ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 23, פרוטוקול מספר 11, 2020-06-21 10:30

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: היום יום ראשון בשבוע, 21 ביוני 2020, כ"ט בסיוון התש"ף.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ביום לא רגיל לוועדה ולעבודה, יום ראשון.

חיים כץ: בדרך כלל, עובדים שני, שלישי ורביעי.

חיים כץ: בתקופות תקציב עובדים גם ביום ראשון וביום חמישי בשעות המאוחרות וכמה שצריך.

חיים כץ: אנחנו באים להכין היום הצעת חוק לקריאה שנייה ושלישית: אישורי עבודה במפעלים, תו סגול.

חיים כץ: הצעת החוק הזאת תקפה ל-45 יום.

חיים כץ: אחרי 45 יום היא מתבטלת.

חיים כץ: עברנו על ההצעה.

אוסאמה סעדי: למה רק 45 יום?

אוסאמה סעדי: מחכים לחוק המסגרת?

אוסאמה סעדי: יש הצעת חוק של המסגרת?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: ימי חירום.

חיים כץ: עברנו על הצעת החוק.

חיים כץ: אני לא רואה בה שום דבר.

חיים כץ: יחד עם זה, אנחנו נקריא את הצעת החוק.

חיים כץ: כל מי שיש לו הערות לגבי סעיף מסוים, לשים את הסעיף בצד.

חיים כץ: נתקדם הלאה.

חיים כץ: נחזור.

חיים כץ: אנחנו נעבור על כל ההצעה.

חיים כץ: מה שאין במחלוקות, מה שאין בעיות – נצביע על זה.

חיים כץ: ואחר כך נלך ונדון בסעיפים - -

אוסאמה סעדי: הבעייתיים.

חיים כץ: - - הבעייתיים.

חיים כץ: אוסאמה, אולי אתה תנהל את הדיון הזה עם הסעיפים הבעייתיים?

אופיר סופר: יש שינוי מהפעם הקודמת כאילו?

חיים כץ: לא.

אוסאמה סעדי: לא, לא.

אוסאמה סעדי: זה התקש"ח.

אוסאמה סעדי: עכשיו העבירו את זה ל-45 ימים.

חיים כץ: חוק ל-45 יום.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: מישהו רוצה להגיד משהו לפני הדיון?

חיים כץ: אוסאמה ביקש להגיד כמה מילים.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כמובן, מתעסקים בחוק הזה.

אוסאמה סעדי: אבל אני אתמול ביקרתי בעיר סכנין אצל משפחתו של ההרוג שנהרג בתאונת עבודה לפני שלושה ימים בסכנין, שנפל מגובה באתר בנייה.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים, אדוני היושב-ראש, על 25 הרוגים מאז תחילת השנה, 14 מהם בענף הבנייה.

אוסאמה סעדי: גם לפני יומיים עוד צעיר בן 19, חסן מועאד מנצרת, מצא את מותו.

חיים כץ: 14 בבנייה.

אוסאמה סעדי: 14 בבנייה.

אוסאמה סעדי: עכשיו, אני מזכיר לכולנו שבזמנו, ביוני, נחתם הסכם בין ההסתדרות לבין הממשלה, ואני חושב שעד עכשיו לא קוימו הרבה מההסכמות שהיו.

אוסאמה סעדי: אני זוכר, אתה זוכר, אדוני היושב-ראש, וחבריי זוכרים, שאז ההסתדרות איימה להשבית את כל המשק.

אוסאמה סעדי: ואז נחתם ההסכם.

אוסאמה סעדי: אבל מאז התאונות ממשיכות לקרות, והרוגים בתאונות עבודה ממשיכים, לצערנו, ליפול.

אוסאמה סעדי: אני פניתי אליך, לוועדה, במכתב ביום רביעי, שאנחנו נקיים פה דיון ושאתה תיזום דיון.

אוסאמה סעדי: גם דיברנו על זה שתיזום דיון בהסכם הזה ולמה לא מקוים, ועל כל העניין הזה של תאונות עבודה ובטיחות בעבודה.

אוסאמה סעדי: אז אני חוזר על בקשתי לקיים דיון כמה שיותר דחוף.

אוסאמה סעדי: וגם דיברנו על הקמת ועדת - -

חיים כץ: משנה.

אוסאמה סעדי: - - משנה לעניין הזה של תאונות עבודה ובטיחות בעבודה.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו רואים שזה אקוטי ודחוף.

אוסאמה סעדי: ולכן אני מבקש ממך באמת לזרז את הדברים האלה.

אוסאמה סעדי: תודה.

חיים כץ: אני אענה לך בשני משפטים, לצורך העניין.

אוסאמה סעדי: עושה קצר וקולע תמיד.

חיים כץ: בשני משפטים, לצורך העניין.

חיים כץ: כשנכנסתי והייתי שר עבודה, קראתי למנהלת.

חיים כץ: הייתה שם מנהלת.

חיים כץ: אמרתי לה: למה לא כותבים תקנות?

חיים כץ: כמה תקנות צריך לכתוב?

חיים כץ: היא אמרה: יש לנו איזה 100, 120.

חיים כץ: ונראה לך שאם תביאי לוועדה יאשרו אותם?

חיים כץ: יתחילו להתווכח.

חיים כץ: למה את לא מביאה ארבע-ארבע, שלוש-שלוש, מהכי חשובות?

חיים כץ: והכנסנו את הידיים לבוץ ועשינו מכרזים עם רחפנים, והטלנו קנסות ועיצומים כספיים.

חיים כץ: זה שאתה אומר 14 נהרגו היום, כשאנחנו לקראת סוף חודש יוני, תשמע סטטיסטית זה הרבה פחות משנה שעברה.

חיים כץ: בפועל זה הרבה יותר מדי.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: כל אחד זה יותר מדי.

אופיר סופר: מה היה בשנה שעברה?

חיים כץ: תקשיב, בסוף השנה נהרגו 40 ומשהו, 41 או 43.

