו נציגה של השלטון המקומי שתישאר אתנו על הקו כי אני ארצה שהיא תתייחס לנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: הגיע הזמן שנשחרר כמה מיתוסים מהשולחן הזה.

יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות צריך לצאת ואני מאוד מאוד רוצה את ההתייחסות שלו.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, נמצאת אתנו אנה.

יפעת שאשא ביטון: עלו כאן מספר נקודות מאוד משמעותיות.

יפעת שאשא ביטון: נקודה אחת היא הנושא של העברות מידע לרשויות המקומיות.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה השנייה היא כל ההתמודדות שהציג פיקוד העורף שאתם בסופו של דבר דרך הקופות - או תסבירי לנו איך אתם עושים את זה – נותנים את החותמת או את האישור להוציא חולים מאומתים למלונית.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להבין איך זה נעשה ומה הקריטריונים או מה הרעיון שעומד מאחורי העניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה השלישית היא העניין של הנחיות, הנחיות ברורות גם לרשויות וגם לציבור.

יפעת שאשא ביטון: הציבור לא יודע מה עושים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מקבלים הרבה מאוד שאלות של אנשים חסרי אונים ואני מניחה שכשהם פונים לרשויות, גם שם לא תמיד הם מקבלים תשובה.

יפעת שאשא ביטון: יש אלי הרבה פניות של אנשים שאמרו שהם פנו לעירייה ואמרו להם לפנות למשרד הבריאות ואז מתחיל הפינג פונג הזה.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה הרביעית היא הנושא של הסברה.

יפעת שאשא ביטון: בקיצור, תתחילי ואנחנו תוך כדי נתקדם בדיון.

יפעת שאשא ביטון: הם עושים ועושים עבודת קודש.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני עובדת במשל"ט של משרד הבריאות, במכלול רשויות ואוכלוסיות מיוחדות ולא סתם המכלול הזה קיים כחלק מהשדרה המרכזית של ניהול המשבר.

יפעת שאשא ביטון: זה בעצם מכלול שמתעסק בצרכים של רשויות מקומיות ושלטון מקומי ובעצם בנושא של אוכלוסיות מיוחדות ואוכלוסיות פגיעות, ואלה דברים שהועלו.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתנו כן יש כתובת ברמת משרד הבריאות שהיא כתובת מתכללת יחד עם גורמים נוספים כמו מל"ל, פקע"ר, לשכות מחוזיות, קופות חולים ובכל נושא מטפל מי שרלוונטי אבל מבחינתנו אנחנו הכתובת שהיא התכתובת המתכללת לצרכים שונים שנכנסים תחת הקטגוריה של שלטון מקומי.

יפעת שאשא ביטון: זאת איזושהי אמירה כללית.

יפעת שאשא ביטון: בנוסף, חשוב לי לומר לגבי מה ששאלת בנושא העברת מידע.

יפעת שאשא ביטון: מחודש מארס קיים נוהל העברת מידע משותף למשרד המשפטים, למשרד בריאות, למשרד הרווחה ולמשרד הפנים.

יפעת שאשא ביטון: במסגרת הנוהל הזה 170 רשויות מקומיות מקבלות מידע פרטני על חולים, על מבודדים, על בדיקות, דיווחים על שכונות.

יפעת שאשא ביטון: למה רק 170 רשויות?

יפעת שאשא ביטון: מכיוון שמדובר כאן במידע שהוא פרטני, כלומר, מספר טלפון, מספר תעודת זהות, כתובת מגורים וכן הלאה, נדרש תהליך שנקרא חתימה על טופס 7א של אבטחת מידע.

יפעת שאשא ביטון: ברגע שרשות חותמת עליו, היא מקבלת את המידע הזה פעמיים ביום בתוך כספת מאובטחת.

יפעת שאשא ביטון: הפצנו את הנוהל הזה אין סוף פעמים.

יפעת שאשא ביטון: אני באופן אישי מטפלת.

יפעת שאשא ביטון: בחודש מארס טיפלתי ועכשיו זה פחות קורה בעצימות הגבוהה.

יפעת שאשא ביטון: כל רשות ביקשה, באמת תוך מספר שעות אחרי חתימה על הטופס היא קיבלה אישור לקבל את הנתונים האלה.

יפעת שאשא ביטון: אני קצת לא מבינה למה יש כאן איזשהו פער בין הדוברים מכובדים שדיברו לפני.

יפעת שאשא ביטון: אם הם לא מכירים את הנוהל, אנחנו נשלח שוב לכל אותן רשויות - כפי שכבר עשינו לפני חודש ולפני חודשיים - שלא חתומות על הנוהל כדי שיכירו שיש נוהל.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי לומר שיש עוד שני דברים בעולם של העברת מידע וחשוב שהוועדה תכיר.

יפעת שאשא ביטון: בעולם של העברת מידע יש אפשרות לרשויות להיכנס למאגר הנתונים שלנו ולצפות באמצעות מורשי גישה בעצם בדש-בורדים עירוניים.

יפעת שאשא ביטון: דיבר כאן דוקטור חורש מעיריית ירושלים והוא יכול להעיד שבעצם עיריית ירושלים יש לה גישה למאגר הנתונים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אם כן, טופס אבטחת מידע כנדרש.

יפעת שאשא ביטון: הם בעצם יכולים לשחק במערכת שלנו עם הנתונים שקיימים אצלנו.

יפעת שאשא ביטון: כלומר, אין איזה שהם נתונים שאנחנו מוציאים והם לא יכולים לראות.

יפעת שאשא ביטון: בימים האחרונים אנחנו עובדים בקצב שיא כדי להקים איזשהו דש-בורד לאומי שבעצם יהיה לרשויות המקומיות, כמו שיש דש-בורד פקע"ר, יש דש-בורד קופות חולים וכן הלאה.

יפעת שאשא ביטון: דש-בורד מיועד לראשי רשויות.

יפעת שאשא ביטון: הם יוכלו להיכנס בבוקר ולראות לא רק ב-פוש של שליחת קובץ קשיח את הנתונים שנמצאים ברשות אלא משהו הרבה יותר אינטר-אקטיבי שבאמת יכול לסייע בקבלת החלטות.

יפעת שאשא ביטון: דבר נוסף.

יפעת שאשא ביטון: כל הרשויות שהן רשויות שאנחנו שמים אותן כרשויות כתומות ואדומות, מקבלות מייל פעמיים בשבוע, למייל של ראש העיר, בו יש להם בעצם מדריך פעולה, כיצד יש לפעול, דף הנחיה לראש הרשות איך להשתמש בנתונים ונתונים אגרגטיביים של כל שכונה שיש בה מעל 2,000 תושבים ומעל 15 חולים – כלומר, הנושא של הגנת הפרטיות – הם מקבלים פוש לתוך המייל שלהם בבוקר כדי להבין את תמונת המצב.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שבהיבט של העברת מידע בסך הכול המצב הוא טוב.

יפעת שאשא ביטון: כשאת אומרת שאתם שולחים דף פעולות, זה דף פעולות כללי או דף פעולות נקודתי או גם וגם?

יפעת שאשא ביטון: אני אומר שבעצם יש שני מישורים.

יפעת שאשא ביטון: מה שאנחנו שולחים במייל, זה בעצם איזשהו מדריך תקופתי אותו אנחנו מעדכנים מדי תקופה שהוא ייעודי לרשויות מקומיות.

יפעת שאשא ביטון: אם תרצו, אני יכולה לשלוח לכם.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח שתשלחי לוועדה.

יפעת שאשא ביטון: בשמחה רבה.

יפעת שאשא ביטון: זה מדריך שהתחיל לצאת בחודש מארס וכל פעם הוא עובר שדרוג גרסה, מופץ לכל הרשויות, בווטסאפים, במיילים, דרך מרכז השלטון המקומי, דרך כל גורם שאנחנו יכולים להפיץ דרכו.

