ועדת המשנה לעניין אינטגרציה של עולים חדשים בחברה הישראלית, כנסת 23, פרוטוקול מספר 3, 2020-07-09 10:00

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם שההדמיות שאני ראיתי מאוד הרשימו אותי.

טלי פלוסקוב: השאלה עכשיו, בואו נראה איפה אנחנו רוצים להקים את הדבר היפה שהכינו בעמיגור, האם באמת התחושה של התושבים שצריכים לעבור לכאן לגור מוצדקת, לכן החלטתי לצאת לכאן ולראות במה מדובר, איפה הסכנה.

טלי פלוסקוב: אני מקבלת אין ספור הודעות עם תשדירים מפחידים.

טלי פלוסקוב: אנדרי, אתה תספר לנו בתור כתב לשעבר, מה אתה יודע על זה, אולי כולנו גם נלמד.

טלי פלוסקוב: המטרה של הביקור היא להבין האם המקום מתאים מבחינת האכלוס על ידי האזרחים הוותיקים שלנו, ניצולי שואה.

טלי פלוסקוב: בואו ניקח בחשבון שהאנשים האלה עברו חוויות לא נעימות בחיים שלהם, האם זה מוסרי להעביר אותם לכאן אחרי כל מה שהם עברו, אם, עוד פעם, אם יוכח שהמקום הוא באמת כזה מסוכן וכזה מפחיד, ואני לא יודעת מה קורה שם, אני אשמח כמובן גם לשמוע אתכם.

טלי פלוסקוב: ברגע שאמרו שזה על הגבול והגדר ופה, אמרתי שאין יותר טוב מלצאת לכאן ולראות את זה בעיניים שלנו ואז באמת להוביל את התהליך למקום הנכון.

טלי פלוסקוב: אני באמת מעריכה את עיריית ירושלים שנמצאים איתנו.

טלי פלוסקוב: שרון, את מהנדסת?

שרון דינור: אני אדריכלית, רציתי להציג לכם את התוכנית.

טלי פלוסקוב: יופי.

טלי פלוסקוב: אז עכשיו, בבקשה, תספרי לנו למה דווקא בחרתם במקום הזה, מה לקחתם בחשבון, האם יש חלופות, האם באמת חשבתם שזה מיועד לאנשים מבוגרים ואיך זה ישפיע על איכות חייהם?

טלי פלוסקוב: אני אשמח לשמוע.

שרון דינור: אני רציתי להתחיל קודם כל - - -

טלי פלוסקוב: את יכולה להניח את זה על הרצפה, שכולם יראו.

שרון דינור: זה מה שנקרא המסמכים של התב"ע.

שרון דינור: אנחנו כולנו עומדים כרגע פה ומסתכלים על המגרש שהוא מיועד לדיור מוגן.

שרון דינור: זה המצב הקיים, לפני שינוי.

שרון דינור: המקום הזה שהוא גדול הוא מיועד לדיור מוגן כבר משנת 91'.

טלי פלוסקוב: את מדברת עכשיו על ייעוד קרקע.

שרון דינור: על ייעוד הקרקע.

שרון דינור: זאת אומרת לא היה פה איזה שהוא מצב שלכבוד הדיירים של דיפלומט בחרו את המקום הכי נורא שיש בעולם ושם מיקמו אותם בסוף של העולם, מה שנקרא.

שרון דינור: לא, ממש לא, זה כבר המון שנים כאן המקום.

שרון דינור: לפני שאני אעבור להסביר לכם את התוכנית אני רוצה להגיד לכם שבעקבות הדיון בכנסת, אני הצטערתי שאז לא אמרתי את זה, נכנסתי לאתר מדלן בשביל לבדוק את הערכים של הדירות פה, כי אני הסתובבתי פה והסתכלתי ועברתי ממש, אתם בטח הגעתם כולכם עם הרכבים הפרטיים, אבל אני הגעתי מהרכבת הקלה ברגל, אגב אני מבינה שקשישים לא יכולים לעשות את זה כנראה ברגל, אבל זה מרחק שהמבקרים שלהם יוכלו לעשות בקלות, 500 מטר הליכה, אבל מה שרציתי להגיד לכם, שהמחירים של הדירות פה מעידים הרבה מאוד על הערך של השכונה.

שרון דינור: זו לא שכונה זולה, הדירות פה נמכרות בשני מיליון.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שאף אחד לא אמר את זה, זה לא הנושא.

קריאה: את מטעה אותם.

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת מי האנשים, אבל אנחנו בדיון כרגע של הוועדה, אז קודם כל אם אתם רוצים להגיד משהו נא לפנות או אליי או למנהלת הוועדה ולא להיכנס באמצע הדברים כשמדברים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכם על ההבנה.

טלי פלוסקוב: זה קצת שונה מהכנסת, אבל בואו ננסה לשמור על הכללים.

שרון דינור: תיכף אני רוצה שגם ליאת, שהיא מתכננת הרובע, תגיד לכם משהו על הקרבה - - -

טלי פלוסקוב: אני רק רוצה לתקן אותך, ברשותך.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא מדברים על ערך הבתים, זה לא בתים שאנשים רוכשים, אני כרגע מדברת אך ורק על דבר אחד, אני רוצה לאנשים האלה, שהם בני 80 ו- ויש כאלה בני 90 ו-, שהם יוכלו לחיות חיים רגועים.

טלי פלוסקוב: כמה נשאר להם?

טלי פלוסקוב: אבל ניתן להם את השלווה, את הנוף.

שרון דינור: כן, תאמיני לי, זה ההורים של כולנו.

טלי פלוסקוב: אני חוזרת ואומרת, האנשים האלה עברו שואה, אין דבר יותר גרוע מזה, ואנחנו צריכים בהם דווקא להתחשב קצת יותר מכל אוכלוסייה אחרת.

טלי פלוסקוב: לכן אני כרגע לא מדברת על אותה דירה פה, אני לא באתי לקנות פה דירה, אני רוצה שהאנשים האלה יגורו פה ושהם ירגישו שהם בטוחים.

טלי פלוסקוב: זה מה שחשוב.

שרון דינור: אני רציתי להגיד שאני בדקתי את ערך הדירות לא כי מעניין אותי בכמה מוכרים פה דירה, מעניין אותי להראות לכם שהסכנה הזאת שאנחנו מדברים עליה, כנראה שלא מדובר פה בשכונה כל כך קשה כי השכונה הזאת, הדירות פה נמכרות בהרבה כסף, זה מעיד משהו על השכונה.

טלי פלוסקוב: טוב, בואי תראי לנו ואחר כך אנחנו נמשיך.

אלכס קושניר: אפשר לשאול שתי שאלות?

טלי פלוסקוב: כן, אתה חבר כנסת.

אלכס קושניר: שאלה ראשונה, האם יש פה מישהו שמייצג את הביטחון של עיריית ירושלים, שיכול להגיד לנו האם היו פה מקרים של פח"ע בתקופה האחרונה?

שרון דינור: אני חושבת שהכי טוב, הבאתי לכם שני אנשים שהם הכי מקצועיים, מכירים כל פיפס בשכונה, זו מתכננת הרובע שלנו, שהיא יכולה לספר לכם, ומנהל הרובע.

שרון דינור: אני אגמור להציג וניתן להם לדבר.

טלי פלוסקוב: כן, בואו נראה קודם כל את התכנונים ההנדסיים ואחר כך נעבור אליהם.

שרון דינור: התכנון עצמו לוקח את כל המגרש פה, כל מה שאנחנו רואים.

טלי פלוסקוב: מה שמגודר?

שרון דינור: לא, אפילו קצת מעבר לזה.

קריאה: סליחה, ביקשת לא להפריע, רק משפט אחד.

קריאה: אני קצין משטרה בכיר לשעבר, אני גם דייר פה, יש לי פה הקלטות של רעשים ויריות שכל לילה זה קורה.

טלי פלוסקוב: תודה, לקחתי בחשבון, בסדר גמור.

קריאה: יש לי גם קליע, אם אתה רוצה.

שרון דינור: התכנון פה הוא באמת על כל השטח עד בוא נגיד איפה שהשיחים שם, כולל את הדרך.

שרון דינור: היום מהנדס העיר, אגב אני אומרת את זה אוף דה רקורד, בוחן אפשרות לשלב את הכביש הזה, שהוא לא כביש חוקי, כדי לתת מענה לדיירים פה שהם מגיעים מהחלק האחורי, זה עוד לא הוכרע הנושא הזה.

קריאה: על איזה שביל את מדברת?

שרון דינור: יש כאן שביל עפר שיורד למטה, הוא שביל אספלט, אבל הוא לא שביל סטטוטורי מה שנקרא.

שרון דינור: התכנון פה הוא, אתם רואים, זה מין בניין כזה שהוא סביב חצר, אנחנו עומדים כרגע מולו, בעצם יש פה בינוי שמלווה את הטופוגרפיה, תשע עד עשר קומות.

טלי פלוסקוב: האנשים שיגורו פה והחלונות שלהם יופנו לכאן, בעצם הם יראו את כל הנוף שאנחנו רואים עכשיו בצד השני.

שרון דינור: נכון.

טלי פלוסקוב: ואין שום דבר שמפריד ביניהם לנוף שאנחנו רואים פה, נכון?

שרון דינור: נכון, זה הנוף שהם יראו, כן, כמו כל הדיירים פה ברחוב.

טלי פלוסקוב: לא, זה לצורך הבהרה.

שרון דינור: בשביל להשוות את זה לדיפלומט אנחנו נגיד שדיפלומט נמצא במקום שהוא הרבה יותר קשה מבחינת נגישות.

שרון דינור: המקום הזה הרבה יותר נגיש מבחינת תחבורה - - -

קריאה: הוא שקט יותר.

שרון דינור: אני לא אמרתי שקט יותר.

קריאה: אני אומר.

שרון דינור: אני אומרת שבואו נזכור שחצי מהעיר ירושלים בנויה מול שכונות שהן שכונות של מזרח העיר ירושלים, זה חלק מהטבע של החיים בירושלים.

שרון דינור: אני לא יודעת כמה מכם ירושלמים, איך אני אומרת תמיד?

שרון דינור: השכל לא נמצא בצד אחד, יובל, כולנו דואגים לאנשים, ההורים שלנו והסבים והסבתות שלנו עברו את הדברים האלה, להגיד שאנחנו לא חושבים על הדברים זה יהיה טעות, אז אנחנו באמת חושבים שזה בינוי שסך הכול נותן מענה.

שרון דינור: אני לא יודעת כמה מגרשים כאלה דומים יש בעיר.

שרון דינור: ירושלים זו עיר שהיא בנויה כמעט קומפליטלי.

טלי פלוסקוב: מה הגודל של המגרש?

שרון דינור: הגודל של המגרש 3.3 דונם.

שרון דינור: זה מגרש שהוא כולו מיועד לייעוד הזה של דיור מוגן.

שרון דינור: זה לא משהו שהוא זמין, אני לא יכולה להגיד שיש לי מבחר של 50 מגרשים, אני חושבת שעמיגור בחנו את הנושא הזה ביחד עם עיריית ירושלים ולא מצאו מקום אחר שמתאים לזה.

שרון דינור: זאת אומרת אפשר לחכות לשכונות חדשות שייבנו יום אחד, אבל כרגע אין לנו את הדברים האלה.