חיים כץ: והכנסתי את הידיים לבוץ, וקרעו אותי ברגע שהלכתי למלחמה על תקנות וזה.

חיים כץ: חשבו שתוך יום הכול נגמר.

חיים כץ: ברגע שזה בא לתקשורת, נדמה להם שהם אמרו: הכול נפתר.

חיים כץ: כל דבר כזה זה תהליך, זה לשנות מתודולוגיה של עבודה.

חיים כץ: פניתי לשר במכתב וביקשתי שיפעיל תקנות.

חיים כץ: כי אני חושב שתקנה אחת גדולה של הרשתות על הפיגומים, הרי שיעלה כסף, אבל הרשתות ימנעו נפילה של אנשים.

חיים כץ: זה האלף-בית.

חיים כץ: צריך להתחיל.

חיים כץ: יעלה כסף.

חיים כץ: הדירה תעלה בעוד 15,000, 20,000 שקל.

חיים כץ: אנשים לא ייפלו.

חיים כץ: ישימו רשתות.

חיים כץ: והם משחקים.

חיים כץ: הרי הם שמחים שאני לא שם.

חיים כץ: כי נעצר העסק.

חיים כץ: אבל אנחנו נקיים דיון ואנחנו באמת נקבע ועדת משנה לעניין.

חיים כץ: ואני בטוח שהתאונות לא ייעצרו לגמרי, לצערי.

אוסאמה סעדי: לצמצם.

חיים כץ: אנחנו ריאליסטיים.

חיים כץ: וכמה שהבנייה לגובה עולה, ויש יותר פועלים בגובה, ופחות מפקחים, ופחות הדרכות – ואתה מסתובב בבניינים, אתה רואה אנשים לא קשורים מסתובבים על הקורות בקומה שלישית, רביעית.

חיים כץ: לא קשורים, ואללה אתה יודע, רוח, משב קל וטאק – נפלת.

חיים כץ: אנחנו נעשה על זה דיון ונזמין את שר העבודה – הם לא כתבו עוד תקנות.

אוסאמה סעדי: עוד לא.

חיים כץ: תקשיב, היה פה דיון כשהייתה פה אורנה ודנו בתקנות שהיו צריכים לכתוב לפני שלוש וחצי שנים בבריאות, ברפורמת הקורנפלקס.

חיים כץ: והדיון לא התקיים.

חיים כץ: אמר הבן אדם ממשרד הבריאות: תן לי, אני רוצה להסביר.

חיים כץ: אמרתי לו: אין לך מה להסביר; לא כתבת שלוש וחצי שנים תקנה אחת.

חיים כץ: אם ביולי, ביולי הוא לא מביא חמש תקנות לפה, בעוד חצי שנה אני עוצר לו את הרפורמה.

חיים כץ: נגמר.

חיים כץ: שיכתוב תקנות.

חיים כץ: לא יכול להיות שמעבירים חוקים ולא כותבים תקנות והכול בסדר.

אוסאמה סעדי: אז רק למען הפרוטוקול, שם ההרוג בסכנין הוא סובחי עותמאן, בחור בן 24.

אוסאמה סעדי: האוהד מספר אחת של בני סכנין.

חיים כץ: לא קבוצה.

חיים כץ: עזוב אותך.

חיים כץ: לא קבוצה.

אוסאמה סעדי: אנחנו עוד נעלה ליגה, מה זה עוד לא קבוצה?

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: זה יכול להיות.

חיים כץ: אבל זה לא אומר שהם קבוצה.

חיים כץ: אוקיי, נעה.

נעה בן שבת: אדוני, רציתי רק להגיד שתי מילים, בדקה אחת להתייחס - - -

חיים כץ: את יכולה שתי דקות במילה אחת.

נעה בן שבת: כרגע מובאת הצעת חוק להארכת תוקף תקנות שעת חירום.

נעה בן שבת: תקנות שעת חירום הותקנו לפי סעיף 39 לחוק יסוד: הממשלה.

חיים כץ: דברי למיקרופון שהחברים ישמעו.

נעה בן שבת: לפי סעיף 39 לחוק יסוד: הממשלה שקובע שתוקפן של תקנות שעת חירום יפקע כעבור שלושה חודשים מיום התקנתן, זולת אם הוארך תוקפן בחוק.

נעה בן שבת: וכרגע לכן מובא החוק הזה לצורך הארכת תוקפן.

נעה בן שבת: במקביל לתקנות האלה, תקנות שעת חירום האלה שעוסקות בהגבלת מספר עובדים במקום עובדה, יש תקנות שעת חירום שגם הן אמורות להיות מוארכות בחוק בימים האלה ממש.

משה אבוטבול: זה מה שדנים בוועדת הקורונה, שאני חבר שם?

משה אבוטבול: מתכוונת לזה.

נעה בן שבת: בוועדת הקורונה זה הנושא של תקנות הגבלת פעילות.

משה אבוטבול: זה שונה.

משה אבוטבול: זה שונה מזה.

נעה בן שבת: זה שונה משם, כן.

נעה בן שבת: גם שם יש הוראות מסוימות שמתייחסות למעסיק ויש הפניות מתוך הכללים שנמצאים בתוספת כאן להוראות שם.

משה אבוטבול: ולמה את מה ששם לא מביאים לפה, לחיים?

משה אבוטבול: למה לא מביאים גם את זה לפה?

חוה אתי עטייה: גם לי יש שאלה.

משה אבוטבול: ולמה את זה לא מביאים לשם?

משה אבוטבול: מה הסיבה?

אוסאמה סעדי: עכשיו אתה פותח את הפצעים, יא משה.

משה אבוטבול: אני לא רוצה פצעים.

משה אבוטבול: אני אדם חדש.

משה אבוטבול: כשאדם חדש מותר לי לשאול הכול.

חיים כץ: מותר לך גם כבן אדם ישן.

חיים כץ: גם לחבר ותיק מותר לשאול הכול.

משה אבוטבול: הישנים יודעים את כל הדברים האלה.