יפעת שאשא ביטון: במדריך יש פירוט, נכון לעכשיו מה ההנחיות, ההסברה, המקומות.

יפעת שאשא ביטון: ברמה השנייה.

יפעת שאשא ביטון: ראשי הרשויות שמקבלים, שהן רשויות כתומות ואדומות, הם מקבלים מייל לתיבת המייל שלהם ויש דף שהוא לא על נתוני הרשות אבל דף שבעצם לוקח יד ביד ומסביר איך אפשר להשתמש בנתונים אנחנו שולחים.

יפעת שאשא ביטון: אני אתן דוגמה.

יפעת שאשא ביטון: מפת חום לפי שכונות.

יפעת שאשא ביטון: אפשר לראות איפה יש נקודות אדומות שהן נקודות בהן יש תחלואה גבוהה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מראה באיזה בניין יש את התחלואה אבל זה מראה שלצורך העניין בשכונה איקס צריך עכשיו לעשות הסברה ממוקדת או לעשות אכיפה מסוג מסוים וכן הלאה.

יפעת שאשא ביטון: זה בדף שמצורך לנתונים הפרטניים קונקרטיים שכל ראש רשות מקבל ויש הסבר לפעולות שניתן לעשות ופירוט אנשי קשר שאפשר לפנות אליהם גם ברמת מטה משרד הבריאות וגם ברמת מחוזות.

יפעת שאשא ביטון: אני אשלח לוועדה דוגמה ותראו רשות ואיך היא מקבלת את הקיט הזה וגם את המדריך התקופתי שמפורסם.

יפעת שאשא ביטון: בסדר.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה הזו ברורה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים בבקשה התייחסות לסוגיה של המלוניות, איך מפשטים את התהליך כדי שנוכל לתת מענה יעיל.

יפעת שאשא ביטון: לפני שאני צוללת לנושא של המלוניות חשוב לי לומר שמעבר למדריכים תקופתיים, יש גם קשר שוטף לרשויות מקומיות עם רופאים מחוזיים ולשכות בריאות וממונה שעות חירום של מחוזות משרד הבריאות והם נותנים מענה שהוא יותר קרוב לשטח ואז הדברים עוברים למשל"ט שלנו.

יפעת שאשא ביטון: במהלך התקופה האחרונה עשינו איגום של ההנחיות בהתאם לצרכים שעלו מרשויות מקומיות ואפשר לפרט.

יפעת שאשא ביטון: דיברו כאן על נושא של הסברה מקומית בחברה החרדית.

יפעת שאשא ביטון: מישהו העלה את זה ואני אתייחס לזה.

יפעת שאשא ביטון: בסוף השבוע האחרון היה ממש מיסוד מאמץ בנושא של הסברה, גם בעלונים של שבת, גם במכוניות שעברו וגם בכרוזים כדי למשל להסביר את החשיבות של ביצוע בדיקות.

יפעת שאשא ביטון: כלומר, זה צורם שמותאם פר שטח, פר רשות.

יפעת שאשא ביטון: זה נושא שהוא כן באסטרטגיה שלנו ויש עוד דברים שאנחנו מקדמים כמו למשל התמודדות דרך אשכולות אזוריים, פחות עבור רשויות שכן תחת אשכול וכן הלאה.

יפעת שאשא ביטון: ספציפית לגבי המלוניות.

יפעת שאשא ביטון: תכף שרית יערי שנמצאת כאן תתייחס לשאלה מדוע קופת החולים היא בעלת הסמכות והחשיבות של זה.

יפעת שאשא ביטון: כן חשוב לי לומר שהסיפור של חבי בידוד לא חולים, בעצם בגל הראשון, כמו שטליה הסבירה, היה נוהל יחד עם משרד הפנים שבעצם חבי הבידוד יועברו דרך הרשות המקומית, אגף הרווחה ברשות המקומית שמקבל מידע פרטני מאתנו למתחמי בידוד.

יפעת שאשא ביטון: למתחמי הבידוד האלה – אל תתפסו אותי במילה – בסך הכול הופנו משהו כמו 117 אנשים בעלות של כחצי מיליון שקלים.

יפעת שאשא ביטון: מבחינת חבי הבידוד, כלומר, מבודדים שאינם יכולים לשמור על תנאי הבידוד שלהם בביתם, בגל הקודם, עכשיו פיקוד העורף מנהל את זה והם ייתנו כאן את הנתונים, אבל בגל הקודם, כשזה היה בניהול משרד הפנים, בסך הכול 117 אנשים הגיעו לשני מתחמים ייעודיים שנפתחו.

יפעת שאשא ביטון: לכן, מבחינת הביקוש, לא ראינו שיש ביקוש מאוד גבוה מצד הרשויות ומצד התושבים לדבר הזה.

יפעת שאשא ביטון: נותנים אפשרות לתושבים לבחור?

אנה לרנר זכות: לא.

אנה לרנר זכות: המתחמים האלה, מבחינת הרציונל שלהם, אם הם לא יכולים לשמור על תנאי בידוד בביתם, הם כדי לסייע להם.

אנה לרנר זכות: הם יכולים לומר שהם מבקשים ואז יש בחינה של הגורם האחראי, לצורך העניין עכשיו פיקוד העורף אבל בעבר משרד הפנים והרשות המקומית, בוחנים האם זה נכון וככל שכן, אני מכירה שרוב הבקשות – כל הבקשות – לבידוד מחוץ לבית, אושרו.

אנה לרנר זכות: את רוצה שאתייחס לנושא ש לקופות החולים?

יפעת שאשא ביטון: כן.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שתתייחסי גם לנושא של קופות החולים וגם לנקודה נוספת שצוינה כאן בתחילה וזה העניין של הסיוע לרשויות המקומיות עם ציוד היגיינה – מסכות, אלכו-ג'ל וכולי.

יפעת שאשא ביטון: מי לוקח אחריות או משפה בגין הדברים האלה או לחילופין מעביר ציוד לרשויות המקומיות?

אנה לרנר זכות: אני מציעה שמשרד הפנים יתייחס לזה כי אני יודעת שבגל הקודם הם העבירו סיוע לרשויות שהגדירו אותן ככאלה שזקוקות לסיוע, גם עבור צרכים של מיגון.

יפעת שאשא ביטון: בסדר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נצרף את זה לשאלות שנפנה למשרד הפנים.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה התייחסותך לקופות החולים.

שרית יערי: אני מאגף רפואה קהילתית, מחטיבת הרפואה.

שרית יערי: אני מצטערת, אני בדרך לדיון ועצרתי בדרך.

שרית יערי: אני רוצה לומר שההנחיות שלנו אומרות שהקופות צריכות לעשות את הסינון, מי מתאים למלונית כיוון שיש לנו קריטריונים ורואים האם יש מחלות רקע, איזה מחלות רקע, האם הבן אדם עצמאי או לא, האם יש לו מחלות נפשיות, כל מיני קריטריונים שהוא לא יכול להיות במלון כי המלונות מיועדים לאנשים עצמאיים.

שרית יערי: אין שם רופאים, אין שם צוות רפואי, זה לא בית חולים ובן אדם צריך להיות עצמאי ולתפקד ולשרת את עצמו.

שרית יערי: אם כן, לא כל אחד יכול להיות.

שרית יערי: הרשויות לא יודעות את המידע הבריאותי של בן אדם ושל בני המשפחה שלו.

שרית יערי: בנוסף יש את הנושא של המשפחות המעורבות, שאלה משפחות שחלק מבני המשפחה חולים וחלק מבני המשפחה לא חולים.

שרית יערי: אנחנו מאוד משתדלים שבני משפחה שהם לא חולים, לא יכנסו למלון כי יכול להיות שבני המשפחה הם חולים עם מחלות רקע שגורמות להם להיות בסיכון.

שרית יערי: אנחנו פשוט מכניסים אנשים בריאים שגם תופסים מקום של אנשים חולים וגם אנחנו גורמים להם לסיכון לחלות כי הם יפגשו שם עוד הרבה אנשים חולים.

