הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 23, פרוטוקול מספר 7, 2020-07-13 10:00

עודד פורר: בוקר טוב לכולם.

עודד פורר: אני שמח לפתוח ישיבה ועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עודד פורר: היום 13 ביולי, כ"א בתמוז תש"ף.

עודד פורר: הנושא הוא דיווח משרד החינוך בהתאם לסיכום הישיבה מיום 30 ביוני בנושא חשד לעבירה לפי חוק הסרטונים.

עודד פורר: יש לנו כאן מוזמנות ממשרד החינוך.

עודד פורר: ברוכות הבאות.

עודד פורר: אני שוחחתי אתמול עם המשנה למנכ"ל.

עודד פורר: זה לא שאני מחפש להביא לפה נציגים של משרד החינוך, אבל בישיבה ב-30 ביוני נאמר על ידי הנציגים שלכם שאין נתונים מהמחוזות, אז רצינו לסייע בידיכם לאסוף את הנתונים מהמחוזות.

עודד פורר: קיבלנו את זה בכתב, מיד נדבר על הנתונים עצמם ועל השונות בהם.

עודד פורר: אבל ניתן לך לפתוח, עינב לוק, מנהלת אגף בכיר שפ"י.

עינב לוק: בוקר טוב.

עינב לוק: בשנה האחרונה אני מנהלת את הארגון, ואני רוצה להגיד קודם כל שהנושא של הפצת תמונות וסרטונים בעלי גוון מיני נמצא על סדר היום של שפ"י באופן מאוד משמעותי.

עינב לוק: במהלך השנה האחרונה אנחנו פועלים בנושא הזה בשני כיוונים.

עינב לוק: כיוון אחד זה הנושא של מניעה, והכיוון השני זה טיפול באירועים.

עינב לוק: בנושא של מניעה אנחנו משתמשים גם בנתונים כדי לבנות את התוכנית שלנו למניעת פגיעה ברשתות החברתיות.

עינב לוק: הנתונים מאפשרים לנו להבין באיזה גיל זה מתרחש, מה מאפיין את ההתנהלות.

עינב לוק: יש לנו כמה תובנות שאולי בהמשך, אם זה יהיה רלוונטי, אני אציין, כמו שאנחנו רואים שבחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה הנושא הזה נמצא יותר על הפרק.

עינב לוק: אנחנו רואים שהפגיעה היא בעיקר בגיל של חטיבת הביניים.

עינב לוק: אנחנו רואים שפעמים רבות זה נעשה כחלק מפגיעה, והרבה פעמים זה נעשה כאיזושהי פרידה מבני זוג ואז מפיצים תמונות.

עינב לוק: וגם אנחנו רואים הבדלים בין המגזרים בנתונים.

עינב לוק: לגבי הטיפול באירועים זו שנה ראשונה שהנתונים מגיעים אלינו להיוועצות במדריכי היחידה למיניות ומניעת פגיעה מינית בילדים ובני נוער.

עודד פורר: תסבירי מה הכוונה להיוועצות.

עודד פורר: ראיתי את המונח הזה.

עינב לוק: אני אומר מה המונח אומר.

עינב לוק: אנחנו בעצם מנחים את מוסדות החינוך, שכאשר מתרחשים אירועים חריגים – אני אסביר את זה באופן כללי, לא ספציפית לנושא הזה – אז קודם כל בית הספר מחויב לטפל באירוע, שזה הדבר החשוב והמשמעותי.

עינב לוק: וכאשר מדובר באירוע חריג, יש לדווח למפקחת במשרד החינוך.

עינב לוק: כאשר האירוע הוא מורכב במיוחד, אנחנו מבקשים להיוועץ במדריכים מומחים בתחום.

עינב לוק: יש לנו בשפ"י מדריכים מומחים לאלימות, מדריכים מומחים לפגיעה מינית, מדריכים מומחים לרשת, מדריכים מומחים לסמים ואלכוהול, אובדנות, ואנחנו מבקשים מהם.

עינב לוק: עם היוודע שהאירוע הוא מורכב יש להיוועץ כדי לראות איך אנחנו עושים טיפול באירוע שהוא הוליסטי, כולל היוועצות משפטית, והמדריכים בשפ"י הם המומחים להבין איך לטפל באירוע מורכב.

עינב לוק: כל אירוע כזה שמגיע למדריכי היחידה, אנחנו מטפלים בו, מסייעים, והנתונים שהבאנו הם על כל האירועים שהגיעו להיוועצות עם מדריכי היחידה.

עינב לוק: אני יכולה להגיד שזו שנה שאנחנו אוספים בצורה מסודרת את הנתונים.

עינב לוק: יש לנו אותם בפילוח גם לפי שלבי חינוך, יסודי, על-יסודי.

עינב לוק: יש לנו אותם בפילוח מגזרי ויש לנו אותם בפילוח מחוזי.

עינב לוק: אלה הנתונים ששלחנו אתמול, שהם בהחלט מעידים על כל הנתונים שהגיעו.

עינב לוק: אגיד שיש עוד נתונים שהם לגבי רשת בכלל, אבל מה שכאן שלחנו זה ספציפית להפצת תמונות וסרטונים ברשת.