שרון דינור: זה מגרש, כמו שאמרתי, שמשנת 91' הוא מאושר בנושא הזה, הכי מתאים, כמו כפפה, מבחינתנו.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את מנהל הרובע.

שרון דינור: מתכננת הרובע.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע אותה ואני באמת רוצה שמישהו כאן יתייחס לאורח החיים כאן.

טלי פלוסקוב: מה אומרים האנשים שגרים פה?

טלי פלוסקוב: אתה גר פה?

קריאה: אני גר פה ברחוב הזה למטה ואני מייצג את כל האזור הזה.

אנדרי קוז'ינוב: אבל שנייה, לפני שאתה מדבר, תן לה לדבר.

קריאה: אני עונה לה.

קריאה: אני רוצה לדייק, המידע שנמסר פה הוא - - -

טלי פלוסקוב: נעבור אליכם, בואו נשמע קודם כל את העירייה ואחר כך כמובן אני רוצה לשמוע אתכם.

ליאת בכור: בעצם השטח הזה הוא בשוליים של פסגת זאב, אנחנו פונים מעבר למ"פ שועפט, או יותר נכון האזור הזה הוא לא מ"פ שועפט, הוא שכונה שקוראים לה ראס חמיס, היא שכונה יחסית יוקרתית שצמודה למ"פ שועפט.

טלי פלוסקוב: יוקרתית בשביל מי?

ליאת בכור: בשבילם.

ליאת בכור: מ"פ שועפט - - -

קריאה: זה מחנה פליטים, גברת.

ליאת בכור: מחנה הפליטים ממשיך קצת יותר באליהו מרידור.

ליאת בכור: ההמשך של מחנה הפליטים הוא הרבה יותר בעייתי מאשר הנקודה הזו.

קריאה: למה היא אומרת דברים לא נכונים?

טלי פלוסקוב: חברים, אני מבקשת, אני לא יכולה להוציא אתכם מהאולם, אז תכבדו אותנו, בבקשה.

קריאה: שידברו עובדות.

ליאת בכור: אגב, עיקר הבעייתיות שאנחנו רואים פה הוא בבנייה הבלתי חוקית, היא קרתה מאז הגדר, מאז 2007, לפני כן תסכימו איתי גם, היו פה קוטג'ים, הגדר באמת שינתה את האזור הזה, וגם מבחינת שפיכת פסולת, שאם נזוז קצת נראה אותה.

ליאת בכור: עדיין הנקודה הזאת ספציפית יחסית לשאר הרחוב היא יותר טובה מאשר האזור מול מ"פ שועפט, שם יש לנו הרבה הרבה יותר צרות, גם יותר זבל, גם בנייה מאוד מאוד מסיבית וצמודה לגדר.

טלי פלוסקוב: כמה זה מכאן?

ליאת בכור: ממש לאורך כל הרחוב, לאורך כקילומטר, יש מפנה אל מול מ"פ שועפט ומיד אחרי זה ענאתא אלה האזורים היותר מוחלשים.

ליאת בכור: פה יש לנו גם את אלי תבין, שזו עוד שכונה יהודית שהיא איכשהו בקו התפר בין לבין.

שרון דינור: האי הזה שאתם רואים פה, יש פה אי כזה של בינוי שהוא נראה קצת מנותק משאר השכונה - - -

ליאת בכור: בנייה יהודית.

קריאה: הוא מנותק, מה זה הוא נראה?

קריאה: הוא מנותק מהשכונה.

ליאת בכור: הוא מנותק, עדיין הוא buffer.

טלי פלוסקוב: יש פה תוכניות להמשיך לבנות פה?

ליאת בכור: כן, אפשרי, זה בבעלות פרטית, אם הם ירצו הם יכולים, בוודאי.

ליאת בכור: מעבר לזה, יש פה את ואדי ענאתא, ואדי יפה, עם צבאים, עם הכול.

שרון דינור: יש פה מעל 200 צבאים, חופשי, לא בגן חיות.

ליאת בכור: אנחנו עתידים לפתח את האזור הזה, שבילי אופניים והכול.

טלי פלוסקוב: מתי?

ליאת בכור: בשנים הקרובות.

ליאת בכור: אנחנו עכשיו מתחילים עם ואדי זמרי, אנחנו נמשיך לאורך התוואי.

ליאת בכור: אגב, חלק מההתנגדות של התושבים פה זה בגלל הכניסה לוואדי, זו הכניסה בין יחידות שלהם לוואדי והם מאוד נהנים ל - - -

טלי פלוסקוב: יש התנגדות גם של התושבים של השכונה לבנייה כאן?

שרון דינור: התוכנית עוד לא הגיעה לשלב של ההתנגדויות.

ליאת בכור: התושבים מתנגדים, בהחלט.

ליאת בכור: מעבר לזה, כל פסגת זאב, מזרח השכונה, מרכז השכונה, צפון השכונה שחשופים לשכונות מ"פ שועפט, ראס חמיס, בית חנינא ושועפט סובלים כל לילה בעיקר בתקופת החתונות והחופשים.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת את כן אומרת שיש פה קושי, שיש פה בעייתיות לחיים רגועים.

ליאת בכור: תראי, 20,000 תושבים שגרים במזרח השכונה חיים את זה יום יומי.

טלי פלוסקוב: בסדר, אם 20,000 סובלים זה לא אומר שאני צריכה לתת לעוד 200 לסבול.

אלנה ז'רובסקי: אנחנו גרים בירושלים.

טלי פלוסקוב: בסדר, מה שאני אומרת, אני רוצה שיהיה ברור, אני מבינה מה זה ירושלים, אני רוצה לתת לאנשים האלה לבחור, מי שרוצה להישאר בירושלים בתנאים של ירושלים, לצורך העניין, הוא יבחר להישאר פה, מי שלא, אנחנו צריכים למצוא להם פתרונות.

שרון דינור: אני לא בטוחה שמדיפלומט לא שומעים את צור-באחר.

שרון דינור: חתונות זה לא משהו שמאפיין רק את מ"פ שועפט, זה משהו שיש לנו בכל מזרח העיר, אנחנו שומעים את המסגדים, אנחנו שומעים - - -

אנדרי קוז'ינוב: תעשו לי טובה, אתם רוצים לקיים ועדת משנה?

אנדרי קוז'ינוב: תעשו את זה אחורה, כי אי אפשר לשמוע פה כלום.

שרון דינור: אני רק רוצה להגיד, אני מצטערת, אני לא התכוננתי לזה שאני אצטרך עכשיו להתמודד עם התנגדויות.

שרון דינור: עוד לא הגענו לשלב הזה.

טלי פלוסקוב: ממש לא.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת, עוד פעם אני אומרת, אני מבקשת מהנציגים של השכונה, הבנתי מי נמצא איתנו פה, אני גם אתן לכם להביע את עמדתכם, אבל לא להפריע וחס וחלילה לא לפגוע באף אדם שנמצא פה שדעתו שונה משלכם, בסדר?

קריאה: רק שהם לא יציגו אותה בתור הנציגה שלנו.

טלי פלוסקוב: לא, אני אומרת עוד פעם, אני אתן לך לדבר.

ליאת בכור: אני נציגת עיריית ירושלים, עד כמה שאני זוכרת.

טלי פלוסקוב: בסדר, אנחנו ממשיכים.

ליאת בכור: הסבל הוא סבל של רעש, כמובן גם מבהיל כי יש גם זיקוקים, גם יריות ומואזין בכל שעות היממה.

ליאת בכור: זה מנת חלקנו.

ליאת בכור: בארבע-חמש השנים האחרונות, חלק מהיריות, אנחנו מוצאים תרמילים בתוך הבתים של התושבים, אני חושבת שסיקרו את זה בטלוויזיה פעמים רבות.

אנדרי קוז'ינוב: לא תרמילים, קליעים.

ליאת בכור: כן, קליעים, אתה צודק.

קריאה: בבתים שלנו זה קורה.

ליאת בכור: כן.

קריאה: קליע בתוך המרפסת שלי.

טלי פלוסקוב: איפה אתה גר?

קריאה: במרפסת.

קריאה: בהמשך, רחוק מפה.

קריאה: עוד רחוק מפה אני גר, אלה שבחזית יאכלו אותה פי שמונה.

אנדרי קוז'ינוב: זה קליע של אקדח.

קריאה: ילד נפצע מזה גם.

ליאת בכור: אנחנו לא יודעים לאבחן בדיוק אם זה חלק מהחתונות והגיע לפה, או ירי מכוון, אבל זה קיים.

ליאת בכור: זהו.

ליאת בכור: באופן כללי השכונה היא שכונה חזקה יחסית, מעמד סוציואקונומי 8-7.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: מנהל הרובע.

מנהל הרובע: אני חושב שהיא סקרה באמת את כל הבעיות.

טלי פלוסקוב: בסדר.

טלי פלוסקוב: מי מדבר מהדיירים?

טלי פלוסקוב: ואני אבקש אחד, תבחרו אתם מי, שיהיה שם כי אנחנו רושמים את זה בפרוטוקול.

טלי פלוסקוב: מקובל על הדיירים שהנציגה היא הגברת?

טלי פלוסקוב: את גרה איפה שהוא באזור?

מרינה מחטיוק: פה למטה.

טלי פלוסקוב: כן, בבקשה.

מרינה מחטיוק: אנחנו גרים פה 25 שנה ובאמת עכשיו חקרנו את הנושא עד אחורה, עד 91', כמו שאמרו מהעירייה.

מרינה מחטיוק: זה היה מיועד, ממש רשום בתוכניות, לשטח חום, בית אבות או יותר מאוחר מה שקראו לזה דיור מוגן בגובה של בתים ליד, כלומר שלוש-ארבע קומות.

מרינה מחטיוק: ככה זה התחיל.

מרינה מחטיוק: זה שלא בנו עד עכשיו, כנראה לא היה צורך.

מרינה מחטיוק: בשנת 2000 יש תוכנית שנקראת 'ירושלים 2000', שמאושרת לבנות בין שש ל-12 קומות.

מרינה מחטיוק: ככה הגענו, נפתח פתח לעשר קומות.

טלי פלוסקוב: מתי עשיתם שינוי ייעוד כזה?

שרון דינור: זה לא שינוי ייעוד, תב"ע חדשה - - -

מרינה מחטיוק: יש גם שינוי ייעוד כי מבקשים שינוי תב"ע כי עכשיו זה נקרא דיור מיוחד, שזה הגדרה שלא הייתה קיימת עד עכשיו.

טלי פלוסקוב: מה ההבדל בין דיור מיוחד ל - - -

מרינה מחטיוק: אין חניות, 440 אחוזי בנייה.

ליאת בכור: אין הבדל, זה נותן לנו יותר אחוזי בנייה.

טלי פלוסקוב: אוקיי, הבנתי, להגדיל אחוזי בנייה.

מרינה מחטיוק: 440 אחוזי בנייה, 80% תכסית, זה אומר, אם אמרו לך שתופסים את כל המגרש, בדרך כלל זה 40%-30% מהמגרש, יש לנו פה בקו הזה, בציר הזה, ומי שגר פה, שני דיור מוגן, אחד בכניסה לשכונה, אחד מול הסופר.