שרית יערי: לכן אנחנו מעדיפים שאם יש משפחה שחלק חולים וחלק בריאים, שעדיין יישארו בבית כמשפחה ושהרשות תנסה לסייע להם בהבאת מזון, הבאת תרופות, מוצרי היגיינה וכולי.

יפעת שאשא ביטון: שאלה בקצרה.

יפעת שאשא ביטון: דיברת על אותם אנשים שהם או עם מחלות רקע או אנשים עם בעיות נפשיות או כאלה שהם זקוקים לתיווך וסיוע, נקרא לזה כך.

יפעת שאשא ביטון: איפה הם?

יפעת שאשא ביטון: אם נשארים בבית?

יפעת שאשא ביטון: אם הם נשארים בבית, זה אומר שבני המשפחה חייבים לטפל בהם ולסעוד אותם.

יפעת שאשא ביטון: אם בני המשפחה מטפלים בהם וסועדים אותם, זה כבר לא מצב של בידוד.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שכל המשפחה מנותבת לטובת הסיפור הזה.

יפעת שאשא ביטון: הם לא יוכלו לצאת למקומות העבודה.

יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם מענה בנושא הזה?

שרית יערי: ההנחיות שלנו הן שמיד שקופת החולים מקבלת תשובה חיובית לגבי מבוטח שלה, האדם החולה מקבל שני טלפונים – אחד מלשכת הבריאות שעושה לו את החקירה האפידמיולוגית, והטלפון השני הוא מהרופא המטפל.

שרית יערי: הרופא רואה את הרשומה שלו, רואה את התיק הרפואי שלו, יודע את מחלות הרקע שלו וביחד עם הסימפטומים ועם מצבו - יש אנשים שגם אם הם במצב קל, בגלל מחלות הרקע שלהם הם צריכים אשפוז – הרופא המטפל יודע מה לעשות.

יפעת שאשא ביטון: בסדר גמור.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עכשיו עוברים נטו לעניין של הסיוע של משרד הפנים.

יפעת שאשא ביטון: ראש העיר של קריית שמונה רצה להתייחס.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שרות דיין מדר תתייחס ואחר כך נשמע את משרד הפנים שיתייחס לכל הסוגיות שעלו כאן.

יפעת שאשא ביטון: ראש עיריית קריית שמונה לא אתנו.

יפעת שאשא ביטון: רות דיין מדר, בבקשה.

רות דיין מדר: תודה.

רות דיין מדר: אנחנו מבקשים להתייחס לכמה דברים.

רות דיין מדר: הנושא הראשון מבחינתנו הוא שאנחנו מרגישים שבעצם אין התנהלות.

רות דיין מדר: אם בתחילת האירוע היה ברור מה כל אחד עושה, היום אנחנו מרגישים שיש כאן כדרור של האחריות מאחד לשני.

רות דיין מדר: ראינו בדוגמה של מגן אבות ואימהות, עת היה גורם אחד שתכלל את האירוע, פרופסור רוני גמזו, למרות שחמישה משרדי ממשלה, האוכלוסייה הייתה שייכת לחמישה משרדי ממשלה, בכל זאת הוא אמר להם שבו בצד, אני מנהל את האירוע, נתן הנחיות וניהל אותו.

רות דיין מדר: היום התחושה היא שאחד מכדרר לשני.

רות דיין מדר: משרד הבריאות, את הדבר הבסיסי והראשון שהוא צריך לדעת זה מי צריך להיכנס לבידוד, אבל לוקח לו בין שבוע ל-10 ימים עד שאדם מקבל מידע על כך שהוא צריך להיכנס לבידוד.

רות דיין מדר: המשמעות היא שממשיכים להידבק ולאחר מכן הוא צריך לעבור ויה דולרוזה כדי לדעת ממה הוא נדבק, כי יכול להיות שהוא לא צריך לבידוד.

רות דיין מדר: אנחנו השבוע קיבלנו טלפונים מאנשים שאומרים לנו שבלילה אמרו להם להיכנס לבידוד ואחרי שהם דרשו לקבל מידע ודאי היכן הם נדבקו, הודיעו להם שהם לא צריכים להיכנס לבידוד.

רות דיין מדר: אם אין לנו את אמון הציבור, אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר.

רות דיין מדר: אם משרד הבריאות לא יודע לנהל את זה – ובאמת במהות שלו הוא לא משרד שמנהל דברים מהסוג הזה אלא הוא משרד שמנחה – שיעביר את זה למי שיודע לנהל את זה מהתחלה ועד הסוף.

רות דיין מדר: אני אתן לך דוגמה.

רות דיין מדר: בפעם האחרונה ביקשו שהרשויות המקומיות הן אלה שתסענה את האנשים שזקוקים לבידוד.

רות דיין מדר: למה?

רות דיין מדר: למה אני צריכה להיכנס בשרשרת הזאת?

רות דיין מדר: משרד הבריאות קיבל הודעה על אדם שרוצה ללכת לבידוד ולא יכול לשהות בבית שלו, שהוא יסיע אותו ישירות, שיוציא אמבולנס ויסיע אותו.

רות דיין מדר: למה רופא המחוז צריך ליצור קשר עם משרד הפנים שייצור קשר עם הרשות המקומית כדי לקבל אישור להוציא אותו לבידוד?

רות דיין מדר: למה, המונית שלי שונה מהמונית או האמבולנס של משרד הבריאות?

רות דיין מדר: כשאנחנו אומרים את זה למל"ל, אנחנו כאן לא ביתרון.

רות דיין מדר: אנחנו לא באיזשהו ערך מוסף בזה שאנחנו נסיע את אותו אדם שרוצה בידוד למלונית, אומרים לנו: לא, זה מה שאתם תעשו וזהו.

רות דיין מדר: אז מספיק לגלגל ידיים ומספיק להעביר אחריות מאחד לשני.

רות דיין מדר: שיהיה כאן גורם אחד שינהל את זה, שהציבור ירגיש שבאמת יש מי שמנהל את האירוע הזה וצריך לתפוס את השור הזה בקרניים ולא לרכוב עליו.

רות דיין מדר: זאת התחושה העיקרית שלנו מהנושא הזה.

רות דיין מדר: צריך לשפות רשויות מקומיות שבאמת בעקבות המצב הזה יש להן תוספת הוצאות ויש להן היעדר הכנסות.

רות דיין מדר: צריך לראות איך משפים אותן כדי שלא יקרסו.

רות דיין מדר: מה שיקרה כאן, כולן יקרסו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הדברים החשובים האלה.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר לכם כבר מראש – גם משום העיתוי שאנחנו נמצאים כרגע בדיון וגם משום שברור לנו שיש כאן סוגיות כבדות משקל שעוד ידרשו גם בירור אחרי הדיון הזה – אנחנו נקיים דיון המשך על הסוגיות שעלו כאן מבחינת ההתמודדות והתפקוד של משרד הבריאות, מבחינת מהירות התגובה שלהם, אם זה במתן תשובות לבדיקות ואם זה במתן הודעות לגבי כניסה לבידוד, ההתנהלות שמתקיימת אחר כך בין אם זה מול האזרחים ובין אם זה מול הרשויות המקומיות, מי לוקח אחריות במידה וצריך להוציא חב בידוד או חולה מאומת למלוניות או למקומות אחרים.

יפעת שאשא ביטון: את כל השאלות האלה אספתי ואנחנו נקיים דיון ייעודי רק על העניין הזה ממש בקרוב כדי שגם הרשויות המקומיות וגם הציבור שצופה בנו ידע בדיוק מה צריך לעשות בכל אחד מן השלבים ומי הכתובת שהוא אמור לפנות אליה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הדברים, רות.

יפעת שאשא ביטון: אני עוברת למשרד הפנים.

איתן כהן: תקציבן משרד הפנים.

איתן כהן: הוקפצתי לשיחה.