חיים כץ: לא, לא.

חיים כץ: הם לא יודעים.

חוה אתי עטייה: בסדר.

חוה אתי עטייה: אבל כשחיים יאפשר שאלות.

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: תסבירו מה ההבדל בין זה לזה.

חיים כץ: מותר לך לשאול הכול.

חיים כץ: חופשי.

משה אבוטבול: תודה, חיים.

משה אבוטבול: תודה.

נעה בן שבת: אז אולי נבהיר ככה: הפנייה של חקיקה נעשית במליאה או, אם יש מחלוקות, אז בוועדת הכנסת לפי תקנון הכנסת.

נעה בן שבת: כמובן, יש דברים שבאופן טבעי נמצאים בתחום האחריות של ועדה מסוימת.

נעה בן שבת: אם אנחנו מדברים על ענייני קורונה, זה גם ועדת העיסוק בבריאות וכמובן גם פה הגבלת מספר העובדים.

נעה בן שבת: אבל ההפנייה בסופו של דבר נעשית על ידי המליאה ו/או ועדת הכנסת במקרה של מחלוקות.

נעה בן שבת: זה המסלול וכך נקבע.

נעה בן שבת: זאת החלוקה שנעשתה.

נעה בן שבת: אני רק מציינת את התקנות האחרות של הגבלת הפעילות, כי יש הפניות ביניהן ויש קשר ביניהן ונראה את זה אחר כך במהלך קריאת הצעת החוק כאן.

חיים כץ: דבר נוסף בשבילו: ועדת הקורונה היא לא ועדת מחוקקת.

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: היא לא סטטוטורית.

אורלי פרומן: בסדר.

אורלי פרומן: אבל בכל זאת העבירו לשם את הדיון היום.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: כי הם חשבו משהו אחר.

חיים כץ: גם אני חשבתי שהצעת החוק הזאת היא משהו אחר.

חיים כץ: ולמישהו הייתה מטרה אולי שהיא לא תגיע לפה.

חיים כץ: ואנחנו הלכנו להילחם בשביל שהיא תגיע לפה.

חיים כץ: והיא הגיעה לפה, כי זו לא הייתה הצעת החוק שחשבנו.

חיים כץ: בסדר.

משה אבוטבול: ומה ששם יובא לפה?

אוסאמה סעדי: לא, לא.

חיים כץ: אני מדבר על שני דברים שונים.

חיים כץ: כל מה ששייך לפה – יבוא לפה.

חיים כץ: שיהיה לך ברור.

חיים כץ: כל מה ששייך לפה – יבוא לפה.

אוסאמה סעדי: יש לי שאלה כללית בעניין הזה של החוק.

משה אבוטבול: מתחיל להכיר אותך.

אוסאמה סעדי: למה אנחנו צריכים פה להתעסק במספר עובדים בכל משרד ומשרד?

חיים כץ: נגיע לסעיף.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: אני אומר בכללי.

אפרת פרוקציה: אני אשמח - - -

חיים כץ: מי את?

אפרת פרוקציה: אפרת פרוקציה ממשרד האוצר.

חיים כץ: אני לא זוכר שקיבלת רשות דיבור.

אפרת פרוקציה: אני יודעת.

חיים כץ: אז את רוצה לדבר, תרימי את היד.

חיים כץ: וכשנחליט שתדברי, תדברי.

אוסאמה סעדי: אני שואל: למה אי-אפשר?

אוסאמה סעדי: הרי ברגע שיש הנחיות של משרד הבריאות והוראות של משרד הבריאות והן שקובעות תו סגול, אז התו הסגול חל על כל המעסיקים.

אוסאמה סעדי: למה צריך 20 עמודים, 10%,20%, 30 עובדים?

אוסאמה סעדי: למה צריך את זה?

אוסאמה סעדי: אני שואל בכלל.

חיים כץ: עוד מעט היא תקרא.

אוסאמה סעדי: לא, לא.

אוסאמה סעדי: כללי.

אוסאמה סעדי: אני שואל.

חיים כץ: אוסאמה.

אוסאמה סעדי: כן.

חיים כץ: עוד מעט תקרא, נבין.

אופיר סופר: כדי שלא תבין מה רוצים.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: מה רצית לשאול פה?

חוה אתי עטייה: אולי קודם כול, נשמע את הדיון.

חוה אתי עטייה: אני רוצה לדעת: האם עובד שנדבק במקום עבודתו זה נחשב לתאונת עבודה וזכאי לפיצויים?

חוה אתי עטייה: אני שואלת.

חוה אתי עטייה: אני רוצה ללמוד.

חיים כץ: בסדר.

חוה אתי עטייה: ועובד שנדבק ואין לו ימי מחלה – מה עושים במצב כזה?

חוה אתי עטייה: האם שקלו דמי מחלה מופחתים?

חוה אתי עטייה: הכוונה להחשיב פחות ימי מחלה לעובדים שנדבקו ונכנסו לבידוד.

חוה אתי עטייה: האם יש כאלה שעובדים בבידוד וזה לא נחשב לימי מחלה?

חוה אתי עטייה: ועוד שאלה: כמה עסקים נקנסו בפועל בגלל שלא פעלו על פי התו הסגול?

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: לפרוטוקול, שם ותפקיד.

אפרת פרוקציה: אני אפרת פרוקציה, סגנית היועץ המשפטי במשרד האוצר.

אפרת פרוקציה: אני אתחיל אולי עם כמה מילים כדי להסביר איפה אנחנו בעצם עומדים ומה המשמעות של הצעת החוק הזאת.

אפרת פרוקציה: כפי שנעה התחילה להסביר, נכון להיום יש מספר תקש"חים שעדיין בתוקף.

אפרת פרוקציה: שני התקש"

אפרת פרוקציה: חים המרכזיים, גם התקש"ח של הגבלת הפעילות שנדון בוועדת הקורונה וגם תקש"ח הגבלת מספר עובדים, שניהם עוסקים במספר עסקים, באופן שבו העסקים יכולים לפעול בתקופת הקורונה.