טלי פלוסקוב: מה רע בזה?

מרינה מחטיוק: מעולה.

קריאה: מעולה, אנחנו בעד, לא נגד.

מרינה מחטיוק: אנחנו בעד, בניין של ארבע קומות, פרופורציונלי לשכונה, בלב השכונה, באמת נגיש לרכבת ונגיש לסופר.

מרינה מחטיוק: פה, מי שהלך ברגל, זה 1,000 צעדים, אני הייתי הולכת לרכבת כשהייתי עובדת במרכז העיר, המרכז המסחרי הקרוב הוא גם ברדיוס דומה.

מרינה מחטיוק: עכשיו, לגבי מה שקרה פה בשנים האלה בשכונה, כשאנחנו קנינו זה לא היה, זה באמת בנייה בלתי חוקית שהתקרבה אלינו.

מרינה מחטיוק: הגדר זה משהו שנוסף.

מרינה מחטיוק: אנחנו חיים את המציאות הזו יותר חמור בשנים האחרונות.

מרינה מחטיוק: נורא מחמיא לי שערך הדירה שלי הוא שני מיליון, אבל זה על הנייר.

מרינה מחטיוק: אם אני היום באה למכור זה לא יהיה שווה את זה.

מרינה מחטיוק: ובאמת כאילו אני פה, זאת עובדה.

מרינה מחטיוק: אני לא באה להתבכיין וזו לא מטרת ה - - -

טלי פלוסקוב: לגבי המיקום שרוצים פה לבנות?

מרינה מחטיוק: אנחנו משעה חמש כל יום, זה לא רק מואזין, זה קריאות של הסתות.

מרינה מחטיוק: מי שמכיר איך זה נשמע.

מרינה מחטיוק: זה רמקול שצועק והמון שעונה להם.

מרינה מחטיוק: זה מה שאני שומעת אצלי בגינה.

מרינה מחטיוק: היו המון תוכניות בערוץ 12, לא אנחנו הזמנו אותם, לא אנחנו הבאנו אותם, לא ביימנו אותם, זאת מציאות שקורית פה.

קריאה: זה כל יום.

קריאה: כל יום, תבואו כל יום, אני מוכן לחתום על זה.

מרינה מחטיוק: משעה חמש וצפונה זאת המציאות שלנו.

קריאה: 30 שנה.

קריאה: זה צילום בלילה שלשום, לפני שבוע זה היה.

קריאה: זה לא חתונות.

קריאה: קטסטרופה.

טלי פלוסקוב: יש לי שאלה אלייך, תרשו לי, זו שאלה ערכית אולי, אתם עכשיו מתנגדים להקמת המבנה החדש מהסיבה שהאנשים האלה יסבלו ממה שאתם סובלים?

טלי פלוסקוב: אתם דואגים לקשישים?

מרינה מחטיוק: אני אגיד לך בתור שליחת סוכנות שלוש שנים באוקראינה ומישהי שמכירה את האוכלוסייה, הם יסבלו פה.

מרינה מחטיוק: בואי נפריד בין שני הדברים.

קריאה: למה?

מרינה מחטיוק: למה?

מרינה מחטיוק: בואי, אני מזמינה אותך לסוף שבוע אצלי בבית.

מרינה מחטיוק: ככה.

מרינה מחטיוק: את רוצה?

מרינה מחטיוק: תבואי.

טלי פלוסקוב: תיזהרי, אני אבוא.

מרינה מחטיוק: בכיף.

טלי פלוסקוב: אני באמת רוצה לעשות את כל הצעדים כדי ללמוד את הנושא הזה לעומק ואני לא אתן יד שיפגעו באנשים האלה ושיהיו במקום כמו שאתם מספרים.

טלי פלוסקוב: זה בסדר שאתם מספרים לנו.

מרינה מחטיוק: תשאלי את מרינה גלייזר מי אני ותקבלי חוות דעת.

טלי פלוסקוב: אוקיי, לשם גילוי נאות, זו מנהלת עירייה בערד כשאני הייתי ראש עיריית ערד.

מרינה מחטיוק: בדיוק, אז אני הייתי איתה במשלחות, אנחנו מביאים עולים, אני מאוד מחוברת לנושא הזה ואני יודעת מי האוכלוסייה שהולכת לבוא לפה.

מרינה מחטיוק: עכשיו לגבי רכבת.

מרינה מחטיוק: בסוף שבוע אין תחבורה ציבורית.

מרינה מחטיוק: מי שהולך לבקר את ההורים שלו, אני לא יודעת מה איתכם, אבל זה בדרך כלל אנשים שבאים בסוף שבוע כי הם עסוקים וצעירים יותר ועובדים באמצע השבוע.

מרינה מחטיוק: הולכים לבטל את כל החניות האלה, פה האנשים הם שומרי מסורת רובם, החניה הזאת מלאה, איפה הם חונים?

טלי פלוסקוב: עכשיו זה שם חניה?

טלי פלוסקוב: איזה חניות?

מרינה מחטיוק: זה יהיה חזית של הבניין.

מרינה מחטיוק: זו הדמיה מאוד יפה, באמת, מרשים מאוד, אבל נמקם את זה על המקום שאנחנו נמצאים וזה מאבד את הפואנטה.

טלי פלוסקוב: עוד משהו כדי לסכם.

מרינה מחטיוק: שאלת בתור מי אנחנו.

מרינה מחטיוק: אז א', הכובע האחד שלי זה זה, ב', הכובע השני שלי זה דיירת.

מרינה מחטיוק: אם כבר הולך לקום פה משהו, שיקום משהו פרופורציונלי, שישאיר מרווח בין הבתים, לא להם יהיה אור, לא לנו יהיה אור, לא להם יהיה כביש גישה למטה, לא לנו.

אנדרי קוז'ינוב: אז מה שאת אומרת זה בעצם שהבעיה הביטחונית מתגמדת אל מול גובה הבנייה.

אנדרי קוז'ינוב: זה מה שאתם אומרים עכשיו.

מרינה מחטיוק: עוד פעם.

אנדרי קוז'ינוב: מה שאת אומרת כרגע, הטיעון המרכזי זה גובה הבנייה שזה - - -

מרינה מחטיוק: לא, לא, ממש לא.

קריאה: יש פה שילוב.

מרינה מחטיוק: ממש לא.

מרינה מחטיוק: כי אנחנו נתקלנו בכל הרבה התנגדויות שהבנו שלשנות את זה זה סיכוי של אחד ל-, אבל אם כבר זה נגזר עלינו אז באמת תעשו חשיבה ותראו איך זה קורה בהתאמה למה שיש.

מרינה מחטיוק: להשאיר כביש ביטחון, שהוא קריטי פה, כי יש פה שריפות - - -

אנדרי קוז'ינוב: כביש ביטחון, אני מתנצל, ליד הגדר זה כביש צה"לי של מג"ב שהוא נותן את המענה.

אנדרי קוז'ינוב: אתם רוצים להגיע לשם, זה כביש ביטחוני, הכביש הזה שמוביל אליכם לבתים זה סיפור אחר.

מרינה מחטיוק: לא, הוא מתחבר לשם, זה מתחבר.

קריאה: הוא מתחבר לגדר ההפרדה.

מרינה מחטיוק: איפה התמונות של מכבי האש?

אנדרי קוז'ינוב: אתם לא צריכים להגיע, תסלחו לי, כביש הביטחון של הגדר זה לא כביש לתושבים, זה כביש לכוחות הביטחון ומשם הם מגיעים - - -

קריאה: לא, לא מגיע מכאן.

קריאה: יש מכתב בדרך, הם היו פה היום, הוא מגיע מכאן והוא יורד למטה, מתחבר לגדר ההפרדה.

אנדרי קוז'ינוב: אז שהעירייה תיתן גם פתרון לכביש, אבל מבחינה ביטחונית, לצורך העניין, המענה של מג"ב, של העוטף, ניתן מאזור המחסום.

קריאה: לא בשגרה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לתת לחברי הכנסת להתייחס עכשיו.

אנדרי קוז'ינוב: אני בתור אחד שגר פה בשכונה הזאת 16 שנה אני גם יודע שרוב הרחוב פה ממוגן ירי מבחינת החלונות והאירוע הביטחוני החמור היה בסוף 2002.

אנדרי קוז'ינוב: זה באמת ירושלים, אני מנסה להבין מה ההתנגדות שלכם, בירושלים ברוב השכונות באמת שומעים את המואזין, שומעים את הזיקוקים, הייתי גם בתוך מחנה הפליטים שועפט וגם בתוך כפר שועפט וכשיש מהומות שומעים אותן מאזור המחסום, שזה בערך שני קילומטרים מכאן.

טלי פלוסקוב: אנדרי, דקה.

אנדרי קוז'ינוב: אני רוצה לזקק את ההתנגדות.

טלי פלוסקוב: שנייה.

טלי פלוסקוב: אנחנו כרגע לא דנים בהתנגדות של התושבים.

אנדרי קוז'ינוב: אני לא דן בזה, אני מנסה להבין.

טלי פלוסקוב: זה בסמכות של העירייה, זה לא אנחנו.

אנדרי קוז'ינוב: לא, אני מנסה להבין מה ההתנגדות, האם זה התנגדות מהטעם כביכול הביטחוני, האם זו התנגדות שבעיקרה נובעת מגובה הבנייה ומהיעדר חניות.

טלי פלוסקוב: אבל החלטה בנושא הזה היא לא בסמכותנו.

אנדרי קוז'ינוב: בסדר, אבל זה גם משהו שיעלה.

טלי פלוסקוב: לכן אני מבקשת לעצור.

טלי פלוסקוב: הבנו.

טלי פלוסקוב: למה היה לי חשוב לשמוע אתכם?

טלי פלוסקוב: רק את החוויות שלכם של השכונה כדי להבין עם מה הקשישים יצטרכו להתמודד אם וכאשר הדבר הזה יקום.

טלי פלוסקוב: בבקשה, מיכל, רצית להתייחס?

מיכל וונש: לא, האמת שאנדרי נגע בכל הנקודות.

מיכל וונש: רק לעניינים שעולים פה, אני בטוחה שזה יהיה מתואם, אם לא כבר מתואם, אל מול התוכניות, גם כביש הגישה וגם מכבי האש שעלה פה, אין לי ספק שזה לא העניין.

מיכל וונש: כדאי לזקק את הנקודות שכן אנחנו רוצים לדון בהן.

אנדרי קוז'ינוב: השאלה אם אנחנו יכולים לתת פתרון מהיר לקשישים.

אלכס קושניר: אני חושב שקודם כל האויב של הטוב זה הטוב ביותר.

אלכס קושניר: אני מבין שאין פה בעיה ביטחונית, זאת אומרת היא לא שונה מכל מקום אחר בירושלים.

שרון דינור: לא, היא שונה ממקומות אחרים בירושלים, אבל היא לא שונה - - -

אלכס קושניר: היא לא שונה ממקומות אחרים בפסגת זאב.

אלכס קושניר: לפחות ממה שאני רואה יש פה שתי בעיות, בעיה אחת זו ההתנגדות של התושבים, שזה צריך לפתור אל מול העירייה, ויש תהליכים מוסדרים בשביל הדבר הזה.