איתן כהן: עדכנו אותי בפרטים ובשאלות.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה לעשות לך סדר ממש בבריף קצר כדי שתהיה ממוקד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על השיפוי שניתן לרשויות המקומיות גם בגין העלויות הנוספות שמועמסות עליהן בהתמודדות עם הקורונה, גם בגין היעדר הכנסות בגלל הקורונה, כי הרי כשהייתה תקופת סגר, לא התקבלה הכנסה מרשות חניה ולא התקבלו עוד הרבה מאוד הכנסות אחרות שהרשות הייתה רגילה בהן.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של סיוע לרשויות בהבראה וגם הגמישות של חשבים מלווים שצריכים להתחשב בצו השעה ולאשר דברים שקשורים באופן ממוקד להתמודדות בקורונה.

יפעת שאשא ביטון: דיברו כאן על ציוד מגן וכולי והשאלה היא היכן אתם בעניין של שיפוי או סיוע בהעברת ציוד מגן.

יפעת שאשא ביטון: אני מדברת על היגיינה – מסכות, אלכו-ג'ל וכולי לרשויות השונות.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, התייחסותך.

איתן כהן: תודה רבה.

איתן כהן: אני אתחיל בכך שאני רוצה להפריד בין שני צרכים מאוד מאוד חשובים.

איתן כהן: הצורך הראשון הוא צורך תקציבי והצורך השני הוא צורך תזרימי.

איתן כהן: למה אני עושה את ההפרדה הזאת, כי כשראש הרשות של קריית שמונה או כל ראש רשות אחר דן בצרכים, הם דנים - לפחות כשזה נוגע להכנסות והוצאות, הגדלה של הוצאות והפחתה בעולם ההכנסות - בנושאים תקציביים.

איתן כהן: הנושאים התקציבים האלה, אנחנו אמורים לראות אותם בדוחות.

איתן כהן: דוח רבעון א' הוא מינואר עד מארס, דוח רבעון ב' הוא מאפריל עד יוני, וברגע שאנחנו מתחילים לקבל את הדוחות של הרשויות המקומיות, את דוח רבעון ב', אנחנו נוכל לבחון את הנושא הזה לעומק ולראות עד כמה, איך, איפה ואיך ניתן לסייע לרשויות בעולם הזה.

איתן כהן: זאת אומרת, עת עשינו את בדיקת הביניים שלנו דרך חשבים מלווים ודרך גזברי רשויות מקומיות, אנחנו ראינו שהנתונים לא כל כך ברורים.

איתן כהן: יש רשויות שלא נפגעו בהכנסות, לעומת רשויות שמאוד נפגעו בהכנסות ולכן אנחנו ממתינים לדוחות שאמורים להתקבל כ-60 ימים לאחר סוף הרבעון, כדי באמת לדון בצורה חכמה בשאלה הזאת ואנחנו לא בורחים מהשאלה הזאת.

איתן כהן: האינטרס שלנו, זה האינטרס של הרשויות המקומיות והרצון שלנו הוא לסייע עד כמה שניתן לרשויות המקומיות.

יפעת שאשא ביטון: שאלה בעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: אתם מתייחסים לדוחות של 2018 כדי לדעת מה היו ההכנסות.

איתן כהן: לא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים שתצמצמו את הפער ל-2019.

איתן כהן: לא.

איתן כהן: ברשותך.

יפעת שאשא ביטון: ראש עיריית קריית שמונה סתם אומר?

איתן כהן: ממש לא.

איתן כהן: ברשותך.

איתן כהן: אני מאוד אוהב את ראש הרשות של קריית שמונה.

יפעת שאשא ביטון: גם אנחנו.

איתן כהן: בשנה שעברה זכיתי לשחרר לו כ-30 מיליון שקלים.

איתן כהן: הוא מדבר נכון ואני בעוד רגע אסביר איפה הוא צודק.

איתן כהן: אני מדבר עכשיו על דוח רבעון ב' של 2020.

יפעת שאשא ביטון: את זה הבנתי.

יפעת שאשא ביטון: לאן אתם משווים אותו?

איתן כהן: אני משווה ברמה הכי בסיסית את דוח רבעון ב' 2020 לדוח רבעון ב' 2019 ולדוח רבעון ב' 2018.

איתן כהן: לא על זה מדבר ראש עיריית קריית שמונה.

איתן כהן: לא על זה הוא מדבר.

איתן כהן: אני עכשיו אומר על מה הוא מדבר.

איתן כהן: לצד הסיוע התקציבי הזה שאנחנו לא יודעים לאמוד אותו, לכן אני שם אותו בצד, יש עולם של סיוע תזרימי.

איתן כהן: זאת אומרת, המדינה – משרד האוצר, משרד הפנים והמשרד להגנת מהסביבה – העמידה 2.8 מיליארד שקלים לסיוע לעסקים שעבר דרך משרד הפנים ועבר לרשויות המקומיות, זה סיוע תזרימי.

איתן כהן: זאת אומרת, הרשות המקומית נתנה הנחה לעסקים ובגין אותה הנחה/פטור, היא קיבלה כסף ממשרד הפנים.

איתן כהן: היא לא הרוויחה שום דבר, היא לא הרוויחה שום דבר על גב המשרד, היא קיבלה כסף בגין הנחה או פטור שהיא נתנה.

איתן כהן: זה סיוע שהוא תזרימי.

איתן כהן: הוא לא סיוע תקציבי כי התקציב נשאר אותו הדבר.

איתן כהן: אני אציין שהסיוע הזה ניתן על בסיס דוחות מבוקרים, דוחות שרואה חשבון בא וביקר.

איתן כהן: הדוחות האלה הם דוחות של 2018.

איתן כהן: טרם בוצעה בקרה על דוחות 2019.

איתן כהן: ראש הרשות צודק.

איתן כהן: יש פערים וכמובן בגלל התקופה, בגלל הלחץ, היה חשוב לנו ליצור מתווה שהוא מסייע לפחות לרוב, לעיקר, ולכן גם שמנו תקציב בצד של מעל 200 מיליון שקלים לתיקוני רישום, זאת אומרת, אם יש לי עסק ונתתי לו הנחה או נתתי לו פטור מארנונה אבל הוא לא רשום אצלי, אני, הרשות המקומית, במקום שמשרד הפנים השתמש, אז זה לא הוגן, אז אין בעיה, הרשות המקומית ממלאה דוח, הדוח הזה ייבחן על ידינו ואנחנו נשפה היכן שהיו טעויות.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לחדד כדי שנדע, גם אתה וגם אני, שהבנו נכון וגם מי שצופה בנו.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שבעצם על אותה דלתא שמדבר ראש עיריית קריית שמונה – וראש עיריית קריית שמונה זה קייס סטאדי, מבחינתי זה נכון לגבי כל רשות – בין מה שהוא היה צריך לקבל אם הייתם מבקרים את הדוח של 2019 לבין זה שביקרתם את הדוח של 2018, הוא דיבר על 700,000 שקלים, אם אני זוכרת נכון.

יפעת שאשא ביטון: הוא יקבל אותם?

יפעת שאשא ביטון: זה יכול להיות גם סכום אחר.

יפעת שאשא ביטון: אתם תבדקו אבל את הדלתא הזאת הוא יקבל?

איתן כהן: ברשותך, יש שני פערים.

איתן כהן: התשובה היא כן.

איתן כהן: כן באופן שניתן ואני אסביר את ההסתייגות.

איתן כהן: יש שני סוגים של סיוע.

איתן כהן: סיוע אחד הוא תיקון רישום.

איתן כהן: רשות מקומית כתבה א' במקום של ב' בטעות ובאמת יש לה עסק והכול בסדר.

איתן כהן: סיוע שני הוא עולם של תיקון עיוותים.

איתן כהן: לדוגמה, יש רשויות שהן בבנייה מאוד גדולה ונבדק 2018 אבל בין הבדיקה של 2018 ל-2020 – כבר הספקתי לבנות עוד הרבה עסקים.