אפרת פרוקציה: הגבלת הפעילות, התקש"ח שנדון בוועדת הקורונה, עוסק באילו עסקים יכולים להיפתח ובאילו עסקים צריכים להיסגר.

אפרת פרוקציה: אני מזכירה לכם בתחילת הגל הראשון היו המון עסקים שנסגרו בכלל לפעילות.

אפרת פרוקציה: התקש"ח הזה עוסק בכמות העובדים שיכולים לשהות במקום העבודה.

אפרת פרוקציה: לא להיות מועסקים, אוקיי?

אפרת פרוקציה: אלא לשהות במקום העבודה.

אפרת פרוקציה: אני מזכירה לכם שהתחלנו ברצון לצמצם את מספר העובדים עד כמה שניתן.

אפרת פרוקציה: היו לזה המון חריגים, כי בד בבד עם הצמצום שרצינו להביא היה לנו גם צורך לוודא שבמקומות עבודה חיוניים, כמו למשל מקומות שמוכרים מזון, תרופות, אנשים שעוסקים ברווחה – אנשים האלה יכולים להגיע הרבה מעבר למספר האחוזים המינימלי.

אפרת פרוקציה: ולכן ניסינו למצוא פה איזשהו איזון בין המקצועות החיוניים.

אפרת פרוקציה: היה גם איזשהו חריג לעניין בינוי ותשתיות שהם בדרך כלל עובדים באוויר הפתוח.

אפרת פרוקציה: הסיכון שם מצד אחד הוא יותר נמוך, מצד שני זו התקופה שאפשר להתקדם עם תשתיות, עם בינוי, כאשר הנזק לציבור הוא מאוד קטן.

אפרת פרוקציה: והיו גם חריגים למשרדי הממשלה.

אפרת פרוקציה: משרדי הממשלה ויחידות הסמך הם בעצם המרכז שנותן את שירותי הרווחה, שנותן את השירותים הבריאותיים.

אפרת פרוקציה: וכמובן שיש גם את הנושאים הביטחוניים, שגם לגביהם עשינו החרגות.

אפרת פרוקציה: ולכן ניסינו לייצר אחוז ספציפי לגבי כל גוף שידענו לגביו כדי לאשר לו להגיע בדיוק במידה שמצד אחד תוביל לאיזשהו צמצום, מצד שני תאפשר לו לפעול ולתת את השירותים החיוניים שלו.

אפרת פרוקציה: ולכן החוק הזה הוא יחסית ארוך.

אפרת פרוקציה: הוא כן מפרט לגבי חלק מהגופים מה אחוז הרלוונטי.

אפרת פרוקציה: אני כן אגיד שעם הזמן כאשר התחלנו לפתוח את המשק לפעילות, נולד גם התו הסגול.

אפרת פרוקציה: ואז הגדרנו בעצם שני מצבים: מצב ברירת המחדל, שזה המצב שהיה עד לתו הסגול בהתאם לכל ההגבלות כאן, שברירת המחדל היא 30% ממצבת העובדים או עד 10%, לפי הגבוה מביניהם.

אפרת פרוקציה: וכל החריגים שגם ציינו לגבי בעלי העסקים עם שירות חיוני ומשרדי הממשלה.

אפרת פרוקציה: או לחלופין, מי שעומד בתנאי התו הסגול, יכול להביא מספר עובדים גבוה יותר לשהות במקום העבודה, כמובן תחת הגבלות קפדניות, שלאחר העבודה עם משרד הבריאות החלטנו שזה אקוויוולנט, זה המקביל ל-30% עובדים.

אפרת פרוקציה: אם המעסיק מקפיד על בדיקת חום, ומקפיד על כל ההוראות של שהייה בחדרי ישיבות, של שהייה בחדרים, של חיטוי במעבר ציוד מעובד לעובד, אז ניתן להביא יותר עובדים.

אפרת פרוקציה: כמובן שברירת המחדל תמיד היא לנסות ולאפשר העסקה מהבית למי שיכול.

אפרת פרוקציה: אין פה שום כוונה במסגרת החקיקה הזאת לא לפטר אנשים ולא לגרום לצמצום העסקה.

אפרת פרוקציה: ברירת המחדל היא שאם ניתן להעסיק אנשים מהבית, תעסיקו.

אפרת פרוקציה: אם לא, אז מקיימים את התו הסגול והם יכולים להגיע לעבודה גם במתכונת מלאה.

אורלי פרומן: והתו הסגול הוא לא מחייב כל עסק שנפתח?

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: שוב, יש כמה תווים סגולים.

אפרת פרוקציה: אולי זה מבלבל.

אפרת פרוקציה: יש את התווים הסגולים שבחוק של הגבלת פעילות, אוקיי?

אפרת פרוקציה: שזה מחייב כל עסק שנפתח.

אפרת פרוקציה: אם אתה נפתח, אתה חייב לעמוד במספר תנאים.

אפרת פרוקציה: במקרה שלנו, לגבי הגבלת מספר עובדים, יש לך שתי אופציות.

אפרת פרוקציה: אופציה אחת היא להביא רק 30% מהעובדים שלך למקום העבודה.

אפרת פרוקציה: שאר העובדים יעבדו מהבית.

אפרת פרוקציה: יש, אגב, מעסיקים שיכול להיות שנוח להם ש-70% מהעובדים עובדים מהבית.

אפרת פרוקציה: אני מניחה שבהייטק יש כאלה שמסוגלים לעמוד בזה.

אפרת פרוקציה: אם אתה רוצה להביא יותר מ-30% מהעובדים למקום עבודה, אתה צריך לעמוד בכל ההגבלות שהן יותר מחמירות ממה שקיים במקומות אחרים ויותר רחב, וזה כולל גם את ההגבלות הכלליות ובנוסף להן עוד הגבלות ספציפיות.

אפרת פרוקציה: למשל, לגבי מספר העובדים שעובדים בחדר מסוים, מחיצה ביניהם, חיטוי במעבר מקלדת אפילו מעובד לעובד יש חובת חיטוי.