עינב לוק: הנתונים האלה מאפשרים לנו גם לראות מה סוג האירועים שמגיעים, מה תרבות הדיווח, ואנחנו כבר עסוקים בלטייב את האופן שבו יועצים ומנהלים מתייעצים לגבי אירועים, האם יש תרבות של היוועצות, האם יש פחות, מה הסוג, מה מאפיין, מה הגילאים, מה המגזרים, ולפי זה אנחנו גם מקיימים את הדיאלוג ואת השיח שלנו עם המפקחים על הייעוץ והמפקחים הכוללים.

עודד פורר: אני חייב לומר שזה חלק מהנתונים שביקשתי.

עודד פורר: כי אני ביקשתי את כל האירועים.

עודד פורר: הרי בסוף מה גורם לאירוע להפוך להיות מאירוע לאירוע חריג, ומאירוע חריג לאירוע מורכב שמחייב היוועצות?

עודד פורר: רצינו להבין את התמונה כולה.

עודד פורר: הרי אם אני מבין נכון את דברייך, לא כל האירועים שכוללים הפצת תמונות הם האירועים שמגיעים להיוועצות.

עינב לוק: ברשותך, הילה מנהלת אגף תוכניות סיוע ומניעה מבקשת לענות על השאלה.

הילה סגל: בוקר טוב.

הילה סגל: אני הילה סגל, אני מנהלת אגף תוכניות סיוע ומניעה בשירות הפסיכולוגי הייעוצי.

הילה סגל: אנחנו מכירות את הוועדה לאורך השנים וחשוב לנו מאוד להביא לכאן את המורכבות ולהביא אותה בצורה אותנטית.

הילה סגל: אתחיל מזה שאנחנו מתעסקים עם טווח מאוד מאוד רחב של אירועים, מרמה שילד יכול לכתוב ווצאפ משפיל ברשת, וזה יכול להיות ילד בן שמונה ובן תשע.

הילה סגל: טווח האירועים הוא עצום.

הילה סגל: אנחנו רוצים כתפיסה שחלק מהאירועים – וזה מוגדר בצורה ברורה מאוד, מיד אגיד איך – יטופלו ברמת בית הספר, שתהיה שם סמכות ותהיה שם אחריות ויהיה שם אמון במנהלים, וזאת התפיסה.

הילה סגל: יש לנו בתפיסה ובמדיניות שלנו בחוזרי המנכ"ל תבחינים שמגדירים מהו אירוע חמור, ולגבי כל אירוע מהו אירוע שצריך להיות מטופל ברמה הבית-ספרית ומהו אירוע שחייב להיות מדווח לפיקוח ולקבל היוועצות.

הילה סגל: אירועים של הפצת תמונות מיניות הם אירועים חמורים, הם אירועים שעונים על התבחינים שלנו והם אירועים שהשאלה אם יש חובת דיווח או לא, כן להגיש תלונה במשטרה או לא, כן לכנס ועדה או לא.

הילה סגל: שלא לדבר על כל ההתנהלות הזאת בתקופה של הקורונה, צריך גם את זה לזכור.

הילה סגל: אז יש פה טווח מאוד רחב של אירועים, אנחנו לא רוצים לחשק את המנהלים, אנחנו לא רוצים להקטין את המנהלים, אנחנו רוצים לתת להם את הסמכות שלהם, ולצד זה אנחנו מספקים להם מומחים כי זאת תורה שלמה של האם יש כאן אירוע של פגיעה.

הילה סגל: אירועים לאורך השנים היו נתפסים כאירוע בין ילדים וצחוקים.

הילה סגל: אנחנו לא מתייחסים לזה כך.

הילה סגל: אנחנו רוצים להגדיר בדיוק, וזה מוגדר בחוזרי המנכ"ל.

הילה סגל: אנחנו נשמח להגיד, אנחנו החמרנו מאוד.

הילה סגל: אחד הדברים שקיימים אצלנו במדיניות – החוק היום לא מחייב הגשת תלונה במשטרה על הפצת תמונות.

הילה סגל: כשזה מגיע למוסד חינוכי, חייבנו את מנהלי בתי הספר להגיש תלונה במשטרה, כי זה חמקמק.

הילה סגל: כי הרבה פעמים תמונה מסתובבת, לא יודעים מי שלח אותה, והכלים פה לא מספיקים בבית הספר.

הילה סגל: כתפיסה המדיניות שלנו היא קודם כל עבודה חינוכית של מניעה, אחר כך עבודה טיפולית.

הילה סגל: הרבה פעמים ילדים צעירים – צריך לטפל בהם, צריך להסביר להם, צריך ללמד אותם.

הילה סגל: וכמובן מעל גיל האחריות הפלילית וכשקורים אירועים, גם תגובה משמעתית וגם תגובה של פנייה למשטרה.

עודד פורר: לפי מה שאת אומרת, כל האירועים שנוגעים בהפצת תמונה וסרטונים בעלי גוון מיני הגיעו להיוועצות.

הילה סגל: תמונות וסרטונים, האם זה תמונה פורנוגרפית שנשלחה בין הילדים בכיתה, או האם מדובר חלילה בתמונה של ילד או ילדה מהכיתה?

הילה סגל: זו דרמה, זה הבדל רציני מאוד.

הילה סגל: לכן חוזר המנכ"ל שלנו עושה הבחנה בין כמה רמות חומרה.