אלכס קושניר: כל הנושאים של בטיחות באש וכביש גישה למג"ב, אני בטוח שזה מתואם בתוכניות, הבעיה שאני מזהה פה זה הרעש והירי והכול.

אלכס קושניר: לזה אפשר לתת פתרונות הנדסיים, באטימה של חלונות, בסגירה של מקומות מסוימים.

אלכס קושניר: אפשר לתת לזה פתרון.

אלכס קושניר: עוד פעם, אני לא אומר שהמקום הזה אידיאלי, אני גרתי אמנם בפסגת זאב לפני כמה שנים, אני לא יודע בדיוק מה המצב עכשיו, אבל אני רק בא להגיד שבסופו של דבר אנחנו נמצאים בירושלים ואפשר למצוא פה פתרונות הנדסיים שייתנו פתרון לרעש.

מרינה מחטיוק: אפשר גם לצייר תמונה של ים ולשים בחלונות.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת טייב, אתה רוצה להתייחס?

יוסף טייב: אני מתחבר למה שאלכס אומר.

אלכס קושניר: רק משפט אחד.

אלכס קושניר: מה שאת אמרת, אני מאוד מסכים.

אלכס קושניר: הדיירים של דיפלומט צריכים לקבל אלטרנטיבה וזה מאוד מאוד חשוב.

אלכס קושניר: יש את מלון חן, שזו אופציה אחת, ואולי למישהו שרוצה לעבור מחוץ לירושלים, אם הוא רוצה, רק אם הוא רוצה.

אלכס קושניר: אז צריך להציע אלטרנטיבות, פה אני מסכים איתך לחלוטין.

טלי פלוסקוב: נכון.

אלכס קושניר: שוב פעם, אני חס וחלילה לא מזלזל בתחושות שלכם ובמה שאתם אומרים ובבעיות שאתם מעלים, אבל את זה צריך לפתור אל מול עיריית ירושלים.

מרינה מחטיוק: בשביל זה התכנסנו.

טלי פלוסקוב: כן, זאת לא המטרה של הדיון.

מרינה מחטיוק: לא, בגלל זה אני נגעתי בזה רק - - -

טלי פלוסקוב: אני אדבר איתכם עוד פעם, אבל לא במסגרת הוועדה, ברשותכם.

מרינה מחטיוק: אין בעיה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת טייב.

יוסף טייב: לא, בסדר, אני מתחבר עם מה שחבר הכנסת קושניר אומר.

יוסף טייב: בסופו של דבר אני באמת לא מזהה פה איזה שהוא משהו חריג ברמה ביטחונית, אם אני מסתכל מסביב אני חושב שפחות או יותר המרחקים הם אותם מרחקים, זה לא הדאגה.

יוסף טייב: אני כן חושב, כהמלצה לוועדה המחוזית והמקומית, לבקש בהגשת התוכנית ייעוץ אקוסטי אמיתי שיפתור גם את הבעיה, לא רק שלהם, אולי גם של הבאים בתור.

יוסף טייב: מטבע הדברים, אני מכיר את הוועדות המחוזיות ואני מאמין שזאת תהיה הדרישה שלהם גם.

יוסף טייב: כתושבים, אני מייעץ לכם לבקש את זה בהגשת התוכנית של היזם שיביא איתו ביחד איזה שהיא המלצה אקוסטית כדי לפתור את הבעיה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: עוד מישהו רוצה להתייחס?

טלי פלוסקוב: משרדי ממשלה?

שלומית אבינח: אנחנו צריכים להגיע לישיבה בכנסת.

טלי פלוסקוב: כן, כן.

טלי פלוסקוב: אני רוצה טיפה לרדת לשם ולראות מה המצב.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לכנסת וב-11:00 אנחנו נמשיך את הדיון באמצעות זום, מי שרוצה להצטרף אלינו בבקשה.

שרון דינור: אתם רוצים אותי בדיון המשך?

טלי פלוסקוב: אני חושבת שכן, רצוי שתהיי.

טלי פלוסקוב: אני רוצה, בבקשה, אנשים שמבקשים להשתתף בזום, גם לתת להם.

טלי פלוסקוב: אז נעבור ונראה ביחד.

טלי פלוסקוב: תקשיבו, אם אני הייתי צריכה לבחור עכשיו איפה אני גרה, אני חייבת להגיד לכם, זה היה מפחיד אותי.

טלי פלוסקוב: אני מבינה את הקשישים.

קריאה: ומזל שאת עכשיו בבוקר ולא בערב.

טלי פלוסקוב: אם אני הייתי עומדת עכשיו פה, זה כן היה מפחיד אותי, הגדר הזו שהיא מפחידה, אבל בסדר, אנחנו נראה.

טלי פלוסקוב: אז המבנה צריך לעמוד ככה?

שרון דינור: הגדר היא לא תוצאה של תכנון, היא תוצאה של ביטחון.

שרון דינור: אף אחד לא שאל אותנו בתכנון עיר אם אנחנו רוצים גדר.

טלי פלוסקוב: ברור, אבל השאלה שלי, הגדר נשארת?

שרון דינור: נשארת.

טלי פלוסקוב: הגדר נשארת כמו שהיא, אז הטענה של האנשים בעצם שהם יגורו ליד גדר היא נכונה.

שרון דינור: היא נכונה.

טלי פלוסקוב: בואו נתחיל שהיא כן נכונה.

טלי פלוסקוב: היא מקרבת אותם לקו הראשון של כל השכונה.

טלי פלוסקוב: בואו ניקח את זה גם בחשבון.

טלי פלוסקוב: מה שטוב, רוח ושלווה יש פה, שלווה עד ש-.

קריאה: עד שעה חמש.

טלי פלוסקוב: חברים, אנחנו ממשיכים לכנסת ושם נמשיך לדון.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכולם.

טלי פלוסקוב: (בישיבה)

טלי פלוסקוב: אנחנו ממשיכים את ישיבת ועדת משנה לוועדת הקליטה בנושא של עתיד דיירי מתחם דיפלומט.

טלי פלוסקוב: זו ישיבה שנייה בנושא, כאשר בישיבה הראשונה קבענו נצא לשטח כדי לראות את המקום המיועד עבור 307 דיירים.

טלי פלוסקוב: את המספר הזה קיבלנו מהמשרדים הרלוונטיים ומעיריית ירושלים.

טלי פלוסקוב: אנדרי קוז'ינוב מצטרף אלינו, נמצאת איתנו חברת הכנסת מיכל וונש, נמצא איתנו חבר הכנסת יוסף טייב.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שגם חבר הכנסת אלכס קושניר בדרך.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שההחלטה לצאת לשטח הייתה מאוד נכונה, אני חושבת שאין יותר טוב מלראות בעיניים ואני חייבת להגיד לכם שיצאתי משם בתחושה מאוד מאוד קשה, שאני צריכה לתת יד לכך שהאנשים האלה יגורו שם.

טלי פלוסקוב: אני עוד לא השתכנעתי שזה המקום המתאים להקמת המבנה.

טלי פלוסקוב: אני כמובן אתן לכל חבר כנסת להתייחס ולהגיד מה הוא חושב על זה.

טלי פלוסקוב: כרגע הדיון עכשיו הוא אך ורק על המקום החדש להקמת המבנה החלופי.

טלי פלוסקוב: אנחנו כרגע לא מדברים על הסוגיה של דיפלומט, כי הנושא מצד אחד בבית משפט, מצד שני משרד ראש הממשלה מטפל בזה, אני אעדכן אתכם ברגע שאני אקבל עדכון מהם, אבל אנחנו כרגע מדברים בגלל שהרבה אנשים פנו אלינו בדאגה למקום מגוריהם העתידי.

טלי פלוסקוב: יצאנו לשטח, ראינו את זה ואני אשמח לשמוע את דעתם של חברי הכנסת שממשיכים איתנו.

טלי פלוסקוב: מיכל, את רוצה להתחיל?

מיכל וונש: בשמחה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת מיכל וונש.

מיכל וונש: תודה רבה.

מיכל וונש: קודם כל אני רוצה להודות לך ולוועדה על ההזדמנות באמת כי אין טוב ממראה עיניים, תמיד.

מיכל וונש: כחברת כנסת חדשה גם, תמיד תמיד תמיד ההכרח הזה להכיר את השטח, לשמוע את הדברים, לגעת בדברים, אז תודה על ההזדמנות.

מיכל וונש: אני אומַר בהקשר של מה שראינו היום, ואולי בזום אאוט קצת באופן כללי, אם הדיון הוא בנושא ההכרח להקים עוד מבנה לגיל השלישי, נקרא לו דיור מוגן, או איך שהוא לא ייקרא, למיטב הבנתי יש 1,000 ממתינים בירושלים בלבד שאין להם איפה לגור.

מיכל וונש: פה מדובר תמיד באיזון בין ערכים שונים, צרכים שונים, רצונות שונים, כמובן גם של דיירי השכונה וכמובן גם של גורמים פרטיים שאולי ישתמשו בשטח הזה.

מיכל וונש: למיטב הבנתי, ושוב, אני חושבת שחשוב להבין את זה בקונטקסט הזה, אין בירושלים שטחים מספיק גדולים כדי להכיל מבנה מהסוג הזה שחייב להיבנות לפי הסטטיסטיקה.

מיכל וונש: זה הולך ומחמיר, לא הולך ומחמיר, זה הולך ומשתפר, יש לנו את דור מקימי מדינת ישראל, דור ההמשכיות שחלקם מקימי מדינת ישראל, חלקם הגדול עולים חדשים למדינת ישראל, אנחנו מחויבים להם עכשיו.

מיכל וונש: המידיות והדחיפות היא עכשיו ואני חושבת שלא נכון שניתן את ידינו לניסיונות לטרפד את זה מכל מיני – כמובן לתת את הדעת ולוודא, כמו שאמרנו שם, שיינתנו באמת הפתרונות גם לצרכים הביטחוניים וגם לצרכים של הרעש, אבל אחרי שבחנו את המקום ואחרי שראינו שהוא נגיש ואחרי שראינו שהוא גם קרוב באמת לכל השירותים, רופאים וסופר וכל מה שבן אדם בגיל הזה צריך כשהוא כבר יוצא מהבית, אני חושבת שתפקידנו לבחון את הדברים באמת ממעוף הציפור.

מיכל וונש: הצורך הזה בירושלים במקום נוסף לדור הזה שאנחנו מחויבים לו, שההמשכיות שלנו פה היא בזכותם, אל לנו לתת את היד לאיזה שהוא שיח פופוליסטי או אינטרסנטי שמונע את הדבר הזה.

מיכל וונש: זאת תחושתי בגדול.

מיכל וונש: עכשיו, בפרטים הקטנים של הדבר הזה, אין ספק שצריך לתת את הדעת על כל הפתרונות הדרושים.

מיכל וונש: מבחינת המקום והצורך בבית לגיל השלישי, אין ספק בזה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: מי עוד רוצה להתייחס?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת קושניר, בבקשה.

אלכס קושניר: ברור שהאלטרנטיבה האידיאלית במקרה שלנו זה להשאיר את האנשים במקום שהם נמצאים בו היום.

אלכס קושניר: אני חושב שזה ברור לכולם, אבל לצערי הרב כנראה שזה לא מתאפשר.