אפרת פרוקציה: יש כל מיני כללים שצריכים לעמוד בהם.

אפרת פרוקציה: הם בתוספת השנייה.

אפרת פרוקציה: ומי שעומד בהוראות האלה, כמובן, יכול להביא עובדים מעבר ל-30%.

אוסאמה סעדי: מי שעובד בבית, כתוב במפורש שהוא ימשיך לקבל משכורת רגילה וזה לא על חשבון?

אפרת פרוקציה: אנחנו לא מתערבים.

אפרת פרוקציה: וברור שזה בין עובד למעסיק.

אוסאמה סעדי: מה שלא כתוב, זה לא ברור.

חוה אתי עטייה: נכון.

חיים כץ: אבל זה לא פה.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: אבל גם.

אוסאמה סעדי: ברגע שאתה מצמצם את מספר העובדים, אז אתה צריך לצמצם את העניין הזה.

חיים כץ: לא פה.

אפרת פרוקציה: לא, לא.

אפרת פרוקציה: אנחנו לא מתערבים.

חיים כץ: אבל זה לא פה.

אוסאמה סעדי: נכון.

חיים כץ: זה לא פה.

חיים כץ: זה לא הדיון.

חיים כץ: כשאני אמרתי שאני הולך לריב על הצעת החוק שתבוא לפה, זה בדיוק על מה שאתה אומר.

חיים כץ: על הסכמים קיבוציים, על שכר, על מה שיהיה.

חיים כץ: זה החוק שאני רוצה שיהיה פה.

חוה אתי עטייה: תאונת עבודה.

אורלי פרומן: לתנאים שלו.

חוה אתי עטייה: תנאים הסוציאליים.

אופיר סופר: זה הולך להאריך מצב קיים?

אפרת פרוקציה: אז זהו.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: בטח.

אוסאמה סעדי: אלה תקנות שעת חירום.

אפרת פרוקציה: תקנות לשעת חירום נכון להיום תקפות.

אפרת פרוקציה: מחר הן פוקעות.

אופיר סופר: הבנתי.

אפרת פרוקציה: עכשיו, במקביל לתקנות שעת חירום שהממשלה התקינה והיכולה להתקין אותן רק למשך שלושה חודשים שמסתיימים מחר, יש את חוק המסגרת שנדון, לדעתי, בוועדת הקורונה, שהוא מסמיך, שהכנסת בעצם מסמיכה את השרים - - -

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: חוק המסגרת זה בוועדת החוקה.

אפרת פרוקציה: בוועדת החוקה, סליחה.

אפרת פרוקציה: החוק בעצם מסמיך את השרים לקבוע מעין תקנות שעת חירום גם אחרי פקיעת התוקף.

אפרת פרוקציה: הכנסת קובעת את המסגרת שבה השרים יוכלו ללכת ולקבוע הוראות.

אפרת פרוקציה: בתווך, עד שחוק המסגרת יחוקק ומחר, כמו שאמרנו, התקנות האלה פוקעות, היינו צריכים לוודא שהמצב הקיים ממשיך להתקיים.

אפרת פרוקציה: האופציה היחידה היא בעצם להאריך את התוקף שלהן בחקיקה על ידי הכנסת.

אפרת פרוקציה: והמגמה כרגע היא פשוט להאריך את התקש"ח לתקופת ביניים נוספת עד חקיקת חוק המסגרת.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: עד 45 יום.

אפרת פרוקציה: ולא יותר מ-45 יום.

חיים כץ: כשאת אומרת עד, זה כאילו יכול להיות Forever.

אפרת פרוקציה: נכון.

אורלי פרומן: עד לחקיקת חוק המסגרת.

חיים כץ: ולא יותר מ-45 יום.

חיים כץ: זאת אומרת, זה עד 45 יום.

אורלי פרומן: בדיוק.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם לזה התכוונת, אבל אני מניח שלסביבה – אנחנו רואים שהעסק הזה כן מתקדם ואנחנו כן מדברים על גל שני.

אופיר סופר: ישבתי בסיבוב הקודם בוועדת הכספים, והייתה הערה לאורך כל הדרך על כך שאנשים הוצאו לחל"ת ובעצם העסקים לא קיבלו חלף שכר ובצעם זה הוציא את האנשים ממעגל העבודה.

אופיר סופר: אנחנו יושבים בוועדת העבודה והרווחה ונראה לי שלכיוון הזה התכוונת.

אופיר סופר: אם לא, אז אני רוצה לזרז את המזורזים, שצריך לראות שלא ממהרים להוציא אנשים מעבודה ולהוציא אותם לחל"ת.

אופיר סופר: אלא כן לראות איך שומרים את האנשים בתוך מסגרת העבודה, כי אנחנו רואים שפיטורים האלה רק הולכים וגדלים.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: אני רוצה להגיד משהו.

חיים כץ: אני רוצה שתבינו: כל דבר בעתו.

חיים כץ: אנחנו עכשיו דנים במשהו אחד.

חיים כץ: דנים בו.

חיים כץ: נעבור להקראה.

חיים כץ: למי שיש הערה על משהו, הוא רוצה להעיר – תודה רבה, מזיזים הצדה.

חיים כץ: מה שאין עליו מחלוקות – מצביעים עליו והולכים הלאה.

חיים כץ: וכך נתקדם.

חיים כץ: כי אם לא, לא נגיע לשום מקום.

חיים כץ: ככה עבדתי בחקיקה.

חיים כץ: איפה שאין מחלוקות – בסדר.

חיים כץ: איפה שיש מחלוקות – נריב אחר כך.

חיים כץ: נדבר אחר כך.

חיים כץ: בואו נמצה את מה שאין עליו מחלוקות.

חיים כץ: וסביר להניח שיש פה הרבה הרבה דברים שאין עליהם מחלוקות, כי עברנו על זה עם עורכי דין מקצועיים ו-ואללה, לא הערו הערות.

אורלי פרומן: אוקיי.