הילה סגל: אנחנו נשמח לפרט, אם תרצה.

עודד פורר: תפרטי.

הילה סגל: בבקשה.

הילה סגל: יש לנו חוזר מנכ"ל שנקרא אקלים חינוכי מיטבי והתמודדות מוסדות חינוך עם אירועי אלימות וסיכון, והרשת היא חלק מתוך יומם של הילדים, בשגרה, בחירום.

הילה סגל: שם הם מתנהלים, והקורונה עוד הוסיפה לנו מציאות שבה אנחנו לצערנו מעודדים אותם להיות עוד יותר ברשת.

הילה סגל: אז יש לנו כמה וכמה טבלאות.

הילה סגל: טבלה ראשונה מדברת על אירועים של בריונות ברשת.

הילה סגל: אירועים של אמירה, של הוצאת ילד מקבוצה, וגם זה צריך לזכור בהתאם לגיל.

הילה סגל: זאת אומרת, גם כאן צריך לזכור שיכולה להיות קבוצת ווצאפ של ילדים בני 12, ילדים מהכיתה שיוצרים קבוצת ווצאפ.

הילה סגל: על פי הנהלים של ווצאפ, בכלל בגיל הזה אסור להם לפתוח קבוצת ווצאפ.

הילה סגל: זאת גם סאגה מסוג אחר.

הילה סגל: נשמח לשתף את הוועדה ולהתייעץ לגבי המורכבות שאנחנו נתקלים בה בהקשרים האלה.

הילה סגל: אבל טבלה אחת תתייחס לאירועים כמו שהם היו במרחב הכיתתי – אמירה, השפלה מילולית, התנהלות חברתית בתוך הקבוצה בווצאפ, ושם יש אוסף של פעולות לחובה ולשיקול דעת שבתי הספר צריכים לפעול על פיהם.

הילה סגל: אחר כך ישנה החמרה נוספת.

הילה סגל: למשל, חרם ברשת.

הילה סגל: למשל, אמירה משפילה בעלת רקע מיני ברשת.

הילה סגל: שם יש החמרה.

הילה סגל: חובת היוועצות עם מפקח המחוז לגבי שיקולי הדעת.

עודד פורר: כשמישהו נועץ עם מפקח המחוז זה מופיע פה?

הילה סגל: זה לא הפצת תמונות.

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת לשאול שאלה.

עודד פורר: בבקשה.

מיכל וונש: תודה.

מיכל וונש: גם בכובעי כמי שהייתה ממונה על מניעת הטרדה מינית, אומנם במרכז אקדמי, וגם מתוך היכרות עם הנושא, באתי כדי לבטא איזשהו סוג של דחיפות ביצירת מנגנון היוועצות דווקא בעידן הזה.

מיכל וונש: נגעת בזה פעמיים, אבל אנחנו יודעים ורואים ספייק מאוד גדול של השימוש ברשת להפצת תכנים מהסוג האסור, ואין לנו המנגנון של בית הספר, ואנחנו גם לא יודעים כמה זמן לא יהיה לנו את המנגנון של בית הספר.

מיכל וונש: רציתי לשאול האם יש היערכות כרגע, ממש היערכות חירומית.

מיכל וונש: אני כל הזמן אומרת שלצד המשבר יש גם הזדמנויות רבות.

מיכל וונש: יכול להיות שהמנגנון שייבנה יהיה נכון גם לא לשעת חירום כמנגנון יעיל יותר, כיוון שאני מכירה אותם מתוך בתי הספר ומכירה גם כמה זמן זה לוקח לעשות את הבירור.

מיכל וונש: אבל אין לנו המנגנון עכשיו ואנחנו לא יודעים לכמה זמן לא יהיה אותו.

מיכל וונש: אני רואה בזה דחיפות מאוד גדולה שמנגנון ההיוועצות הזה יהיה רלוונטי גם בתקופה הזאת, כיוון שאני לא רואה איך מעבירים את מנגנון ההיוועצות כרגע, בזמן אמת, בשעת חירום, כשאנחנו יודעים וצופים שהמשבר הזה הוא לאורך זמן, ממש מלחמת התשה, ומלחמת ההתשה ברשת בתחום הזה היא עניין של חיים ומוות.

מיכל וונש: היא ממש בנפשנו.

מיכל וונש: אז אשמח מאוד אם תוכלו להתייחס גם לזה.

עינב לוק: אגיד באופן כללי קודם כל, שכל הנושא של המעבר מכיתה פיסית לכיתה וירטואלית חייב אותנו לכמה היבטים.

עינב לוק: גם בהיבט של מניעה, שיח על הדברים האלה בכיתות.

עינב לוק: אם יש לנו תוכנית שאנחנו מדברים עליה בכיתה, אקלים חינוכי מיטבי, על תקשורת בין-אישית, על יחסים, אז אנחנו בתקופה האחרונה בנינו מנגנון שמדבר על אקלים וירטואלי.

עינב לוק: על איך אני מקדם את האקלים החברתי.

מיכל וונש: שם בדיוק ההזדמנות.

עינב לוק: יש ילדים שמדווחים עכשיו על בדידות יותר גדולה, שהם לא נמצאים בקבוצות ושאף אחד לא מדבר איתם, ועצם ההגעה לבית הספר יצרה מחווה שאתה לא לגמרי בודד.