איתן כהן: התקציב שלי הוא תקציב מוגבל.

איתן כהן: הבחינה נעשית בימים אלה ואמורה להסתיים עד סוף החודש הזה.

איתן כהן: אין לי עדיין נתונים על כמה הבקשות.

איתן כהן: זאת אומרת, אם יש לי נניח כ-250 מיליון שקלים אבל הדרישות האמיתיות הן על סך 500 מיליון שקלים, זו שאלה שאני במשרד הפנים, במשרד האוצר, נצטרך להתמודד עם השאלה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: מגייסים את הכסף כדי לתת לרשויות את השיפוי הריאלי שמגיע להן כי בסופו של דבר אנחנו רוצים אותן עומדות על הרגליים ולא קורסות תחת הנטל.

איתן כהן: לגמרי.

יוליה מלינובסקי: כמה הוא אמר שיש לו בקופה לשיפוי?

יפעת שאשא ביטון: 200 מיליון שקלים.

יוליה מלינובסקי: והבקשות בגובה 500 מיליון שקלים?

איתן כהן: לא.

יפעת שאשא ביטון: הוא אמר שאם תהיה מציאות שיש לו רק 250 מיליון שקלים ונניח אנחנו רואים בבדיקה שצריך להחזיר 500 מיליון שקלים, הם צריכים לשבת ולדון.

יוליה מלינובסקי: כמה יש לו עכשיו?

יפעת שאשא ביטון: עכשיו בודקים את זה.

יפעת שאשא ביטון: עד סוף החודש הם ידעו.

יוליה מלינובסקי: בהזדמנות זו.

יוליה מלינובסקי: יש רשויות שמקבלות מענקי איזון, שזה סיפור אחר.

יוליה מלינובסקי: איך אתם מתייחסים לזה?

יוליה מלינובסקי: אלה רשויות יותר חלשות.

יוליה מלינובסקי: האם שם יש עדיפות?

יפעת שאשא ביטון: מענקי איזון הן צריכות לקבל בלי שום קשר לקורונה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שהם ייתנו לי את התוספת של הקורונה.

יוליה מלינובסקי: יש רשות שאפריורי היא יותר חלשה.

יוליה מלינובסקי: תל אביב מול קריית שמונה.

איתן כהן: הבנתי את השאלה ואני אשמח לענות עליה.

איתן כהן: קודם כל, ככל שיהיה פער והסכום שיש אצלנו במשרד הפנים הוא נמוך מהסכום המתבקש, זה יובא לדיון בין משרד האוצר למשרד הפנים, למי שצריך, כדי לראות איך מסייעים כשהרצון של משרד הפנים ברור והוא לסייע ב-100 אחוזים ולא שקל פחות.

איתן כהן: את זה אני כבר אומר על השולחן.

איתן כהן: לעניין ההערה.

איתן כהן: ברשותך, אני לא מכיר אותך, אז אני לא יודע איך לפנות אליך.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יפעת שאשא ביטון: נותק הקשר.

יוליה מלינובסקי: זה מאוד חשוב כי 100,000 שקלים לעיר קטנה, היא חיה על מענקי איזון, זה סכום חשוב.

יפעת שאשא ביטון: הוא אמר שיש לו 250.

יפעת שאשא ביטון: אין לו את התמונה הכוללת של כמה הם יצטרכו לשפות.

יפעת שאשא ביטון: הוא אמר שאם יהיה פער, ייחשבו את זה.

יוליה מלינובסקי: השנה הזאת תהיה קטסטרופלית.

איתן כהן: חזרתי.

איתן כהן: אני לא מטפל בנושא באופן ישיר אבל אני קשור אליו אחד לאחד גם בדיון התקציבי.

איתן כהן: זה דבר שהוא מאוד מאוד מאוד חשוב לנו.

איתן כהן: מאוד חשוב לנו.

איתן כהן: אני אדע אותו ב-31 ביולי.

איתן כהן: אנחנו התחייבנו שניתן תשובות וזה גם הרצון שלנו והשאיפה שלנו.

איתן כהן: אני מקווה שזה עונה על ההערה הזאת של ראש עיריית קריית שמונה.

איתן כהן: נושא נוסף שאני רוצה להעלות זה נושא הסיוע של ה-200 מיליון שקלים לרשויות המוחלשות.

איתן כהן: כאן אומר ראש עיריית קריית שמונה שניתן מענק לרשויות מוחלשות, המענק הזה ניתן לרשויות מסוציו 1 עד 3, והוא בסוציו 5, ולכן הוא לא קיבל את המענק.

איתן כהן: על זה אני אומר את הדבר הבא.

איתן כהן: הסיוע הזה אכן ניתן לרשויות מוחלשות.

איתן כהן: הייתה הגבלה של תקציב.

איתן כהן: אם היה לי מיליארד שקלים, כמובן יכולתי להכניס יותר רשויות אל תוך החלוקה.

איתן כהן: החלוקה בוצעה על בסיס קריטריונים.

איתן כהן: לכתחילה ההקצאה הייתה רק לרשויות בדירוג סוציו אקונומי של 1 עד 3 ותו לא.

איתן כהן: לאחר דין ודברים מול משרד האוצר, הצלחנו להביא תוספת של תקציב עם סיוע מבחוץ, תוספת של תקציב אל תוך עולם החלוקה הזה.

איתן כהן: ברגע שהצלחנו להביא תוספת, הכנסנו אל תוך החלוקה גם רשויות מסוציו 4 עד 6 אבל לא את כל הרשויות.

איתן כהן: זאת אומרת, הכנסנו רשויות מסוציו 4 עד 6 אך ורק אם חיוב המגורים ברשות המקומית הייתה מעל גובה מסוים.

אליהו ברוכי: מה זאת ההגדרה הזאת?

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא מכירים את ההגדרה הזאת.

איתן כהן: אני אסביר.

יפעת שאשא ביטון: הרשות גובה את הכספים ולא אומרת שלא תגבה מהתושבים אלא ניקח את זה ממשרד הפנים.

יוליה מלינובסקי: כשיש גבייה טובה.

יוליה מלינובסקי: הבנתי.

איתן כהן: לא.

איתן כהן: לא.

איתן כהן: אני אסביר.

יפעת שאשא ביטון: מה זה 4 עד 6 שיש להם אחוזי גבייה מגובה מסוים.

יפעת שאשא ביטון: תסביר את זה אחרת ממה שאמרתי.

איתן כהן: לא אחוז גבייה.

איתן כהן: אחוז חיוב.

איתן כהן: אני אסביר את ההבדל והדיוק הזה הוא דיוק חשוב.

איתן כהן: הסיוע של ה-2.8 מיליארדי שקלים ניתן כנגד פטור או הנחות לעסקים.

איתן כהן: זאת אומרת, רשות עם הרבה עסקים – תל אביב, רמת גן, פתח תקווה – כמובן שקיבלה הרבה יותר סיוע מרשות בלי עסקים בכלל כמו רכסים, גיסר א זרקא, טובה זנגריה וכדומה.

איתן כהן: הסיוע הוא סיוע תזרימי ולא תקציבי.

איתן כהן: זאת אומרת, אני סייעתי, למי?

איתן כהן: ב-2.8 מיליארדי שקלים סייעתי לרשויות עם עסקים, סייעתי תזרימית לרשויות שיש להן יותר הכנסות מעסקים.

איתן כהן: רשות עם הכנסות מעסקים היא רשות בקורלציה חזקה יותר מרשות בלי עסקים.

איתן כהן: לכן המענק הזה לרשויות מוחלשות נועד לא כסיוע תקציבי אלא הוא נועד כסיוע תזרימי ולמי?

איתן כהן: לרשויות חלקות שאין להן עסקים.

יפעת שאשא ביטון: רגע.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו ממש הצלחת לבלבל אותי.