טלי פלוסקוב: אתה יודע, בתור מנכ"ל משרד הקליטה לשעבר, הרי הנושא הזה כן היה אצלכם על סדר היום, איפה נתקעתם?

אלכס קושניר: אני אספר לך את הסיפור.

אלכס קושניר: אני נכנסתי לתפקיד בקיץ 2016 ופחות או יותר שבועיים לאחר שנכנסתי לתפקיד קראה לי השרה סופה לנדבר ואמרה לי שיש את האירוע הזה, צריך להתחיל לטפל, ואז התחלנו לגלגל ולוודא מול האמריקאים קודם כל מה קורה.

אלכס קושניר: למשרד הקליטה לא היה מגע ישיר עם האמריקאים, הכול דרך משרד החוץ, הכול לקח המון המון זמן כמובן.

אלכס קושניר: בשלב מסוים, פחות או יותר לקראת סוף השנה הבנו שאנחנו חייבים להתחיל לחפש אלטרנטיבות.

אלכס קושניר: צריך להבין את היכולות של משרד הקליטה.

אלכס קושניר: משרד הקליטה בנה אז, וגם היום אני מקווה שהם ימשיכו לבנות, מקבצי דיור באמצעות יזמים פרטיים, את מכירה את הסיפור, אני לא צריך לספר.

אלכס קושניר: ואז אמרנו אוקיי, אנחנו חייבים את כולם ואז היה גם הסיפור של העברת השגרירות לירושלים ואז הבנו שהנושא עוד יותר דחוף וכמובן פנינו למשרד ראש הממשלה בשאלה, חברים, יש פה פוטנציאל מאוד גדול למחלוקת משמעותית מול ארצות הברית מצד אחד, ומצד שני יש פה קשישים שכמובן אף אחד לא הולך לפנות אותם.

אלכס קושניר: אגב, אני בטוח שגם דונלד טראמפ לא יעז לפנות אותם.

אלכס קושניר: ואז אמרנו אוקיי, חייבים למצוא פתרונות.

אלכס קושניר: במקביל היו אנשים במשרד ראש הממשלה שהיו אחראים על ניהול משא ומתן אל מול האמריקאים ובמקביל התחלנו לנהל את התהליך של מציאת פתרונות ואז משרד השיכון נכנס לתמונה, משרד האוצר נכנס לתמונה, רמ"י נכנסה לתמונה, כמובן עיריית ירושלים ואז היה שם ויכוח מאוד מאוד גדול, שלפי דעתי תקע את התהליך, זה מי מממן את זה, מאיפה מביאים את הכסף ואיך מממנים את זה.

אלכס קושניר: אחר כך הם מצאו פתרון של מימון באמצעות אותו פרויקט של משרד השיכון, שעמיגור בונה, הצליחו להקצות את המימון משם ואז היו שתי קרקעות, אחת הייתה בבעיה בגלל התב"ע והשנייה הייתה זאת.

אלכס קושניר: בשלב הזה אני פחות או יותר עזבתי את המשרד, אני יודע שאחר כך היו הרבה מאוד שיחות על מורכבות הבנייה בשטח משופע.

אלכס קושניר: זה פחות או יותר הסיפור.

אלכס קושניר: אני חושב, אם עכשיו ככה לחזור אחורה, מה שהיה צריך לעשות, וזה כמובן לא היה בידיים של משרד הקליטה אלא יותר במשרד ראש הממשלה, פשוט להקים צוות בין משרדי שהיה אמור לטפל בדבר הזה, ייעודי.

אלכס קושניר: ניסינו, פנינו, דיברנו, כנראה שהקשב היה במקום אחר, לא קרה.

אלכס קושניר: אבל עזבי, זה לא משנה, היום אנחנו נמצאים במקום שאנחנו נמצאים.

אלכס קושניר: עוד פעם, אני אומר שהאלטרנטיבה האידיאלית זה להשאיר את האנשים במקום שהם נמצאים, זה הטופ.

אלכס קושניר: זה כנראה בלתי אפשרי ועכשיו נראה איזה אלטרנטיבות קיימות.

אלכס קושניר: להוציא את האנשים מחוץ לירושלים אני חושב שזה פשע, כי אנשים התרגלו לחיות פה, אלא אם כן מישהו רוצה, מי שרוצה בבקשה.

אלכס קושניר: ואז בעצם יש לנו פתרון אחד במלון חן, שהוא פתרון חלקי, ועכשיו צריך למצוא מבנה.

טלי פלוסקוב: מלון חן, אנחנו יודעים כמה מקומות יש לנו שם, לכמה אנשים אנחנו יכולים לתת פתרונות?

אלכס קושניר: אני חושב שכבר התחילו - - -

טלי פלוסקוב: כבר התחילו, חלק מהאנשים עברו לחן, אני יודעת.

אנדרי קוז'ינוב: כרגע התחילו לבנות עוד קומה.

אלכס קושניר: אני לא יודע להגיד לך בדיוק את המספרים כי אני לא מעורה בפרטים, זה צריך לשאול את משרד הקליטה, אבל זה פתרון כלשהו, חלקי, לאנשים.

אלכס קושניר: הפתרון הנוסף זה המבנה החדש.

אלכס קושניר: עכשיו, גם פה יש מורכבות כי חלק מהאנשים רוצים להישאר ביחד.

אלכס קושניר: אנחנו מכירים את הסיפור, מכירים גם את האנשים.

טלי פלוסקוב: ברור ולא יכולים לא להתחשב בזה גם.

אלכס קושניר: כן.

אלכס קושניר: זה דבר אחד.

אלכס קושניר: דבר שני, לגבי השטח, אין שטח אחר.

טלי פלוסקוב: אבל אמרת לנו שהיה עוד איזה שהוא משהו.

אלכס קושניר: היו שתי חלופות, אם אני זוכר נכון, אבל החלופה השנייה הייתה לא רלוונטית, לא מבחינת התב"ע ולא מבחינת המיקום, שום דבר.

אלכס קושניר: כשאני עזבתי את המשרד - - -

אנדרי קוז'ינוב: רגע, אנחנו מדברים, יש פה את מהנדסת העיר.

טלי פלוסקוב: כן, יש פה נציגה.

אלכס קושניר: רק תני לי לסיים.

אלכס קושניר: נכון להיום כולנו מבינים שהאלטרנטיבה היחידה שקיימת זה המקום הזה.

אלכס קושניר: נכון שהוא לא אידיאלי, לא הייתי רוצה שהקשישים האלה יגורו אל מול מ"פ שועפט, אבל זה המצב.

אלכס קושניר: זה לא שלא ניתן לתת פתרונות משלימים כדי לבודד אותם מהרעש ו - - -

טלי פלוסקוב: הפתרונות הטכניים שדיברת עליהם בסיור?

אלכס קושניר: כן, ולאפשר להם חיים שלווים, כמו שאנחנו רוצים לאפשר להם.

אלכס קושניר: ואני מאוד מתחבר למה שמיכל אמרה, בטוח אסור לנו לעכב את התהליך הזה, גם ככה הוא מעוכב וגם ככה אף אחד מאיתנו לא יודע מתי הבניין הזה ייבנה ובמקביל תפקידנו כאן לוודא שבאמת נותנים פתרונות טכנולוגיים אקוסטיים ראויים.

אלכס קושניר: ודבר שני, מה שדיברנו בסיור, שחשוב מאוד שלאלה שלא ירצו לעבור, מסיבות של פחד וחשש, שאנחנו מבינים מה המשמעות של זה עבור הקשישים, צריך להציע להם פתרונות אחרים.

אלכס קושניר: בגלל שמדובר בפתרונות יחידתיים אולי גם כדאי לפנות למשרד השיכון שיחשבו על אופציות של דירות עמידר למי שזה מתאים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אלכס.

טלי פלוסקוב: כן, אנדרי.

אנדרי קוז'ינוב: אפרופו אותן שתי אלטרנטיבות, אני הבנתי שבפסגת זאב המגרש שדיברת עליו, ליד ה'מתוק לי' שם, הוא לא מגרש מבחינת הגודל לבנות את המבנה הזה.

אנדרי קוז'ינוב: אני מבין שגם היה משהו בגבעת מרדכי, אחד השטחים המיועדים או שנשקלו, אז אם אפשר לקבל התייחסות לשטח הזה.

אנדרי קוז'ינוב: מבחינת המיקום, בירושלים באמת רוב השכונות של פסגת זאב חשופים לשטחים פלסטיניים, לשכונות פלסטיניות, יש שם רעש.

אנדרי קוז'ינוב: מבחינה ביטחונית נטו אני לא רואה שם בעיה אקוטית כי בסופו של דבר הצבא ומג"ב נותנים שם מעטפת ביטחונית טובה, גם מבחינת האבטחה של הגדר, גם מבחינת טווחי זמן ההגעה והכול.

אנדרי קוז'ינוב: מבחינת מה שהתושבים מתלוננים, על השריפות, המזבלות שם באזור הפלסטיני.

אנדרי קוז'ינוב: נכון, זה מטרד של ריח, אבל גם לזה ניתן פתרון.

אנדרי קוז'ינוב: אי אפשר במסגרת בנייה של מלון דירות כזה לתת פתרון למחנה הפליטים שועפט, זה לא על אותו משקל, לכן זה גם לא יכול להוות משקל נגד כי בסופו של דבר יש פתרונות שיכולים לאטום את הקירות ולאטום את החלונות, זה אפשרי, מבחינת הרעש זה אפשרי.

אנדרי קוז'ינוב: הרחוב עצמו, רוב הרחוב ב-2003-2002 היה ממוגן ירי, רוב החלונות היו ממוגני ירי, כלומר אם הייתה שם בעיה אקוטית ביטחונית אז גם רוב התושבים היו מפונים משם כך או אחרת, או שהיו מוצאים פתרון אחר.

אנדרי קוז'ינוב: לכן השיקול הזה, נכון רעש וזה, אבל שוב, לא משנה איפה תשים את זה בירושלים, אלא אם כן זה יהיה באזור מרכז העיר.

טלי פלוסקוב: וגם שם לא רגוע.

אנדרי קוז'ינוב: וגם שם לא בטוח.

אנדרי קוז'ינוב: לכן השאלה היא האם יש בירושלים אפשרות לפזר, נגיד מי שרוצה, כמו שאמרת, או כמו שאלכס אמר, לפזר את הקשישים, אלה שרוצים, במקומות אחרים, ויש בפסגת זאב עוד שני - - -

טלי פלוסקוב: הייתי עכשיו, עברתי עם הרכב שם בשכונה.

אנדרי קוז'ינוב: אלה מקומות מעולים עם טיפול נפלא, הכול טוב, השאלה אם יש שם מקומות פנויים.

אנדרי קוז'ינוב: ואם יש עוד אפשרויות, נגיד לראות כמה אנשים רוצים מרצונם להתפנות מדיפלומט למקומות אחרים גם בארץ.

טלי פלוסקוב: גם לא בהכרח בירושלים.

אנדרי קוז'ינוב: לא בהכרח, מי שרוצה.

טלי פלוסקוב: מי שיהיה מוכן לעבור לעיר אחרת.

מיכל וונש: אני כן רוצה לחזור לנתון הזה, בהנחה שהוא נכון, שיש 1,000 ממתינים בכל מקרה שרוצים להישאר בירושלים.