עינב לוק: ופתאום כשאתה נמצא ברשת החברתית, זה מייצר איזושהי תחושה של בדידות.

עינב לוק: לכן הנושא של קידום אקלים מיטבי חינוכי בתנאים האלה הוא גם הזדמנות והוא גם חובה.

עינב לוק: הדבר השני זה הגברת המודעות לגבי התנהלות ברשתות החברתיות.

עינב לוק: אנחנו צילמנו לאחרונה הרבה מאוד שיעורים ופיתחנו שיעורים חדשים של כישורי חיים שעוסקים בנושא הזה ספציפית על התנהלות ברשתות החברתיות, על הפרעות ב"זום" שמצאנו, הפצת תכנים מביכים באמצע שיעור "זום", ועל כל זה פיתחנו חומרים חדשים שהם יתחילו לעבוד בשנת הלימודים הבאה, וכבר השנה התחלנו להפיץ אותם.

עינב לוק: אנחנו מגבירים את המודעות של פנייה למוקד 105.

עינב לוק: במוקד 105 יש לנו חמש מפקחות שפ"י שהן מומחות לתחום ואנחנו מעודדים תלמידים, הורים, יועצות וצוותי חינוך לפנות אליהן.

עודד פורר: איך אתם עושים את זה?

מיכל וונש: איך זה מונגש, והאם החופש הגדול הוא לא הזמן שחייבים לדעת שזהו, הכול פרוץ?

עינב לוק: אנחנו עושים את זה בכמה מישורים.

עינב לוק: אחד, למשל, ההגברה של המודעות היא כלפי ההורים.

עינב לוק: ההורים חייבים לדעת על קיומו של המוקד.

עינב לוק: בימים האחרונים פרסמנו באתר של שפ"י, בפורטל הורים, ודרך פורום ועד ההורים המרכזי, מידע להורים על נושא של 105.

עינב לוק: זאת אומרת, בכל הערוצים האפשריים, זה נשלח גם על ידי הוועדים המקומיים לכל ההורים.

עודד פורר: אני בכוונה מתעכב על הנקודה הזאת, כי זה בדיוק עלה בדיון בוועדה.

עודד פורר: בא לפה תלמיד מאוד נחמד ממועצת התלמידים, בן 17, ואמר שהוא מעולם לא נחשף למוקד 105, והוא שמע עליו פעם ראשונה, ומדובר על תלמיד ככל הנראה פעיל.

עודד פורר: אם הוא גם במועצת התלמידים וגם טרח להירשם לדיון בוועדה לקידום מעמד האישה.

עודד פורר: הוא הופתע לשמוע על מוקד 105, הוא לא הכיר את זה משום ערוץ.

עודד פורר: אני חייב לומר גם כהורה, תדעו, זה שאתם מפרסמים משהו בפורטל או באתר האינטרנט של המשרד זה ממש ממש לא מגיע לאף אחד.

עודד פורר: אני אומר לכם את זה במאמר מוסגר.

הילה סגל: לא, המאמצים צריכים להיות מכל הכיוונים.

הילה סגל: הם צריכים לעשות מול התלמידים ומול ההורים.

עינב לוק: קודם כל, היו לנו כבר פגישה או שתיים עם מועצת התלמידים, אנחנו נגביר את זה.

עינב לוק: אני לגמרי לוקחת את זה לתשומת לבנו.

עינב לוק: זה המאמץ המרכזי שלנו היום, שההורים ידעו שיש להם למי לפנות.

עינב לוק: ההיוועצות היא לא להורים, ההיוועצות היא לצוותי חינוך, ליועצות.

עינב לוק: מוקד 105 הוא דרמטי להפצה.

עודד פורר: קמפיין 105, לעשות אותו, בשיא הצניעות, לא כזה דבר מורכב לתלות שילוט בבתי הספר, לשלוח מסרונים להורים.

הילה סגל: נשמח שתעזרו לנו בזה.

הילה סגל: הייתה השקה בבית הנשיא.

עודד פורר: בית הנשיא זה משהו אחר.

עודד פורר: אני רוצה לרדת לרזולוציה הנמוכה, איך תלמיד כיתה ד', ה' או ח' נחשף לעניין הזה של מוקד 105.

הילה סגל: היום גם כל השיעורים שלנו נסגרים בכלים לשטח.

הילה סגל: למשל סביב כל הנושא של ההסברה, יש מאמץ מאוד חזק, לצד העבודה עם התלמידים, שהיא התשתית, אבל של הדוברויות השונות.

הילה סגל: מדי שנה כשאנחנו מקיימים את השבוע הלאומי לגלישה בטוחה, אנחנו מאוד מתקשים לגייס תשומת לב תקשורתית למהלכים האלה.

עודד פורר: כל התלמידים נגישים אליכם.

עודד פורר: הרי אם אתם רוצים להודיע לתלמידים שמחר צריך להביא קלמר, סרגל ולשלם תשלומי הורים, כולם מקבלים את ההודעה.

עודד פורר: בלי קמפיין, בלי הודעות, בלי בית הנשיא.

הילה סגל: גם לגבי הרשת, אם יש בית ספר ספציפי שידוע שהוא לא עושה פעילות בשבוע הלאומי לגלישה בטוחה, אנחנו רוצות לדעת עליו.