יפעת שאשא ביטון: לפני רגע אמרת שאתה נותן את הכסף למי שיש להם הרבה מאוד עסקים וככל שיש להם יותר עסקים, הם גם יקבלו יותר.

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: אלה שתי קופות שונות.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו אתה אומר לי בדיוק הפוך.

יפעת שאשא ביטון: מה כן?

יפעת שאשא ביטון: איפה האמת?

איתן כהן: אני אסביר.

איתן כהן: האמת בשניהם.

יפעת שאשא ביטון: כשאתם מתחילים לדבר אתי ככה במעגלים, אני כבר מבינה שאת התשובה אני לא אקבל.

איתן כהן: חס ושלום.

יפעת שאשא ביטון: תעשה לנו את זה פשוט.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להבין.

יפעת שאשא ביטון: הרי אנחנו מדברים על סיוע ליישובים חלשים.

יפעת שאשא ביטון: דיברתם על 1 עד 3, מתחתם את זה ל-1 עד 4.

יפעת שאשא ביטון: הצלחתם לייצר מציאות של 4 עד 6.

יפעת שאשא ביטון: נכון?

איתן כהן: כן.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתי רשות שיש לה חשב מלווה, היא רשות מוחלשת אלא אם כן החשב המלווה שם הוא סידור עבודה ואם זה כך, תוציאו אותו.

איתן כהן: אני אסביר.

איתן כהן: חס ושלום אם נגיע למצב שחשב מלווה זה סידור עבודה.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך את זה בציניות כדי שנקבל תשובה.

איתן כהן: ברשותך, זו אמרה קשה.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת.

איתן כהן: אני אסביר.

איתן כהן: הסיוע שניתן לכלל הרשויות שקיבלו סיוע, יוצא שכרגע לפחות הוא סיוע תזרימי.

איתן כהן: המענק הראשון שניתן, ניתן – וראינו את זה – בעיקר ברשויות עם הרבה מאוד עסקים.

איתן כהן: למה?

איתן כהן: כי הוא ניתן כנגד הנחות בעסקים.

יפעת שאשא ביטון: את זה הבנו.

יוליה מלינובסקי: הנחות בארנונה לעסקים.

יוליה מלינובסקי: זה ברור.

איתן כהן: יש לא מעט רשויות שהן חלשות מאוד שלא קיבלו מה-2.8 מיליארד שקלים.

איתן כהן: למה הן לא קיבלו?

איתן כהן: כי אין להן עסקים.

איתן כהן: אבל אם אין להן עסקים, אז אין להן בעיות?

איתן כהן: לא, יש להן גם קשיים ובעיות.

איתן כהן: לכן ה-200 מיליון שקלים שאנחנו חילקנו חולקו בעיקר לרשויות מוחלשות, הווה אומר דירוג חברתי כלכלי של 1 עד 3 וכאשר מתחנו את זה קצת יותר ל-4 עד 6, אמרנו שאנחנו רוצים לתת לרשויות ב-4 עד 6, שהן החלשות ביותר.

איתן כהן: את מעירה הערה טובה.

איתן כהן: את אומרת שקיבלתי, אבל מה?

איתן כהן: רשות בהבראה עם חשב מלווה היא לא רשות חלשה?

איתן כהן: אני אומר שבאמיתי את צודקת וזה מדד נוסף וזה קריטריון נוסף שיכולנו לקחת בחשבון אבל לא נלקח בחשבון.

איתן כהן: האם בדיעבד זה משהו שהיינו שוקלים?

איתן כהן: אני יכול להגיד לך שדווקא כן.

איתן כהן: אבל האם זה קריטריון שאנחנו בשוטף משתמשים בו?

איתן כהן: ממש לא.

יפעת שאשא ביטון: איך אתה קובע רשות חלשה?

יפעת שאשא ביטון: בין 4 ל-6, איך אתה קובע רשות חלשה אם לא לפי המדד הכי בסיסי של רשות שהצמדתם לה חשב מלווה כי היא נמצאת במצוקה תקציבית.

איתן כהן: את מעלה כאן שתי נקודות ואני אגיב על שתיהן.

איתן כהן: חשב מלווה לא מגיע בגלל מצוקה כלכלית.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת למה הוא מגיע.

איתן כהן: על פי התקנות, אם יש סוגיות של העבר חס ושלום, לא מדבר בהכרח עכשיו, סוגיות של ניהול תקין או סיוע לקיום ניהול תקין יותר ברשות המקומית.

יפעת שאשא ביטון: אצלנו בקריית שמונה החשב המלווה גר שם כבר הרבה מאוד שנים.

איתן כהן: כרגע יש חשבת מלווה בקריית שמונה.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת.

איתן כהן: חשבת מלווה תותחית.

יפעת שאשא ביטון: מצוינת.

יפעת שאשא ביטון: אני מכירה גם את הקודמים.

איתן כהן: היא מסייעת לרשות המקומית.

יפעת שאשא ביטון: אני נותנת את זה סתם כדוגמה, אבל יש עוד רשויות מקומיות כאלה שכבר הרבה מאוד קדנציות מתנהלים כך.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, זה לא תלוי ראש עיר ולא תלוי ניהול תקין או לא ניהול תקין.

יפעת שאשא ביטון: אני מדברת אתך על מעל 10 שנים וגם מעל 15 שנים של חשבים מלווים שנמצאים שם.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שזאת רשות מקומית שמבחינה תקציבית עכשיו צריכה להתמודד גם עם הנטל של הקורונה ואתה הרי מכיר את ההתנהלות שם.

איתן כהן: אני מבין.

איתן כהן: אני רוצה לעשות כאן הפרדה.

איתן כהן: יש עניין של חשב מלווה.

איתן כהן: יש קורלציה בין העמדת חשב מלווה לחוסנה של הרשות המקומית.

איתן כהן: אני מקבל את זה במיליון אחוזים.

איתן כהן: אין על זה דיון.

איתן כהן: מה שאני כן רוצה לומר זה שבסופו של דבר תחת עולם של מגבלה תקציבית, אני לא בוחן את כל הרשויות החלשות, גם מבין הרשויות החלשות אני צריך לבחון מי הן החלשות ביותר מבינן.

איתן כהן: זאת אומרת, אם היית מביאה לי עוד 50 מיליון שקלים לדוגמה, אז הייתי מכניס את כל ה-4 עד 6 או לפחות את כל סוציו 4 או סוציו 5.

איתן כהן: אני אפילו אדייק עוד יותר.

איתן כהן: ברשותך, הערה אחרונה בנושא מבחינתי אלא אם כן יש שאלות.

איתן כהן: סוציו 6, רק לסוציו 6 הכנסנו קריטריון נוסף של פריפריאליות.

איתן כהן: זאת אומרת, הקריטריון הולך בהדרגה.

איתן כהן: 1 עד 3, קריטריון מסוים 5-4.

יפעת שאשא ביטון: למה לא הכנסתם גם ב-5?

יפעת שאשא ביטון: אני לא מצליחה להבין את העיוותים האלה.

יפעת שאשא ביטון: מה, מישהו יושב שם עם מפה ורואה מה מתאים לו ועושה התאמה של הקריטריונים למה שמתאים לו?

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שלא אבל אני מחדדת את האבסורד כי כך זה נשמע.

יפעת שאשא ביטון: למה בסוציו 5 לא חשב מלווה שהוא קריטריון, לא עיר שנמצאת בתוכנית הבראה שאנחנו יודעים טוב מאוד שעיר שנמצאת בתוכנית הבראה צריכה לעמוד באבני דרך, ברגע שהיא לא עומדת בהן – הכול קורס.

יפעת שאשא ביטון: זה מגדל קלפים שקורס ושנינו מכירים טוב מאוד את הסיטואציה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: בנוסף לזה, הם גם יושבים בציר פריפריאלי אבל להם זה לא נחשב אלא נחשב רק לסוציו 6.

יפעת שאשא ביטון: לא הצלחתי להבין את ההיגיון.

איתן כהן: אני אסביר.