טלי פלוסקוב: כן, זה בדיוק העניין, אם אותם 1,000, אותן 300 יחידות דיור שרוצים לבנות ויש 300 שמוכנים לעבור לשם, זה משהו אחר, מתוך בחירה.

טלי פלוסקוב: זה מה שאנחנו צריכים לפי דעתי פה לשים על המשקל.

מיכל וונש: עדיין זה לא מייתר את המבנה שעליו אנחנו מדברים.

אנדרי קוז'ינוב: לכן אני רוצה לחדד את השאלה מבחינת השטח החלופי באזור גבעת מרדכי, עד כמה הוא באמת מתאים, האם שקלתם ואם שקלתם לשלילה אז מה הסיבות.

טלי פלוסקוב: שאלה טובה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת טייב, אתה רוצה להתייחס כרגע?

יוסף טייב: לא.

שרון דינור: אני לא יודעת להגיד לכם על פיזור במקומות אחרים.

שלומית אבינח: זה לא המנדט של העירייה.

אנדרי קוז'ינוב: לא, ברור.

שרון דינור: אבל יש לי הרגשה שאתם שוכחים פה משהו אחד.

שרון דינור: התב"ע הסטטוטורית שאני מחזיקה ביד היא לא אומרת דיור לדיירי דיפלומט, היא דיור מוגן.

שרון דינור: גם התב"ע המאושרת שם זה דיור מוגן.

שרון דינור: אתם יודעים מה?

שרון דינור: אתם לא רוצים, אל תבואו, יהיה פה דיור מוגן לקשישים.

שרון דינור: אין לי מספיק מקומות לקשישים בעיר.

אנדרי קוז'ינוב: לא, אין לנו ויכוח איתך.

שרון דינור: גם הגיל השלישי, כולנו יודעים, זה פלח אוכלוסייה שהוא גדל, אנחנו נצטרך את זה בכל מקרה.

שרון דינור: כשלי יש שטח כזה, הסיבה היחידה שאנחנו נמצאים בתב"ע ולא בהיתר היא כי התב"ע של השכונה אמרה שצריך תוכנית מפורטת כשעושים את הדיור המוגן ואנחנו במקרים כאלה בדרך כלל מעצימים זכויות כי זה שטחים שלנו, השטחים החומים הציבוריים, אנחנו לא נותנים וילות חד משפחתיות שם.

שרון דינור: במקרה הזה, אתם רואים, עושים שם תשע ועשר קומות, אמנם בדירוגים, אבל אנחנו לוקחים את המגרשים האלה ומנסים להכניס את המקסימום שמה.

שרון דינור: אז אל תבואו, אבל זה יהיה לקשישים אחרים.

שרון דינור: לקשישים אחרים זה כן בסדר ולדיירים המיוחדים של דיפלומט זה לא בסדר?

טלי פלוסקוב: לא, אנחנו לא אמרנו את זה.

טלי פלוסקוב: ממש לא.

טלי פלוסקוב: זאת לא הגישה שלנו.

שרון דינור: לא, אני נמצאת גם בהרבה ועדות - - -

אנדרי קוז'ינוב: היא פשוט מכינה את הטיעונים להתנגדויות שיהיו לה בוועדה.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא נכנסים לזה.

אנדרי קוז'ינוב: זאת לא הוועדה הנכונה.

שרון דינור: לא, אבל רציתי שנפריד בין הטיעונים של המתנגדים שמה, שהם לגיטימיים והם בסדר גמור, ועוד לא הסתיימה הבחינה שלהם, אנחנו עוד לא בהליך ההתנגדויות, יהיה פה תהליך מאוד מורכב של התנגדויות ובאמת באמת השאלה הספציפית פה - - -

אנדרי קוז'ינוב: אפרופו, טלי, כמה זמן זה ייקח, תחשבי.

טלי פלוסקוב: בטח.

שרון דינור: השאלה הספציפית שלנו פה, האם יש פה דיור מתאים לדיור מוגן או לא מתאים.

שרון דינור: חבר'ה, השאלה הזו, כבר ענו עליה ב-91', יש לנו פה דיור מוגן, אנחנו לא נוותר על זה.

שרון דינור: לא יהיו פה וילות חד משפחתיות כמו שהם רוצים שיהיה שם.

שרון דינור: יהיה פה דיור.

טלי פלוסקוב: מי רוצה וילות?

שרון דינור: התושבים, מסיבות שהן לחלוטין לגיטימיות, אני לא מזלזלת, לא רוצים שם עוד דיור מוגן.

אנדרי קוז'ינוב: לא, אני לא מתייחס לתושבים.

טלי פלוסקוב: אני לא רוצה להתייחס להתנגדויות של השכונה.

אנדרי קוז'ינוב: אבל מ-91' עד 2020 עברו 30 שנה ויש שינוי בשטח, יש גדר ביטחון שקמה.

טלי פלוסקוב: נכון, הם לא היו כל כך רחוק כמו שהם היום.

שרון דינור: מאה אחוז, בואו רגע נדבר במספרים.

אנדרי קוז'ינוב: לא, אני אשמח אם תתייחסי לגבעת מרדכי.

שרון דינור: אני לא מכירה משהו בגבעת מרדכי.

שרון דינור: מעולם לא הוצגה לי אופציה, אני מצטערת.

שרון דינור: אולי זה היה בדרגים אחרים, אני לא מכירה.

אנדרי קוז'ינוב: אז אפשר לבדוק את זה בעירייה?

שרון דינור: אם תגיד לי מה אתה רוצה שאני אבדוק אני אבדוק.

אלכס קושניר: היו דיונים, פשוט אין שם קרקע, או שהגודל לא מתאים, או שהקרקע לא מתאימה.

אנדרי קוז'ינוב: לכן אני שואל.

טלי פלוסקוב: אולי אנחנו נבקש בגבעת מרדכי ל - - - יש 1,000 ממתינים בתור.

מיכל וונש: אני רק רוצה להוסיף.

מיכל וונש: זה א', ו-ב', האורך של הזמן שאנחנו עדים לו שזה ייקח, אם השטח הזה כבר מיועד לצורך הזה, כבר - - -

אנדרי קוז'ינוב: ועדיין אני אשמח לקבל את התשובה האם השטח הזה נבחן והאם הוא נשלל מסיבות כאלה ואחרות.

שרון דינור: על גבעת מרדכי, אם אתה רוצה שאני אעזור לך אתה תצטרך אחרי הדיון להיות יותר ספציפי כדי שאני אבין על מה מדובר כי אני לא מכירה.

טלי פלוסקוב: ברור, אנחנו נשמח שתעבירי את זה לוועדה.

שרון דינור: אבל רציתי גם להגיד לגבי המרחקים.

שרון דינור: היום הדיירים בדיפלומט נמצאים במרחק 700 מטר משכונה של מזרח העיר, באמת כל השכונות, לא רק פסגת זאב ונווה יעקב נמצאות בצמידות לשכונות פלסטיניות, הם חלק מהעיר, אמנם פה זה מחנה פליטים, אבל למחנה הפליטים יש חומה.

טלי פלוסקוב: את יודעת מה מפחיד אותם?

טלי פלוסקוב: הקיר הזה, הוא מפחיד את האנשים.

טלי פלוסקוב: הם זוכרים את הקירות האלה במחנות ריכוז.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שתבינו את המנטליות של האנשים.

שרון דינור: לא, זה לא המקצוע שלי - - -

טלי פלוסקוב: נכון, אבל אני פשוט מסבירה לכם למה האנשים האלה מפחדים.

טלי פלוסקוב: זה לא המצאה.

טלי פלוסקוב: באמת.

שרון דינור: זה נורא, אבל אני אומרת לעצמי שהקיר הזה זה אחד הדברים שגורמים לביטחון.

קריאה: זה יהיה לאנשים אחרים, זה לא למי שזה מפחיד אותו.

טלי פלוסקוב: לא, או שאנחנו צריכים לעשות עבודת הסברה עם האנשים האלה, לדבר איתם, להסביר.

טלי פלוסקוב: מה שאנחנו היום מדברים, צריך גם להנגיש את זה לאנשים האלה ולתת להם להבין שאנחנו עושים את זה עבורם.

טלי פלוסקוב: אם לא הם, אז מישהו אחר, יש אנשים שממתינים ושיש פה נושא שמטופל על ידי המדינה ואנחנו שומרים עליהם ואנחנו נדאג שלא יהיה להם רעש ואנחנו נדאג שלא יהיה להם אבק ולא יהיה להם ריח של שריפה.

טלי פלוסקוב: זה צריך להסביר לאנשים האלה.

מיכל וונש: את צודקת במיליון אחוז, ואני אגיד שיש היום קירות רעש שלא נראים שונים מהקיר הזה.

מיכל וונש: זאת אומרת לייחס לזה יותר חשיבות ממה שזה - - -

טלי פלוסקוב: נכון, נכון.

טלי פלוסקוב: אז צריך להסביר לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: כל הדברים האלה אנחנו נצטרך להסביר לאנשים האלה ולהגיד להם.

טלי פלוסקוב: כי מי שרוצה לגור בירושלים צריך לקחת בחשבון את הייחודיות של העיר הזה, לטוב ולרע, מה שנקרא.

שרון דינור: אגב, הייחודיות של העיר הזאת, באמת זה היה מקסים, כשעשיתי סיור לפניכם, הלכתי לשטח לראות שיש לכם איפה לחנות והכול בסדר, והוואדי הזה, היו בו ארבעה צבאים וזה חלק מאוכלוסייה של 200 צבאים שמסתובבים בצורה חופשית.

שרון דינור: הבנייה לא הולכת להרוס את זה, זה בוואדי.

שרון דינור: יש קיר, נכון, אבל יש גם תנאים נורא מיוחדים לירושלים, יש פה טבע עירוני מקסים, זאת אומרת אפשר גם להתרכז בחיובי.

טלי פלוסקוב: שוב פעם, כל מה שאת אומרת, אני חוזרת ואומרת, כל הדברים הטובים והנפלאים שיש במקום הזה, במבנה הזה ובפרויקט הזה, אנחנו צריכים להעביר את זה לאנשים ולהסביר להם שאנחנו מבינים את המצוקה, אנחנו מבינים את דאגתם, ומצד שני אנחנו מתחייבים שאחת, שתיים, שלוש, ארבע.

טלי פלוסקוב: כל הדיון בנושא הזה היה מכוון להרגיע את האנשים, הם כולם בלחץ.

טלי פלוסקוב: הם היו בלחץ מצד אחד שהחוזה שלהם מסתיים, אבל זה צד אחד, מצד שני החלופה שמציעים להם היא חלופה - - - וראיתם את הסרטונים שתושבי השכונה מראים לנו, הם מראים את הסרטונים האלה גם לתושבים ובטח שזה מפחיד אותם.

שרון דינור: נכון.

טלי פלוסקוב: אז אנחנו צריכים לתת להם להבין שאנחנו כאן כדי לדאוג להם ואנחנו נדאג שכל זה לא יפגע באיכות חייהם גם אם הם יגורו שם.

טלי פלוסקוב: צריך לחשוב איך אנחנו עושים את זה, פרויקט בעיניי לא קטן.