הילה סגל: אנחנו עוברים בתי ספר, אנחנו מוציאים הנחיות.

עודד פורר: מתי השבוע הזה?

הילה סגל: בפברואר מדי שנה.

הילה סגל: בימי שיא בכל הארץ, בשיתוף פעולה עם כל הגורמים האפשריים.

מיכל וונש: בכל בתי הספר?

מיכל וונש: בכל השפות?

הילה סגל: בכל בתי הספר.

סונדוס סאלח: יש לכם נתונים גם על החברה הערבית?

הילה סגל: בוודאי.

סונדוס סאלח: יש שיתוף פעולה פחות, יותר?

הילה סגל: החברה הערבית היא מגוונת.

הילה סגל: בתוכה יש חלקים שיש יותר עבודה, פחות עבודה.

הילה סגל: אבל כל החומרים שלנו הם חומרים שנכתבו על ידי צוותים מתוך החברה הערבית, הם מיועדים להורים במכוון בחברה הערבית, הם שותים שלנו מתוך האגף לחברה הערבית בתוך המשרד.

הילה סגל: חד-משמעית.

עודד פורר: עורכת הדין איילת רזין, רצית לשאול.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני יודעת שיש הבדל בין איך שמציגים את הנושאים בחברה הערבית לבין איך שמציגים אותם בחברה היהודית.

עודד פורר: בוקר טוב עאידה.

עודד פורר: נתתי לה רשות דיבור.

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: פחדתי שזה ילך לאיבוד.

עודד פורר: לא ילך לאיבוד, אל תדאגי.

עודד פורר: פה לא הולכים דברים לאיבוד.

איילת רזין בית אור: קודם כל אני רוצה להודות גם על קיום הישיבה הנוספת הזאת והדקדוק בנתונים, כי באמת דוח מבקר המדינה בנושא הזה, של משרד החינוך, והטיפול של משרד החינוך והיכולת שלו לטפל בפניות מיניות מכל הסוגים בתוכו – הדוח מעלה תמונה מאוד מאוד מטרידה.

איילת רזין בית אור: אני ממליצה לכולכם להציע חברות לשפ"י בפייסבוק ולראות.

איילת רזין בית אור: יש מערכי שיעור באמת מצוינים, מאוד מאוד מרשימים.

איילת רזין בית אור: אני עוקבת.

איילת רזין בית אור: הבעיה היא שמה שדוח המבקר מעלה, וגם אנחנו מהניסיון שלנו של מרכזי הסיוע מפניות שאנחנו מקבלות, שהרבה פעמים לצערנו זה נשאר ברמה של מערך שנשאר בפייסבוק.

איילת רזין בית אור: שלשום התבשרנו על הגשת כתב אישום מפליג בחומרתו בפרשת הטלגרם נגד רונן שיך, נדמה לי.

איילת רזין בית אור: יש שם שלוש קטינות שנפגעו בסיפור הזה, בפרשת האחים עוזיאל, בפרשת טלגרם נוספת.

איילת רזין בית אור: גם, תיאור מאוד מאוד קשה של פגיעה בקטינה.

איילת רזין בית אור: מישהו בקשר עם הקטינות האלה?

איילת רזין בית אור: תנו לי להניח שלא.

הילה סגל: למה זאת ההנחה שלך?

איילת רזין בית אור: אני אגיד לך למה, כי אלה המקרים שהגיעו לכתבי אישום, והרוב בכלל לא מגיעים לתלונה במשטרה וגם לא מגיעים לכתב אישום.

איילת רזין בית אור: נקודת המוצא חייבת להיות שבכל כיתה יש ילדים וילדות שעברו פגיעה מכל סוג, בוודאי – אנחנו אוהבים עכשיו להשתמש בביטוי זינוק אקספוננציאלי – אז בעקבות הדיווחים על זינוק אקספוננציאלי בפגיעה ברשת.

איילת רזין בית אור: ואנחנו רואות את זה בנתונים שלנו במרכזי הסיוע, אנחנו רואים את זה בנתונים של משרד החינוך של 105.

איילת רזין בית אור: הנתונים זועקים.

איילת רזין בית אור: לכן זאת חייבת להיות נקודת המוצא.

איילת רזין בית אור: אתמול עלתה לוועדת שרים הצעת חוק שלנו, שעוסקת בהכשרות חובה לאנשי חינוך, רווחה ובריאות, ללמוד לזהות פגיעה מינית והתעללות ולדעת לתת מענה מותאם.

איילת רזין בית אור: לשמחתי זה נדחה להחלטה בשבועיים ואנחנו נעשה עבודה מול המשרדים.

איילת רזין בית אור: אבל בהקשר הזה, ובהקשר הזה בדיוק, אני פונה אליכם לפעול לקבל את תמיכת השר, שכל מורה כחלק מההסכמה שלו יהיה חייב לעבור הכשרה, בדיוק כמו שהוא חייב לעבור על פי חוק הכשרה בנושא עזרה ראשונה.

איילת רזין בית אור: זה דיני נפשות.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: הילה, תשובה, ואחר כך חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

הילה סגל: אנחנו קודם כל עובדים עם מרכזי הסיוע, אנחנו בקשר שוטף עם הארגונים.