איתן כהן: את שואלת ממש שאלות חשובות ולכן אני גם רוצה לתת מענה.

איתן כהן: אולי זה ייקח קצת יותר זמן אבל זה חשוב.

יפעת שאשא ביטון: מענה צריך להיות פשוט וקצר.

איתן כהן: זה לא סותר.

איתן כהן: קודם כל, חשב מלווה ותוכנית הבראה, אלה עניינים אקסוגניים לרשות המקומית.

איתן כהן: ג'יסר א זרקא לא בתוכנית ההבראה והיא אחת הרשויות החלשות בארץ.

איתן כהן: קודם כל, חשוב לציין שזה לא המדד.

איתן כהן: זה מדד שהוא חשוב, זה מדד שהוא מעיד אבל הוא לא מדד שהוא מחייב.

איתן כהן: נקודה ראשונה.

איתן כהן: נקודה שנייה שהיא חשובה היא הבחינה של הפריפריאליות היא רק לסוציו 6.

איתן כהן: זאת אומרת, בסוציו 4 ו-5 הסתכלתי רק על עניינים מסוימים ובסוציו 6 הסתכלתי על אותם דברים אך ורק לרשויות שבפריפריה הרחוקה.

איתן כהן: זאת אומרת, כביכול את העוגה שלי, ככל שהתרחקתי מ-1 עד 3, הקטנתי אותה.

איתן כהן: זה לא שרק רשויות בסוציו 6, הפריפריאליות, קיבלו דווקא.

איתן כהן: זאת לא הנקודה.

איתן כהן: ב-5-4, כולן עם מדד מסוים וב-6, לא כולן.

איתן כהן: הוספתי עוד תנאי סף שאתה חייב להיות פריפריאלי.

איתן כהן: זה בעניין של ה-200 מיליון שקלים.

איתן כהן: שוב, את מעלה רעיון נוסף וחשוב על קריטריון של תוכנית הבראה.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאני רוצה, שתיקח את זה מכאן ותראה איך אתם עושים הכול כדי לעזור לרשויות שנמצאות בתוכנית הבראה, לרשויות שנמצאות תחת חשב מלווה, ואתה יודע מה?

יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה להיות לארג'ית אתך, קח רק את הרשויות האלה שנמצאות בפריפריה.

איתן כהן: אני אפילו אחזק אותך ואני אומר שעוד לפני השיחה הזאת שלנו מלפני כחודש אנחנו כאגף בכיר תקציבים במשרד הפנים דנו, התחלנו לדון, בשאלה של איך אנחנו מתייחסים ליעדים של תוכניות הבראה בעולם של קורונה.

איתן כהן: אם אני מבקש שאתה תגבה 20 מיליון שקלים בשנה ובגלל המצב גבית 19.5, מה זה אומר?

איתן כהן: זה אומר שלא תעמוד באבן הדרך?

איתן כהן: אנחנו בוחנים מדי יום ואנחנו בוחנים איך להתעסק בזה אבל חסר לנו דבר מאוד חשוב ואת זה נקבל בעוד חודש-חודשיים, את הדוחות הכספיים של הרשות המקומית כדי לראות מה גודל הפגיעה, האם כאשר תושב ביטל את הוראת הקבע שלו, האם זה אומר שחודש אחרי הוא לא יחזיר את החוב או האם זה אומר שזהו, הוא ביטל ולכו תפגשו אותי בבית משפט.

איתן כהן: זו שאלה חשובה.

איתן כהן: אלה שאלות שאנחנו דנים בהן יום יום וגם בסוגיה הזאת של רשויות בתוכניות הבראה ואיך דווקא להן ניתן לסייע, זו שאלה שאנחנו בוחנים כבר כחודש וחצי, מחודש אפריל-מאי.

איתן כהן: לכן אני אומר שה-200 מיליון שקלים חולקו על פי קריטריונים בצורה מסוימת ויש שנפגעו, ולא רק עיריית קריית שמונה, וזה נובע ממגבלה תקציבית.

איתן כהן: הנושא של סיוע לרשויות בתוכניות הבראה, זה נושא גם חשוב, גם בוער וגם משהו שאני רוצה לתת עליו יחד אתכם, גם יחד עם משרד האוצר, את הדעת.

איתן כהן: זה משהו שהוא חשוב לנו.

איתן כהן: אנחנו לא רוצים לפגוע ברשויות המקומיות.

יוליה מלינובסקי: ברשותך, אני רוצה לומר לו משהו.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי רוצה לומר לך משהו.

יוליה מלינובסקי: הבנו.

יוליה מלינובסקי: הבנו את דרך החשיבה שלכם.

יוליה מלינובסקי: ברור לכולנו שקודם כל צריך לחזק רשויות שגם כך נמצאות במצב קשה, רשויות שהן בתוכנית הבראה או רשויות שמקבלות מענקי איזון כי אם רשות מקבלת מענק איזון, זה אומר שיש שם בעיה מסוימת כזו או אחרת.

יוליה מלינובסקי: אני יודעת שמה שאתה אמרת לגבי ארנונה, זה נכון.

יוליה מלינובסקי: רוב הכסף שם הלך לפורום 15 כי אלה רוב העסקים בארץ.

יוליה מלינובסקי: צריך לחזק את החלשים ולא להפריע לחזקים.

יוליה מלינובסקי: כך הייתי מגדירה את זה.

יפעת שאשא ביטון: אהבתי את ההגדרה.

יוליה מלינובסקי: קח בחשבון שהשנה הזאת תהיה שנה מאוד קשה מבחינה תקציבית ברשויות המקומיות כי הרבה עסקים נסגרו, רוב הארנונה בעיר מגיעה מהם וזה הנתח המשמעותי.

יוליה מלינובסקי: הרבה משרדים שהיו בבנייה, בגלל העבודה מרחוק, חברות עוזבות ואין ארנונה.

יוליה מלינובסקי: זה כבר קורה.

יוליה מלינובסקי: יש כבר הרבה שטחים משרדיים שלא מאוישים.

יוליה מלינובסקי: שנת 2020 תהיה מאוד קשה לכל השלטון המקומי, לכל הרשויות, וכבר עכשיו צריך לתת על זה את הדעת ולהבין שגם אזרחים שמאבדים עכשיו את הפרנסה, הדבר האחרון שהם יעשו, הם ישלמו דוחות, ארנונה וכל השאר.

יוליה מלינובסקי: אנשים ישלמו רק על הדברים החיוניים שהם לא יכולים להסתדר בלעדיהם.

יוליה מלינובסקי: אתם כבר עכשיו צריכים להיערך לרבעון השלישי.

יוליה מלינובסקי: אנחנו התחלנו את הרבעון השני ובשלישי תהיה קטסטרופה.

יוליה מלינובסקי: אתם כבר תוכלו לראות את זה וכבר צריך להתארגן למענקים.

יוליה מלינובסקי: אני מכירה רשויות מקומיות, במיוחד קטנות, שכבר מתקשות לשלם משכורות לעובדים כי אין להן הכנסה.

יוליה מלינובסקי: קחו את זה בחשבון ותעשו בדק בית כי לצערי הרב זה כבר קורה.

יוליה מלינובסקי: אני כבר לא מדברת על סיוע ברכישת ציוד מגן.

איתן כהן: אני יכול להגיב?

יוליה מלינובסקי: כן.

איתן כהן: אני אספר לך אנקדוטה.

איתן כהן: בשבוע שעבר ישבתי במשרד האוצר ושאלתי יחד עם המנהל שלי מה הם אומרים על פעימה ב' של סיוע.

איתן כהן: לדעתי זה היה ביום רביעי.

איתן כהן: אמרו, לא, לא, לא נראה לנו שצריך.

איתן כהן: בתחילת השבוע כבר הבינו שצריך.

איתן כהן: זה דבר שאנחנו בוחנים מדי יום.