טלי פלוסקוב: ואני רוצה עוד דבר אחד, חברי הכנסת, להזכיר לכם שבדיון הקודם אנחנו הבנו שכל התהליך התכנוני יהיה לא פחות משנה, למרות שהעירייה עושה את כל המאמצים כדי - - -

שרון דינור: לפני היתר, את מתכוונת.

שרון דינור: זה לפני היתר עוד.

שרון דינור: ייקח לדעתי לפחות עוד שנה, אני מעריכה, עד שהתב"ע תאושר.

טלי פלוסקוב: תכנון?

שרון דינור: כן, כי יש זמנים שקבועים בחוק, צריך לשמוע את המתנגדים, אחר כך יש - - -

שלומית אבינח: אמרו חמש שנים עד שיהיה - - -

טלי פלוסקוב: אני רוצה לאחל לכל חברי הכנסת להישאר חברי כנסת עד שהדבר הזה ייגמר.

שרון דינור: ראינו שהמתנגדים פה לא הולכים לעשות עבודה קלה.

אלכס קושניר: אבל אני חושב שקבועי הזמן האלה, אנחנו חייבים לנסות להסביר לדיירי דיפלומט.

אלכס קושניר: שהם יהיו רגועים שיש להם עוד כל כך הרבה שנים לחיות במקום הזה.

אלכס קושניר: אבל אנחנו גם חייבים לוודא שיש פה המשכיות מבחינה חוזית.

אלכס קושניר: זאת הנקודה.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: אבל עוד פעם, אלכס, בגלל שאני חילקתי את הדיון לשני חלקים אני לא רוצה להיכנס לנושא הזה.

טלי פלוסקוב: מרינה, רצית להתייחס.

טלי פלוסקוב: חברת מועצת העיר ירושלים לשעבר, פעילה חברתית.

טלי פלוסקוב: למה רצית להתייחס ולהגיד?

טלי פלוסקוב: רגע, מרינה, כל מי שנמצא בזום מדבר רוסית, אני מבינה (מדברת ברוסית).

טלי פלוסקוב: כן, מרינה.

מרינה קונצביה: אתם כבר נגעתם ממש בדקה האחרונה במה שאני רציתי להגיד, שכל התכנון הזה וכל הבנייה הזאת זה לוקח זמן, מינימום שלוש שנים, ואני שמעתי אפילו חמש, עכשיו מישהו אמר.

מרינה קונצביה: אז בזמן הזה, אם אנחנו מדברים על 1,000 אנשים ויגיעו עוד יותר אנשים שיצטרכו את הדיור המוגן, אז בואו נחפש עוד מקומות ופתרונות וגם חלק מהאנשים האלה, שהם נמצאים עכשיו במלון דיפלומט, הם יכולים גם למצוא שם את מקומם.

מרינה קונצביה: דבר שני שאני רציתי להגיד, יש אנשים שיכול להיות שהם לא ירצו לבוא לשם וכמה שאני בדקתי את כל המעמד של מקרה סוציאלי מה שנקרא וכל האוכלוסייה הזאת, עליה אנחנו מדברים היום, הם בדיוק ההגדרה הזאת, אז צריך לדעת איך אנחנו צריכים לטפל בזה.

מרינה קונצביה: אני חושבת שזה נושא מאוד מאוד חשוב.

טלי פלוסקוב: כן, אנחנו נעשה את זה.

טלי פלוסקוב: בסיכום דבריי אני אתייחס לזה.

מרינה קונצביה: תודה.

טלי פלוסקוב: מי נמצא איתנו בזום?

טלי פלוסקוב: (מדברת ברוסית).

נינה פילצקי: (מדברת ברוסית).

טלי פלוסקוב: (מתרגמת את דברי נינה פילצקי): האישה אומרת כאן שהיא כן הייתה גרה בפסגת זאב בעבר והיא אוהבת את המקום הזה והיא מוכנה לעבור אליו.

טלי פלוסקוב: הנה יש לנו כאן דוגמה של בן אדם שמוכן לעבור לשם.

טלי פלוסקוב: מצוין, אני שמחה מאוד.

אירנה אוזרנויה: (מדברת ברוסית).

טלי פלוסקוב: (מדברת ברוסית).

מרינה מחטיוק: אני נמצאת במקום שביקרתם בו הבוקר ואני רוצה להראות למי שלא היה, אולי שיתרשם בשידור ישיר אולי מהנוף שנמצא פה.

מרינה מחטיוק: אני אסובב את המצלמה ואנשים יתרשמו, זה יחסוך להם להגיע.

טלי פלוסקוב: כן, עכשיו אנחנו רואים.

מרינה מחטיוק: אני מסובבת את עצמי למקום המיועד - - -

טלי פלוסקוב: טוב, אנחנו היינו עכשיו שם.

מרינה מחטיוק: לא, אבל האנשים של דיפלומט, מי שאמר שהוא לא היה.

טלי פלוסקוב: הבנתי, הם רוצים לראות איפה זה.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

מרינה מחטיוק: אז הנה.

טלי פלוסקוב: אוקיי, מרינה, תודה רבה.

טלי פלוסקוב: (מדברת ברוסית).

אלכס: אני מכיר את מלון דיפלומט כבר 28 שנים ואני מטפל בדיירים ובכל התלונות שלהם.

אלכס: בואו לא נשכח, ב-2009 היה דוח מבקר המדינה לגבי מלון דיפלומט שנכתב שם שחייבים לפנות את דיירי מלון דיפלומט.

טלי פלוסקוב: ב-2009?

אלכס: מבקר המדינה שאל למה כשמאריכים את החוזה אין מכרזים.

אלכס: ב-2009 היה דוח מבקר המדינה, עברו 11 שנה, היה מספיק זמן.

אלכס: ב-2014 נחתם חוזה עם שגרירות ארצות הברית, עברו שש שנים, היה מספיק זמן, המון זמן.

אלכס: ברגע שלא עושים מה שאומר מבקר המדינה, מה שאומרים גורמים אחרים, אנחנו נמצאים בברוֹךְ גם עם ארצות הברית, נמצאים בברוֹךְ גם מבחינה כלכלית, כי מלון דיפלומט עד עכשיו במשך 30 שנה עלה לקופת המדינה כמעט מיליארד שקל.

אלכס: בכסף הזה היה אפשר לבנות עוד הרבה הוסטלים, לתת הרבה פתרונות דיור לאלפי אנשים ויכול להיות שהיום, אם היו מחלקים את הכסף בצורה נכונה, אז הדיירים היו גרים היום במקום אחר ולא היו כל הבעיות.

אלכס: אנחנו גם מדברים על המקום הזה שאנחנו נתקלנו היום ואנחנו לא יודעים מתי יהיה הפתרון, בעוד שלוש, ארבע, חמש שנים, אבל חוזה השכירות נגמר ב-20 ביוני, זאת אומרת היום המלון וגם הדיירים נמצאים במקום ללא חוזה ומשלמים כולם קנסות, גם הדיירים וגם המדינה.

אלכס: אני חושב שהגיע הזמן להקים ועדה בין משרדית, זה גם של הכנסת, שתבדוק למה יש בזבוזים, למה לא מקיימים את דוחות מבקר המדינה ולמה לא מקיימים את כל ההחלטות שהיו עד עכשיו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לאלכס.

טלי פלוסקוב: אני שוב פעם מפנה את תשומת ליבכם.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את הדיירים ואת התחושות שלהם.

טלי פלוסקוב: כרגע זה מה שעומד על הפרק.

טלי פלוסקוב: מה שאמר אלכס, אנחנו ניקח בחשבון.

טלי פלוסקוב: (מדברת ברוסית).

טטיאנה קורילוב: (מדברת ברוסית).

טלי פלוסקוב: (מתרגמת מדברי טטיאנה קורילוב): בישראל הרבה יותר טוב ממדינות אחרות, במיוחד מהמדינה שאנחנו עלינו.

שלומית אבינח: (מתרגמת מדברי טטיאנה קורילוב): אם חיים שם ישראלים אחרים אז אנחנו גם יכולים לחיות שם.

שלומית אבינח: זה מציאות ריאלית.

שלומית אבינח: היא אומרת, שאם אנשים ישראלים אחרים אז גם לנו זה מתאים.

טלי פלוסקוב: אז גם אנחנו נוכל שם לחיות.

טטיאנה קורילוב: אני רוצה לפסגת זאב, אני יודעת את האזור הזה, אני חושבת שזה בסדר.

טלי פלוסקוב: יופי.

טלי פלוסקוב: ספסיבה, טטיאנה.

טלי פלוסקוב: הנה, אנחנו שומעים דעות שונות של אנשים ולכן באמת הגישה צריכה להיות כנראה - - -

אלכס קושניר: אני חייב לומר משהו, אמרתי את זה באוזן לאנדרי, אני חושב שזה מדהים לראות איך הקשישים שלנו מתחברים לטכנולוגיה ומתחברים לזום.

טלי פלוסקוב: והם היום מדברים איתנו בזום.

אלכס קושניר: באמת, להוריד את הכובע.

מרינה קונצביה: בשביל זה שלחתי לשם בן אדם, הוא עוזר להם להתחבר.

טלי פלוסקוב: יופי.

טלי פלוסקוב: טוב שיש אנשים שעוזרים להם להתחבר ומלמדים אותם.

אלכס קושניר: חד משמעית, כל מי שעוזר מבורך.

אלכס קושניר: באמת, כל הכבוד.

שלומית אבינח: לצורך הפרוטוקול, צריך להגיד תודה לאם בית, דיברתי איתה, שלחתי לה את הקישור ואמרתי לה להפיץ לכולם וכל מי שירצה לדבר שידאגו לעזור לו.

טלי פלוסקוב: אנחנו מוסרים תודה רבה לעובדים של המקום, אם הבית, אירנה, אם אני לא טועה קוראים לה, על העזרה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שאם האנשים שגרים שם היו כל הזמן מחוברים אלינו, גם לכאן, מה שקורה בכנסת, וגם בכל מקום אחר, בחיים הם לא היו מרגישים בודדים.

טלי פלוסקוב: אנחנו ביחד, גם אם אסור היום יותר מדי לצאת למקומות, אבל הנה אנחנו מדברים ואנחנו פה הרבה אנשים ואנחנו שומעים את כולם.

טלי פלוסקוב: באמת יישר כוח לכל מי שעזר לאנשים האלה להתחבר לזום.

טלי פלוסקוב: יש עוד מישהו שרוצה לעלות ולדבר?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: (מדברת ברוסית).

אלכסנדר: (מדבר רוסית).

שלומית אבינח: (מתרגמת מדברי אלכס): גר שם עשר שנים.

שלומית אבינח: יש בעיה במקום שצריכים - - - המיקום הוא לא הכי - - -

טלי פלוסקוב: (מדברת ברוסית).

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: ספסיבה, אלכסנדר.

טלי פלוסקוב: יש עוד מישהו?

טלי פלוסקוב: בבקשה, טניה קושניר.

טניה קושניר: שלום רב לכולם, אני אדבר בעברית ואני אציג את עצמי.

טניה קושניר: שמי טניה קושניר, אני עובדת סוציאלית בדיפלומט, אני עובדת שם כבר 12 שנה.

טניה קושניר: אני רוצה להתייחס להיבט הטיפולי.

טניה קושניר: נכון שאמרתם שיש בעיות במבנה הזה, שמעתי ריח, רעש.