אורלי פרומן: רק מוזר.

אורלי פרומן: אולי מוזר לי כחדשה שבאה מן הכיוון הזה.

אורלי פרומן: חוק או תיקון לחוק שעוסק במספר עובדים, תיקון לחוק שעוסק בפעילות, חוק המסגרת שיבוא אחר כך.

אורלי פרומן: כמה שעות, כמה ועדות עובדות במקביל, שצריך שלוש ועדות - -

חיים כץ: לא כמה שעות ולא כמה ועדות.

אורלי פרומן: עובדות במקביל, שבסוף הכול ייכנס לתוך חקיקת המסגרת.

אורלי פרומן: נראה לי קצת מוזר.

אורלי פרומן: מה?

אורלי פרומן: לא קשור אחד בשני?

אורלי פרומן: כמו ההערות שעלו פה לגבי התנאים של העובדים.

אורלי פרומן: רק לגבי מספר העובדים כרגע אנחנו – אני לא יודעת, לא אלייך, הנושא.

גאל אזריאל: אני אשמח לתת את התשובות.

חיים כץ: אורלי, כל מה שיהיה בדיני העבודה יהיה פה.

אורלי פרומן: זה מה שאני - - -

חיים כץ: כל מה שיהיה.

חיים כץ: זו מלחמה שלי.

חיים כץ: אני לא אתן שירוקנו את הוועדה הזאת מתוכן.

חיים כץ: מחובה שלי.

חיים כץ: תני לי.

אורלי פרומן: כרגע פיצלו את הפעילות הדיונית לשלושה.

חיים כץ: לא פיצלו כלום.

אורלי פרומן: טוב.

אורלי פרומן: בסדר.

חיים כץ: כי למען האמת, אם הייתי רואה מה זה, ואללה שידונו שם.

חיים כץ: כי ואללה.

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: אם במהלך הזמן, במהלך התקופה שאנחנו דנים פה בעניינים שהם פרופר בריאות, פנסיה ותיקה, עבודה, רווחה, ידונו פה לגופו של עניין וירדו לפרטים פרט-פרט, וכל אחד יוכל להגיד פה מה שהוא רוצה גם אם דעתו לא מקובלת עליי.

חיים כץ: הוא ידבר חופשי, ילחם על זכויותיו.

חיים כץ: הכול יהיה בסדר.

נעה בן שבת: עוד מישהו שאולי יכול הסביר את הפיצול הזה שנעשה בין תקנות שעת חירום, הגבלת פעילות והגבלת עובדים?

גאל אזריאל: אני אשמח להסביר, אם אפשר.

חיים כץ: תסבירי.

גאל אזריאל: אני גאל אזריאל, משרד המשפטים.

אורלי פרומן: מה זה "נעשה"?

אורלי פרומן: מי עשה?

אורלי פרומן: מי נעשה?

נעה בן שבת: הממשלה, כשהתקינה את תקנות שעת החירום, היא הבחינה את הנושא של הגבלת עובדים ועשתה לגביהם תקנות שעת חירום נפרדות מהנושא של הגבלת פעילות באופן כללי.

אורלי פרומן: לא שמעתי.

אורלי פרומן: מי עשה את הפרדה?

נעה בן שבת: הממשלה.

אורלי פרומן: אה, הממשלה.

גאל אזריאל: אני אסביר, אם יורשה לי, בכמה מילים.

גאל אזריאל: אני גאל אזריאל, משרד המשפטים.

גאל אזריאל: לפני שלושה חודשים בערך, כשממשלה הבינה שהיא צריכה לתת מענה מעבר לסמכות שיש למנכ"ל משרד הבריאות מכוח סעיף 20 לפקודת בריאות העם – למנכ"ל משרד הבריאות יש סמכות, מפקודת בריאות העם, לתת הוראות בשעת חירום כדי להתמודד עם מגפה.

גאל אזריאל: באיזשהו שלב הגענו למסקנה שהמגיפה יותר מדי גדולה, משפיעה על כל תחומי המשק.

גאל אזריאל: ולכן הסמכויות האלה לא מספיקות כדי לתת מענה לכל הצרכים.

גאל אזריאל: ולכן הממשלה התחילה להתקין תקנות שעת חירום בכל תחום ותחום.

גאל אזריאל: עד יום הותקנו 38 סטים של תקנות שעת חירום עם הרבה תיקונים.

גאל אזריאל: חלק מהם כבר לא רלוונטיים כיום, אחרי שההתמודדות השתפרה.

גאל אזריאל: וחלק מהן עדיין צריכים אותן.

אוסאמה סעדי: אז לא השתפרה עכשיו.

אוסאמה סעדי: ההפך.

גאל אזריאל: נכון שיש עלייה בתחלואה, אבל ההתמודדות השתפרה, בין היתר בגלל המסכות, המרחק החברתי וכל השאר.

חיים כץ: האלה, מחיצות הפלסטיק.

גאל אזריאל: אז את חלק מהתקנות כבר לא צריך אותן.

גאל אזריאל: חלק כבר הוחלפו בחקיקה של הכנסת, בתקנות באישורי ועדה וכו'.

גאל אזריאל: ועדיין יש לפחות ארבעה-חמישה סטים שת תקנות שעת חירום שהממשלה רואה לנכון עדיין להשתמש בהסדרים שיש בהן.

גאל אזריאל: כמו שהיועצת המשפטית של הוועדה הסבירה, סעיף 39 לחוק יסוד: הממשלה מקנה לממשלה סמכות להתקין תקנות שעת חירום, שגם יכולות להתגבר על כל חוק, רק לתקופה של שלושה חודשים, כדי להתמודד עם מצבי חירום מיידית כשבע

גאל אזריאל: צם אין אפשרות להגיע לכנסת ולחוקק בזמן הזה.