הילה סגל: מערכת החינוך היא מערכת מרכזית שמזהה ומאתרת וממנה מגיעים חלק מאוד משמעותי של האירועים.

הילה סגל: הרבה פעמים לא מזה שילד בא ומספר, אלא הרבה פעמים משינויי התנהגות.

הילה סגל: אנחנו עובדים מאוד מאוד חזק סביב הנושא של איתור וזיהוי.

הילה סגל: יש כלים שאנחנו מאוד נשמח להראות לכם, גם למורים, גם לצוותים, בדיוק על החלק החמקמק הזה.

הילה סגל: שלא ילד בא ואומר נפגעתי, אלא על מה אנחנו שמים את הדגש.

הילה סגל: הגבתי למשוואה שעשית בין עניין כתבי האישום לבין הקשר עם הילדים.

הילה סגל: כל הקטינים שבית ספר מזהה או מלווה, חלק משמעותי מאוד הוא הליווי.

הילה סגל: האמירה שבוודאי הם לא מלווים היא אמירה מקוממת, שאני מבקשת לבדוק אותה ולא להגיד אותה סתם.

איילת רזין בית אור: אני מתנצלת.

איילת רזין בית אור: מה שרציתי להתייחס אליו זה שאם אנחנו יודעים שאחד מכל שישה-שבעה ילדים נפגע, בכל כיתה יושבים לפחות ארבעה-חמישה ילדים כאלה.

איילת רזין בית אור: ואני מרשה לעצמי להניח שמשרד החינוך והמורים לא יודעים, כי אין להם כלים.

איילת רזין בית אור: לא כי הם אנשים לא טובים, להפך.

איילת רזין בית אור: אני מאוד רוצה לחזק את מעמד המורה בישראל, וחשוב גם לתת לו את הכלי הזה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עודד פורר: אחריה חברת הכנסת סונדוס סאלח.

עודד פורר: אני מזכיר לכם, זה דיון מעקב, אנחנו תכף מסיימים אותו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל מברכת אותך על העובדה שסוף-סוף קיבלת איזושהי סטטיסטיקה.

עאידה תומא סלימאן: כי האמת היא שניסינו ועבדנו קשה, אבל כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: למרות זאת, אני חושבת שזה תמרור אזהרה מאוד חזק, המספרים האלה.

עאידה תומא סלימאן: הסטטיסטיקה הזאת אמורה להדאיג אתכם יותר מאשר אותנו, כי זה אומר שהתלונות לא מגיעות.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר שעדיין אין קשר אמון שהילדים האלה או הבנות האלה יגיעו ליועצות וידווחו, אלא אם יש בעיה בצורת איסוף המידע על התלונות האלה, שאני חושבת שגם קיימת.

עאידה תומא סלימאן: שנתיים דיברנו על הצורך בלאסוף את כל הנתונים מכל בתי הספר מכל בתי הספר כדי שתהיה לכם ראייה כוללת, ובכל זאת סוף-סוף קיבלנו, ומה שאני רואה מולי מפחיד אותי.

עאידה תומא סלימאן: עצם העובדה שיש 30?

עאידה תומא סלימאן: אני לבד יודעת על יותר מ-30.

עאידה תומא סלימאן: האמינו לי, אני באופן אישי יודעת על יותר מ-30, על סרטונים שהופצו על צעירות ועל איך שניצלו אותן.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר דרשני.

עאידה תומא סלימאן: ולא נכון, התוכניות האלה לא מגיעות לכל בתי הספר, במיוחד באוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אתן יודעות טוב מאוד שהמנהל הוא זה שמחליט אילו תוכניות ייכנסו, ואתן יודעות טוב מאוד שיש מנהלים שעל גופתם המתה יעבירו תוכניות כאלה, ומשרד החינוך שותק, משרד החינוך מבליג על כך שהילדים שלנו לא מקבלים את המידע הזה.

עאידה תומא סלימאן: בעיני זה לא מתקבל על הדעת, ואתם יודעים שיש יועצות שיכולות ויש להן הזמן להקשיב למה שיש לתלמידים לומר להן.

עאידה תומא סלימאן: כמי שניהלה שנים רבות את מרכז הסיוע בנצרת ואת תוכניות העלאת המודעות – אתן יודעות שהיועצות היו פונות אלינו לארגון לבקש שאנחנו ניכנס לבתי הספר ונעשה את העבודה, כי הן לא מספיקות עם חצי משרה ועם רבע משרה.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מברכת, אבל אני חושבת שצריך.

עודד פורר: אני ארצה לשמוע גם את התגובה בעניין הזה.

עודד פורר: חברת הכנסת סונדוס סלאח, אחר כך הממ"מ, ואז אני רוצה לתת למשרד החינוך להגיב, כי נאמרו פה דברים שנבקש התייחסות אליהם בהמשך.

סונדוס סאלח: אני מסכימה שהנתונים הם מאוד מאוד מדאיגים, במיוחד כשאנחנו מדברות על אוכלוסייה שחוששת לשתף פעולה בסטטיסטיקות, במעקבים, בתשובות נכונות לשאלות.

סונדוס סאלח: אני משתפת אתכם כמורה, אני מסכימה מאוד עם עאידה.