טניה קושניר: בוא נגיד ככה, זה לא דיור מוגן שיש שם כל הזמן צוות.

טניה קושניר: בסופו של דבר אחרי שזה ייבנה, אחרי שאנשים ייכנסו לאכלוס מישהו יצטרך להתמודד עם הבעיות.

טניה קושניר: אני יודעת שלאורך שנים שאני עבדתי בדיפלומט לא הכול פשוט, אנשים לא תמיד מקבלים מענה, עניין הריח, עניין הרעש.

טניה קושניר: השיטה תמיד פחות לייצר בעיות ופחות להיכנס בהן מאשר אחר כך למצוא את האפשרויות לטפל בזה.

טניה קושניר: אני באמת אומרת, עניין של ריח, כמו שאמרתם שהפתרונות זה חלון אטום, אני אגיד לכם, גם מבחינה פסיכולוגית ומבחינת איכות החיים זה מאוד מאוד יטריד את הבן אדם הקשיש, שהוא נמצא לבד, אין לו איש צוות, אין לו אף אחד שיכול לעזור לו באותם רגעים וצוות, אם בכלל יהיה באותה צורה, זה עדיין בשעות מסוימות, לא בסופי שבוע, ובאמת אנשים לא מרגישים מוגנים.

טניה קושניר: גם בדיפלומט זה מאוד מאוד מאוד חלקי ובאמת אין אפשרות לתת מענה לבן אדם.

טניה קושניר: לא כל אחד יכול סתם להתקשר בעברית ל-106 בלילה ולהגיד: מישהו מפריע לי, יש לי משהו.

טניה קושניר: הוא פשוט יסבול בשקט ויסחוב את זה עד הסוף ויחיה בדיכאון ובתסכול.

טניה קושניר: צריך גם להבין, אנשים חולים, הרבה אנשים חולים באסטמה, אנשים משתמשים בחמצן וברגע שאתה אומר שאולי באיזה לילה יהיה לך פה ל"ג בעומר מתחת לחלון, זה נורא יפחיד אותם.

טניה קושניר: אפילו שזה לא יהיה הם יצפו שזה יהיה.

טניה קושניר: ברגע שמקבלים את ההחלטות ואומרים: אנחנו נסביר ונטפל, עכשיו, לפני שאנשים יסכימו והכול, אחר כך הם יישארו בודדים ולבד עם הבעיות שלהם.

טניה קושניר: אנחנו בצורה מאוד מאוד מאוד חלקית יכולים לעזור ולתת מענה.

טניה קושניר: זה מה שרציתי לומר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, טניה.

טלי פלוסקוב: אני מבינה את דאגתך מצד אחד, מצד שני אנחנו מדברים עם אנשים שמבינים ומקבלים החלטות לבד ואנחנו בשום אופן לא רוצים ללחוץ על אף אחד מהם לקבל החלטה לכיוון כזה או אחר.

טלי פלוסקוב: שוב, אני רוצה רק להזכיר לכם שאנחנו מדברים איתכם על הפרויקט שאני מאמינה שעוד ארבע שנים עד שהמבנה הזה יקום.

טלי פלוסקוב: אנחנו כרגע מדברים על האם אפשר באמצעות טכנולוגיות שונות, ופה הועלו כמה סוגיות, לעזור ולהקל על האנשים להתמודד עם כל הדברים האלה.

טלי פלוסקוב: ובשום אופן אנחנו לא מדברים על חלונות אטומים.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים על זכוכית שהיא לא שונה מזכוכית אחרת, אבל היא מבודדת, היא יותר עבה.

טלי פלוסקוב: היא עולה למדינה הרבה יותר כסף והיא לא תעביר את הרעש פנימה, אבל הבן אדם בפנים לא ירגיש שיש לו חלון שונה ממישהו אחר.

טלי פלוסקוב: בשום אופן, גם לא הייתי מסכימה לחלונות אטומים, לא על זה אנחנו מדברים.

טלי פלוסקוב: מה שכן, מה שאנחנו נעשה, אני אנסה לסכם את כל הדיון המרתק הזה, בעיניי, גם מצד הסיור וגם מצד הדיון וזה שאנחנו שמענו את האנשים.

טלי פלוסקוב: אחת, אנחנו כן ביקשנו מעיריית ירושלים שתציג לנו את האופציה של גבעת מרדכי.

קריאה: זה היה קרית מנחם.

טלי פלוסקוב: אוקיי, אז אנחנו נבקש מהם.

טלי פלוסקוב: זה לא כדי להחליף, אלא כדי להוסיף.

טלי פלוסקוב: הרי אנחנו מדברים על 1,000 אנשים שממתינים לדיור ציבורי בירושלים.

טלי פלוסקוב: זה אחת.

טלי פלוסקוב: שתיים, אנחנו, כמובן בתיאום עם המשרדים הרלוונטיים, חייבים עכשיו במיידי לחפש פתרונות לאנשים.

טלי פלוסקוב: הפתרונות שיש לנו על המדף, נקרא לזה, לבדוק מה קורה במלון חן, האם יש עוד אופציות, אני יודעת שזה בהרחבה, כמה אנשים אנחנו יכולים להעביר.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שיש שם סדר גודל של 50.

טלי פלוסקוב: אם יש אנשים שירצו לעבור למלון חן זה מצוין, זאת אומרת מ-300 הורדנו כבר 50.

שלומית אבינח: מה זה מלון חן?

טלי פלוסקוב: זה גם מקבץ דיור בירושלים.

טלי פלוסקוב: אגב, כשהייתי בסיור שם, אני עשיתי סיבוב ברכב וראיתי, יש שני מקבצים בשכונה, אמנם לא בקו מה שנקרא של הגבול, אבל מקומות מאוד יפים.

שלומית אבינח: טלי, סליחה שאני אומרת בסיכום, אבל השאלה אם מישהו עשה סקר מבין ה-307 מה התוכניות, מה ההיתכנות.

טלי פלוסקוב: זה בדיוק מה שאני רוצה.

טלי פלוסקוב: כל האנשים האלה היום נמצאים באחריות של משרד העלייה והקליטה?

שלומית אבינח: כן.

טלי פלוסקוב: אז צריך לבקש מהמשרד, מהעובדים הסוציאליים שנמצאים שם במקום, לעבור אדם אדם ולבדוק באמת מה הוא רוצה.

טלי פלוסקוב: הנה פה גם בזום היום ראינו דעות לכאן ולכאן.

טלי פלוסקוב: אם יש אנשים שכן רוצים להישאר בירושלים וכן רוצים לגור במקום הרבה יותר טוב ממה שהם היו גרים קודם, כי המקום באמת יהיה מאוד יפה, ראינו את ההדמיה, יישר כוח לעמיגור שהיו איתנו בסיור, שהם מקדמים את הפרויקט הזה, אם הם רוצים לגור שם, אנחנו רק נשמח.

שלומית אבינח: פנייה למנכ"ל המשרד?

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: כדי שיעשו פגישות פרטניות עם האנשים כדי להבין.

טלי פלוסקוב: מצד אחד להרגיע אותם שאנחנו לא הולכים להוציא אותם אנחנו לא יודעים לאן, והמנכ"ל כאן בעצם הבטיח לנו בדיון הקודם שזה מה שיהיה, מצד שני האנשים שלא מוכנים בשום אופן בגלל התחושות האישיות, ואפשר להבין גם את האנשים האלה, לחפש פתרונות יום יום ולא רק ברמת ירושלים אלא ברמה של המדינה.

טלי פלוסקוב: אם יש אנשים שמוכנים לעבור למקום אחר ואנחנו כן נותנים להם מקום מגורים ראוי, זכותם, ואנחנו צריכים לתת להם אולי קדימות כדי שהם לא יישארו עם הבעיה לבד.

טלי פלוסקוב: כל הבעיה של האנשים האלה זה אי ודאות, הם לא יודעים איפה הם נמצאים, הם לא יודעים האם יאריכו להם חוזה, איפה הם יהיו מחר, האם באמת לא יגידו להם: תפנו את המקום ותעשו מה שאתם רוצים.

טלי פלוסקוב: לזה אנחנו לא ניתן לקרות.

טלי פלוסקוב: זה מה שאני רוצה שהאנשים האלה ישמעו ויידעו, אנחנו כאן כדי להגן עליכם, אנחנו כאן כדי לתת לכם גיבוי, מצד אחד, מצד שני אנחנו כאן גם כדי לחפש פתרונות שיפתרו את הבעיה המדינית הגדולה שכולנו עומדים בפניה.

טלי פלוסקוב: אני רק רוצה לעדכן אתכם שמאז שאני לקחתי על עצמי את הנושא אני עובדת בשיתוף פעולה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה ואנחנו שם כבר דנים בנושא.

טלי פלוסקוב: ראש הממשלה גם מעורב, אני מקווה מאוד שעכשיו הדברים ירוצו קצת יותר.

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת עד כמה ראש הממשלה היה מעורב עד היום, לפי דעתי לא, אבל היום הוא כן יודע במה מדובר ואנחנו נעשה ישיבת מעקב, אני חושבת שבעוד חודש נעשה ישיבת מעקב, אני גם אעדכן בדברים שהתקדמתי.

טלי פלוסקוב: אני פשוט רוצה כל חודש להזכיר לעיריית ירושלים שהתוכנית הזאת היא בהעדפה מול כל התוכניות.

טלי פלוסקוב: לרוץ.

טלי פלוסקוב: אני הייתי ראש עיר, אני יודעת כמה מהר אפשר לעשות דברים כשרוצים, התוכנית הזאת צריכה להיות תמיד למעלה, גם אם יש הרבה תיקים שצריכים לטפל בהם.

טלי פלוסקוב: אז בעוד חודש אנחנו שוב ניפגש, שוב פעם ניתן אפשרות לאנשים שיכולים לשמוע אותנו ולהיות איתנו בזום, כדי להתעדכן באמת ממקור ראשון.

טלי פלוסקוב: אנחנו גם כמובן נדבר על זה בכל מקום אפשרי.

טלי פלוסקוב: נמצאת איתנו גם יאנה בריסקמן, אני רואה אותה בזום איתנו, היא גם הייתה בסיור, היא בטח תספר גם על החוויות שלה.

טלי פלוסקוב: מה שחשוב לי זה שאתם, הדיירים, תדעו שאנחנו כאן כדי לעזור לכם פה, אנחנו כאן כדי למצוא פתרון, אנחנו כאן כדי לא לתת לאף לפגוע בכם.

טלי פלוסקוב: זה אני רוצה שתדעו.

טלי פלוסקוב: פה יושבים גם נציגים של הקואליציה וגם נציגים של האופוזיציה ונשמע פה קול חד וברור, אנחנו כאן כדי להגן עליכם.

טלי פלוסקוב: שתהיו בריאים, תשמרו על עצמכם, מסכות, בבקשה, בכל מקום שאתם יוצאים.

טלי פלוסקוב: הישיבה נעולה, מיצינו, בעוד חודש אנחנו נפגשים שוב בנושא.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: ותודה רבה לצוות הוועדה שליווה את הסיור, לערוץ הכנסת, לכל האנשים הטכניים, עשיתם את זה יוצא מן הכלל, למנהלת הוועדה במיוחד.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.