גאל אזריאל: ראינו שאנחנו מגיעים לתקופה של סוף שלושת החודשים – בכל זאת, הרצון של הממשלה הוא להביא הצעת חוק מסודרת שתיתן את מלוא הסמכויות בצורה מידתית, מאוזנת, וזה מה שקרוי חוק המסגרת, הצעת חוק לסמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה שעבר בקריאה ראשונה בשבוע שעבר, אמור לעלות לדיונים בוועדת החוקה השבוע כבר.

גאל אזריאל: והצעת החוק הזאת אמורה להחליף, או לתת כלים שיבואו במקום לפחות ארבעה סטים של תקנות שעת חירום, שהן: תקנות שעת חירום הגבלת פעילות, כמו שנאמר כאן, הן בדיונים כרגע במקביל בוועדת הקורונה; תקנות שעת חירום אכיפה, שכבר הפכו להיות חוק לאחר תקנות שעת חירום או לקיומן של תקנות שעת חירום שנחקק לפני שבוע בוועדת החוקה; אותן תקנות שעת חירום שמובאות היום לדיון כאן בעניין הגבלת מספר עובדים; ותקנות שעת חירום לעניין אזור מוגבל, ששמעתם, אני מניחה, בכל מיני הקשרים.

גאל אזריאל: כשיש אזור עם תחלואה הרבה יותר גבוהה ורוצים לייחד לו טיפול מיוחד כדי שהמגפה לא תתפשט מעבר לאותו אזור ספציפי בארץ, אז יש התמודדות מיוחדת עם אותו אזור, אותו מקום או עיר בארץ.

גאל אזריאל: כרגע יש שני אזורים כאלה שהוכרזו בשבוע שעבר.

גאל אזריאל: כנראה בנוסף יש הצעת חוק שהיום עולה בממשלה, תוספת לאותו חוק של סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה, להעברת אנשים למקום בידוד מטעם המדינה.

גאל אזריאל: אנשים שחייבים בבידוד, שיהיו במלונות במקום להיות בבית.

גאל אזריאל: כל זה מוצע שיעוגן באותה הצעת חוק לסמכויות מיוחדות להתמודדות עם הקורונה.

גאל אזריאל: הרצון של הממשלה היה להביא את הכול בבת אחת, הצעת חוק נכונה.

גאל אזריאל: כמו שיש, למשל, חוק ההתגוננות האזרחית שמכיר מצב חירום מיוחד, שהוא מצב מיוחד בעורף.

חיים כץ: מה היא הצעת חוק נכונה?

חיים כץ: ומה היא הצעת חוק לא נכונה?

גאל אזריאל: אני אסביר.

חיים כץ: תסבירי.

חיים כץ: תתחילי בהצעת החוק לא נכונה.

גאל אזריאל: הצעת חוק להארכת התוקף של תקנות שעת חירום היא לא דרך המלך בתפיסה החוקתית שלנו.

גאל אזריאל: מה שאנחנו עושים כרגע הוא לקחת את כל הסט של תקנות שעת חירום, להביא אותו בתוספת כשיש רק סעיף אחד או שניים בהצעת החוק מעבר לתוספת שמאריכים את התוקף.

גאל אזריאל: וזה מעין פלסטר בעצם.

גאל אזריאל: הכנסת יכולה כמובן לשנות כל מה שיש בתוכו.

חיים כץ: זה מקנה זמן ומאפשר לדון בחוק בצורה מהותית.

גאל אזריאל: נכון.

גאל אזריאל: נכון.

חיים כץ: אוקיי.

גאל אזריאל: הצעת היותר ראויה היא הצעת חוק, שהיא כמובן בינתיים הוראת שעה רק להתמודדות עם הקורונה, שתיתן מענה, כלים נכונים כדי להתמודד עם מצב החירום הספציפי.

חיים כץ: אתן לך דוגמה יותר טובה.

חיים כץ: חוק ההסדרים הוא הצעת חוק לא נכונה.

גאל אזריאל: זה לא בתחום שלי.

חיים כץ: לא חשוב.

חיים כץ: זו הצעת חוק לא נכונה.

חיים כץ: זו הדוגמה.

גאל אזריאל: יכול להיות.

גאל אזריאל: אבל, למשל, מה שיהיה לנו בחוק המסגרת זה מה שאתם מכירים בחוק ההתגוננות האזרחית של מצב מיוחד בעורף.

גאל אזריאל: כשיש טילים שנופלים על המדינה, מכריזים על מצב מיוחד בעורף ויש סמכויות.

גאל אזריאל: אז זה מה שיהיה שם.

גאל אזריאל: ואני מקווה שנתחיל את הדיונים השבוע ושנחוקק את זה מהר ככל הניתן כדי שיהיה את מלוא הכלים לממשלה ולמדינה כולה כדי להתמודד גם עם מצבים של עלייה בתחלואה וגם במצבים של הקלה בתחלואה.

גאל אזריאל: גם עוד הסבר למה חוק להארכת תקנות שעת חירום הוא לא ראוי, שהוא לא נותן את מלוא המענה.

גאל אזריאל: בסופו של דבר עכשיו אנחנו מקבעים את מה שיש בתקנות שעת חירום.

גאל אזריאל: תקנות שעת חירום אפשר לתקן אותן.

גאל אזריאל: כל פעם מעלים את התיקון לממשלה לפי מצב התחלואה.

גאל אזריאל: אם יש צורך ביותר מענה, מתקנים את זה תוך כדי החלטת ממשלה, מפרסמים את זה ברשימון וכבר יש תוקף.

חיים כץ: מצוין.

גאל אזריאל: עכשיו, אם תהיה עלייה בתחלואה ותצטרכו יותר הגבלות פה, נצטרך לעשות את זה בשלוש קריאות בכנסת.

גאל אזריאל: מה שמעכב את המענה הראוי.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: נעה.

גאל אזריאל: בבקשה.

חוה אתי עטייה: את מדברת על חוק סמכויות מיוחדות?

נעה בן שבת: את הזכרת את סעיף 20 לחוק לפקודת בריאות העם.