סונדוס סאלח: התוכניות האלה הן רק בגדר הצהרות יותר בחברה הערבית ולא ממש תוכניות שהן מקורקעות ונמצאת להן תוכנית יישום בפועל, כי אין מדידה ליעדים שהם רבעוניים עד החודש הזה, עד הסמסטר הזה, מה נעשה.

סונדוס סאלח: חסרים לי היעדים בתוך התוכנית ולבדוק את ההתקדמות.

סונדוס סאלח: מדובר באוכלוסייה שהיא מרגישה בסכנה לחשוף את עצמה, לחשוף את הנושא, במיוחד במאפיינים המיוחדים בחברה הערבית.

סונדוס סאלח: אז יש צורך להתאים את התוכנית ודווקא לבנות אותה עמוקה יותר, מותאמת למאפיינים של החברה הערבית.

סונדוס סאלח: זה שיש מכל חמישה או שישה תלמידים אחד שנמצא במצוקה ומאוים ברשתות או בסרטון כזה או אחר, מה שאנחנו יודעים מראה שיש אחוז יותר גדול שאנחנו לא יודעים עליו ולא מכירים תלמידות ותלמידים שנמצאים בסכנה.

סונדוס סאלח: יש הכלי שנעשה בו שימוש, הכלי החינוכי בתוך בתי הספר.

סונדוס סאלח: הוא לא נוגע ממש לסוגיה הזאת, למרות שזה כלי שניתן להשתמש בו כי התלמיד ממלא את זה באופן אנונימי ולא מזדהה ולא רושם את שמו.

סונדוס סאלח: שם אפשר להכניס עוד סעיפים לזהות תלמידים.

הילה סגל: יש חדש.

עודד פורר: יש חדש.

עודד פורר: מיד הן יתייחסו.

עודד פורר: אורלי, בבקשה.

אורלי אלמגור-לוטן: נכנסנו לדיון הבא, אבל בעקבות מה שעאידה אמרה, התעסקנו בעבר בנושא של הכשרות לבעלי מקצוע שעוסקים בפגיעה מינית, ואחד הדברים שעלו על מערכת החינוך זה שרוב העובדים במערכת החינוך, בעיקר עובדי ההוראה, לא מקבלים הכשרות מתאימות לאיתור ילדים ותלמידים שנפגעו.

אורלי אלמגור-לוטן: אני לא יודעת אם זה עלה בדיון, אבל אם זה לא עלה כדאי אולי לחזור לנושא הזה של הכשרות.

עודד פורר: נשמע את ההתייחסות מיד.

עינב לוק: אתחיל ואתייחס שתוכנית כישורי חיים עברה בשנה האחרונה תהליך של פיתוח ושינוי מאוד משמעותי.

עינב לוק: כי מה שקרה עד היום, הייתה תוכנית, וכל בית ספר יכול היה להחליט אילו פרקים הוא עושה מתוך התוכנית, אילו פרקים הוא לא עושה, מה מתאים לבית הספר, מה מאפיין את בית הספר.

עינב לוק: עברנו בשנה האחרונה תהליך מאוד רציני של לשנות את התוכנית ביסודה ובהגדרתה, והמטרה היא באמת מצד אחד לאפשר לבתי הספר להגיד מה הצרכים של בית הספר, מה הקשיים שאיתם הוא מתמודד, ומצד שני להגיד יש נושאים אוניברסליים שכל מערכת החינוך צריכה לעסוק בהם, וגם להתאים את התוכנית למציאות המשתנה.

עינב לוק: התוכנית היא יחסית מיושנת, צריך היה להתאים אותה למציאות המשתנה, לראות איך היא קורית גם בעולם הווירטואלי, להתאים אותה לחברות השונות.

עינב לוק: כרגע היא נמצאת בתהליך של כתיבה.

עינב לוק: אנחנו אמורים לסיים את הכתיבה שלה בסוף תשפ"א, וכבר מחציתה בשלבים מאוד מתקדמים.

עינב לוק: בתחילת תשפ"א כבר נפיץ אותה לשטח עם ההנחיות החדשות, כולל הטמעה והסברה ליועצות החינוכיות והתנעה.

עינב לוק: זה לגבי התוכנית, והיא בהחלט עם תכנים חדשים שנכתבים בהקשר של החברה הערבית על ידי מדריכות מהחברה הערבית שכותבות מחדש את התכנים בהתאמה לצרכים של החברה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: כמו שהיה הכנה לחיי הנישואין?

עינב לוק: לא, ממש לא.

עינב לוק: נשמח להראות לכם את התוכנית החדשה, לשתף אתכם.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לראות.

עודד פורר: אני אתייחס לתוכנית הזאת בסיכום.

עינב לוק: עוד שתי סוגיות.

עינב לוק: סוגיה נוספת היא הנושא של שאלון אח"מ שעבר שינוי, מותאם גיל, כולל שאלות גם בהקשר הזה.

סונדוס סאלח: מה עם דוגמה?

עודד פורר: אני לא פותח את התוכנית כרגע לדיון.

סונדוס סאלח: אפשר לקבל אותו?

עינב לוק: אפשר לראות את השאלון, בשמחה.

עודד פורר: אני אתייחס לזה בסיום.

עודד פורר: אנחנו פשוט בדיון מעקב על נתונים אחרים.

סונדוס סאלח: אני צריכה לצאת לעוד ועדה, אבל אם אפשר לבקש.