איתן כהן: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם מרכז השלטון המקומי, אני בשיחות יומיות גם עם חברי מועצה וגם עם עובדים ברשויות המקומיות, גם עם גזברים וגם עם ראשי רשויות.

איתן כהן: אנחנו רוצים להבין כדי לתת את התקציב בצורה חכמה ונכונה וגם כדי להביא כמה שיותר תקציב שהוא נכון וראוי למי שצריך.

איתן כהן: אם כן, אנחנו לגמרי שם, זה לגמרי מדאיג אותנו ואנחנו רוצים כמה שיותר תקציב שיועבר נכון כדי שנוכל לסייע.

יוליה מלינובסקי: יופי.

יוליה מלינובסקי: מצוין.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת ברוכי.

אליהו ברוכי: אני רוצה לשאול שאלה.

אליהו ברוכי: הבנתי מה שהסברת, שהסיוע התזרימי הוא לא תקציבי אלא הוא כנגד הנחות והפטורים שניתנו בארנונה.

אליהו ברוכי: השאלה שלי היא האם לקחתם בחשבון במדדים השונים רשויות שיש בהן אחוז עסקים גבוה מתוך סך הארנונה שלהם.

אליהו ברוכי: אם אתם נותנים להן את הסיוע, בעצם נתתם אותו לעשירים ולחזקים בעוד שהחלשים לא מקבלים.

אליהו ברוכי: רשות שיש לה אחוז עסקים גבוה מתוך סך הארנונה שלה, היא בשוטף חזקה.

אליהו ברוכי: יש לה אולי עכשיו איזושהי תקופה קשה אבל היא תתמודד עם זה.

אליהו ברוכי: היא מול רשות אחרת שאחוז העסקים שלה נמוך וזה בעצם העוגן היותר חזק של הרשות.

איתן כהן: שתי הקופות שחולקו, קופה אחת חולקה כאשר הקריטריון העיקרי מול העיניים היה העסקים ולכן כפי שאמרה חברת הכנסת מלינובסקי זה ניתן לרשויות חזקות.

איתן כהן: הקופה השנייה ניתנה דווקא לרשויות שהן לא זוכות לאותו עולם של סיוע בשוטף מעסקים וכדומה.

איתן כהן: ברשותך אני אציין שאם תדבר עם עיריית רמת גן, גם ראשון לציון, גם הרצליה, רשויות שמתמודדות עכשיו עם גירעון קשה, זאת אומרת, כגודל הרווח הגדול כביכול לאורך השנים, כך גם הפגיעה הגדולה והאדירה עכשיו של עסקים שנסגרים וכדומה.

איתן כהן: זאת אומרת, יש קופה אחת שניתנה לעולם הזה של עסקים ולמי שיש עסקים, ויש קופה אחת שניתנה דווקא לחלשות יותר, לרכסים, למודיעין עילית, לג'יסר א זרקא, למג'דל שאמס, לרשויות שכמות העסקים קטנה.

איתן כהן: לרכסים אולי שישה או שבעה אחוזים מחיוב הארנונה הוא לעסקים מתוך 100 אחוזים.

איתן כהן: זה לא נתפס.

יפעת שאשא ביטון: סוגיות מוכרות בלי קשר לקורונה.

יפעת שאשא ביטון: אני מודה לך.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני רוצה לסכם את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר לכם שאם כשנכנסתי לכאן ידעתי שכל ההתמודדות של הרשויות המקומיות היא מאוד מאוד מורכבת, עכשיו ברור לי שהיא מורכבת שבעתיים ממה שהעזתי לחשוב.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו התכנסנו כאן לדיון אחד אבל היו כאן שני דיונים מאוד מאוד גדולים, האחד הוא גם ההתמודדות עם המציאות הכלכלית של הרשות וגם ההתמודדות עם כל הניהול עם כל ניהול המשבר הבריאותי שבכל אחת מהרשויות.

יפעת שאשא ביטון: כך, בלי שהתכוונו, אבל זה תמיד נכון שהרשויות המקומיות הן בעצם המיקרו של רמת המקרו ואת שני המשברים האלה שאנחנו חווים ברמה הלאומית, חוות הרשויות בעצמן ברמה המקומית.

יפעת שאשא ביטון: לכן אנחנו חייבים להיות מגויסים כממשלה וככנסת וכל מקבלי ההחלטות כדי לראות איך אנחנו נותנים לרשויות האלה את הכלים להתמודד בצורה טובה גם עם ההיבט הזה וגם עם ההיבט הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ממשרד הפנים לתת לנו עדכון, סטטוס, דיווח אחרי ה-31 ביולי לגבי המסקנות שלכם מהבדיקה שאתם עורכים כדי שנבין כמה כסף יש, כמה דרישה יש ואם יש דלתא, איך אתם מכסים אותה כדי באמת לתת שיפוי ריאלי לכל סוגיית הארנונה ואובדן ההכנסות של הרשויות המקומיות.

יפעת שאשא ביטון: אני מאוד מבקשת להכניס בקריטריונים שלכם רשויות חלשות שנמצאות בתוכנית הבראה ותחת חשב מלווה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאלה קריטריונים שאף אחד לא יכול להתווכח אתם, גם כשאנחנו מוסיפים להם מדדים פריפריאליים.

יפעת שאשא ביטון: אגב, זאת לא רק קריית שמונה ולא רק טבריה ומקומות שהם בצפון שאני יכולה למנות לך את הערים שם שזקוקות לסיוע אלא אלה גם הרבה מאוד ערים בדרום שאם אנחנו לא נהיה שם בשבילן, שנינו יודעים שנשלם פי כמה בעתיד.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ממשרד הבריאות לשלוח את הנוהל של העברת מידע, מה שמבטיח את סודיות המידע.

יפעת שאשא ביטון: לשלוח את הנוהל לרשויות המקומיות כדי שנוודא שיהיו עוד רשויות שיוכלו לקבל את המידע הנחוץ והחשוב.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים לקבל לוועדה דף הנחיות, את אותו דף פעולה שאתם שולחים לרשויות כדי שגם אנחנו נוכל לדברר אותו ולהסביר אותו כשיגיעו אלינו פניות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקיים דיון המשך לגבי כל הנושא של מהירות התגובה, שרשרת הפעולות שנדרשת מרגע שאנחנו יודעים שיש חולה או אנשים שצריכים להיכנס לבידוד, מה הם צריכים לעשות, מי הכתובת שלהם, מה הרשות צריכה לעשות מולם.

יפעת שאשא ביטון: את כל הדברים האלה אנחנו נעשה אפילו בדיון קצר שיהיה כולו דיון אינפורמטיבי כדי שאנחנו נוכל להוציא אותו החוצה והדברים יהיו ברורים.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם שממה שמגיע אלינו, גם הציבור חסר אונים וגם הרבה מאוד רשויות מקומיות חסרות אונים ולא תמיד יודעים מי הכתובת שתהיה מסוגלת לתת להם את המענה לאותה סיטואציה בה הם נמצאים.

יפעת שאשא ביטון: מילה אחת לגבי כל הנושא של התכלול שעולה כאן שוב ושוב.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל, הבנו כאן בדיון את התפקיד של פקע"ר ומה האחריות שלו, את התפקיד של משרד הבריאות והתפקיד של משרד הפנים וגם ברור לנו שיש גורם מתכלל שבסופו של דבר מסתכל על הכול ומנסה לחבר בין כל הקצוות וזה המל"ל שעשה את זה גם בגל הראשון ועושה את זה גם כעת.

יפעת שאשא ביטון: לכן זה מאוד ציני לבוא ולומר שבעת הזו אין מי שמרכז את הכול אבל אנחנו גם צריכים לזכור שלכל אחת מהפונקציות שהוא מרכז, יש את האחריות שלה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כאן כדי לוודא שכל אחת מהפונקציות גם עושה את התפקיד שלה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכם.

יפעת שאשא ביטון: אני נועלת את הדיון ואנחנו ניפגש בדיון המשך.