עודד פורר: אני אבקש את זה בסיכום.

עינב לוק: משפט אחרון זה הנושא של איתור וזיהוי ילדים בסיכון, שמחויבות לעבור את זה כל היועצות החינוכיות בתחילת דרכן ובמהלך הכשרתן, והן מפעילות ומעבירות את זה לצוותי החינוך.

עודד פורר: לא התייחסת לסוגיה שהעלתה חברת הכנסת תומא סלימאן על מנהלי בתי ספר שלא מעבירים נתונים.

עודד פורר: הרי בתוך המחוזות האלה אני מניח שישנם בתי ספר שפשוט שם הכול נפלא, וכנראה שלא.

הילה סגל: אני חושבת שזה יהיה לא נכון מצדנו לשבת כאן ולהגיד שהכול מצוין ולתת תשובות.

הילה סגל: אנחנו מייצגות מערכת ענקית, מגוונת, עם שונות אדירה.

הילה סגל: אנחנו מכירות, וחברת הכנסת סלימאן מכירה את העבודה שלנו לעומק.

הילה סגל: יש פה פערים.

הילה סגל: אני רוצה להגיד שאנחנו יותר מאי פעם נמצאים בעבודה צמודה עם האגף לחינוך ערבי.

הילה סגל: כל הנושא של אלימות מינית בכלל נמצא על הפרק.

הילה סגל: אנחנו היום בהבנה מאוד ברורה של הרחבת משרות יועצת בבתי ספר יותר מאי פעם.

הילה סגל: האם מצבנו כבר מצוין?

הילה סגל: לא.

הילה סגל: האם הוא יותר טוב ממה שהוא היה אי פעם?

הילה סגל: בהחלט.

הילה סגל: סביב החברה הערבית זזנו תזוזה מאוד רצינית.

הילה סגל: בשנה האחרונה נעשתה פעולה עם 70 בתי ספר, בדגש מיוחד על הנושא של אלימות, בדגש מיוחד על השיעורים, בדגש מיוחד על הליווי של הפיקוח ועל דיווח למטה.

הילה סגל: האם עדיין יש בתי ספר שיש לנו סימני שאלה?

הילה סגל: יש לנו.

עודד פורר: אני רוצה לסכם.

עודד פורר: זה בסך הכול דיון מעקב, אבל יש כמה דברים שעלו פה שאני אבקש.

עודד פורר: אני רוצה לקבל את הנתונים בחלוקה – אני לא רוצה להגיד חלוקה לבתי ספר, כי יתחילו להגיד לי בבית ספר אתה תדע, לא תדע.

עודד פורר: אני לא רוצה לרדת ברמה הזאת, אבל בחלוקה לרשויות.

עודד פורר: את הנתונים ששלחתם לנו לכאן אני רוצה לדעת בחלוקה לרשויות, איזו רשות מקומית, כולל רשויות שיש בהן אפס.

עודד פורר: זאת אומרת, רשות שדיווחה אפס יש בה בעיה.

עודד פורר: אני רוצה להבין באילו רשויות מקומיות יש בעיה.

עודד פורר: לכן אפשר לקבל את אותם 285 אירועים בחלוקה לרשויות מקומיות.

הילה סגל: רק להזכיר, לא אמרנו שאין אירועים ברשויות או בבתי ספר.

עודד פורר: אין אירועים שהגיעו להיוועצות.

הילה סגל: האירועים האלה הגיעו להיוועצות סביב הנושא של הפצת תמונות.

הילה סגל: זאת אומרת, יש לנו עוד הרבה נתונים על פגיעה מינית בכלל.

עודד פורר: זה הסעיף הבא.

עודד פורר: את אותם 3,452 אירועים שהגיעו להיוועצות עם מדריכי יחידה למיניות ומניעת פגיעה, כנ"ל, אותה חלוקה גם לפי מחוזות, גם לפי רשויות מקומיות.

עודד פורר: זה בלחיצת כפתור, זה לדעתי יכול להיות מהר מאוד.

הילה סגל: אמרה קודם עינב שבשנה הזאת התחלנו איסוף שיטתי.

הילה סגל: עד עכשיו זה לא היה שיטתי.

הילה סגל: יש לנו בשנה הבאה עוד שדרוג של המערכת.

הילה סגל: אנחנו נבדוק.

הילה סגל: כל מה שאנחנו יכולים לתת לוועדה אנחנו ניתן, ומה שלא אנחנו נבדוק את האפשרות לעשות את זה.

עודד פורר: הרי הנתונים מגיעים מהמחוזות ולמחוזות הם מגיעים מהרשויות המקומיות.

עודד פורר: גם אם המערכת לא יודעת לעשות את זה, אפשר לעשות את זה בלי הרבה עבודה.

עודד פורר: בנוסף, את התוכנית שאתם מייעדים לקראת שנת הלימודים תשפ"א, מה שנשאל פה על ידי חברות הכנסת.

עודד פורר: אני מבקש להעביר אותה לוועדה ברגע שהיא מוכנה.

עודד פורר: אני גם מציע לכם לבוא ולהציג אותה בפני הוועדה, אני חושב שזה יהיה בהחלט ראוי וניתן לזה את כל המקום ואת הכבוד הראוי.

הילה סגל: נשמח.

עודד פורר: תודה רבה.