נעה בן שבת: מתוך סעיף 20, הוצע "צו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (בידוד בית והוראות שונות) (הוראת שעה)" שקובע הוראות שונות לגבי הרבה דברים: התקהלויות, מהי התקהלות, חובת בידוד וכו'.

נעה בן שבת: הוא גם קובע הוראה לגבי שמירת מרחק של שני מטר.

נעה בן שבת: הוא מחייב את המעסיק לוודא שמירת שני מטר.

נעה בן שבת: עכשיו, נגיע לחוק שלנו.

נעה בן שבת: אני אתחיל לקרוא אותו.

נעה בן שבת: הצעת החוק גם תתקן בתיקונים קטנים את תקנות שעת חירום.

נעה בן שבת: אם כי היא באמת תיאור מצב קיים.

נעה בן שבת: לכן גם תראו פה מספרים.

נעה בן שבת: לפעמים יש קפיצות של מספור, מה שאנחנו בדרך כלל לא עושים בחקיקה.

נעה בן שבת: וזה בגלל שאנחנו באמת מצלמים את המצב הקיים שאליו הגיעו תקנות שעת חירום.

נעה בן שבת: בכפוף לתיקונים גדולים שלדעתנו נחוצים, או מבהירים, או קשורים בזה שאנחנו כרגע עושים עוד בחינה של הדבר הזה לקראת חקיקה.

נעה בן שבת: "הצעת חוק לתיקון הארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – הגבלת מספר העובדים במקום עבודה לשם צמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020.

נעה בן שבת: זה באמת יוצא 45 יום מתום תוקף התקנות.

נעה בן שבת: לא רצינו שתהיה אי-בהירות מה הם אותם 45 ימים, מתי מתחילים לספור אותם, מתי מסתיימים.

נעה בן שבת: לכן אנחנו מציעים לדבוק במועד.

חיים כץ: מציינים תאריך.

אורלי פרומן: אז זה לא מחר הארכת התוקף?

נעה בן שבת: לא.

נעה בן שבת: התוקף של הארכת תקנות שעת חירום הוא עד 22 ביוני, שזה מחר.

נעה בן שבת: אז אם לא נאריך את זה בחקיקה, הן באמת יפקעו.

נעה בן שבת: מה שעושה הצעת החוק כרגע – היא מאריכה, עושה עוד גשר.

חיים כץ: מה שהיא אמרה: במקום לספור 45 ימים, ואז יש לנו ימי עבודה, כולל שבתות, כולל שישי – נתנו תאריך, סופרים את הימים.

חיים כץ: זה 45 ימים.

אוסאמה סעדי: קובעים תאריך.

אוסאמה סעדי: זה יותר טוב.

נעה בן שבת: כאן בתוספת, אנחנו מביאים את נוסח תקנות שעת חירום, שאת תוקפן מאריכים.

נעה בן שבת: אנחנו בעניין זה מציעים שבמקום להגיד "כמשמעותו בחוק", ואז לא כל כך ברור מה משמעותו בחוק, אלא ממש להבהיר כפי שנעשה לגבי צו בידוד בית, להבהיר שאנחנו מדברים על כל אחד מאלה: אני מקווה שהתיקון הזה מקובל על הממשלה.

חיים כץ: לא מעניין אותנו אם מקובל עליהם.

חיים כץ: הם הגישו את זה, וברגע שהם הגישו את זה, על כל ההבדלים הניסוחיים אחר כך תדונו איתם.

נעה בן שבת: אוקיי.

חיים כץ: על הניסוח, לא על מהות.

חיים כץ: המהות זה פה.

נעה בן שבת: אני רק רוצה לוודא שהם לא חושבים שיש פה איזה שינוי במהות.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: אני אגיד רק הערה כללית.

אפרת פרוקציה: כמעט כל ההערות הן הערות ניסוחיות, וזה בסדר.

אפרת פרוקציה: כלומר, עבדנו בכזה לחץ גם שישי, גם שבת, אמצע לילה.

אפרת פרוקציה: הכול בסדר.

אפרת פרוקציה: רק שינוי נוסח.

חיים כץ: אל תעבדו שישי-שבת.

חיים כץ: אין לזה ברכה.

אוסאמה סעדי: עובדים בשבת?

אוסאמה סעדי: משה.

אוסאמה סעדי: משה.

חיים כץ: אל תעבדו.

חיים כץ: אין ברכה.

חיים כץ: תאמיני לי.

אפרת פרוקציה: פיקוח נפש, תאמין לי.

אפרת פרוקציה: אנשים עבדו.

אפרת פרוקציה: פיקוח נפש, היו תקופות שפיקוח נפש גם התיר פעילות.

אפרת פרוקציה: עכשיו, לא לפתוח את העניין הזה.

אפרת פרוקציה: אני שמה על זה סוגריים.

אפרת פרוקציה: אני רק אגיד שהצעת החוק הזאת שונה מהצעות חוק אחרות, כי בעצם אנחנו מגיעים לכנסת עם מצב קיים ומאריכים אותו.

אוסאמה סעדי: זה בכל התקנות שהבאתם השבוע הזה, אותו דבר.

אוסאמה סעדי: כולה מצב קיים, וביום האחרון, ובדקה ה-90 ולוחצים אותנו.

אפרת פרוקציה: מה שאני מנסה להגיד הוא שבמקרה הספציפי הזה אנחנו באים עם מצב קיים.

אפרת פרוקציה: יש לנו צורך, אני חושבת, אמיתי לא לשגע את השוק.

אפרת פרוקציה: כלומר, אפשר להגיד שעשינו תיקוני נוסח.

אפרת פרוקציה: רק צריך לשדר לשוק שאין פה שינוי מצב, כי אנחנו לא רוצים עכשיו שכל בעל עסק קטן עכשיו ישכור עורך דין כדי להבין מה יהיו התיקונים.

אפרת פרוקציה: אם אנחנו מתמצאים בתיקוני נוסח אפשר לעשות הכול בסדר.

אפרת פרוקציה: אפשר לייפות את החקיקה.

אפרת פרוקציה: אני לא אומרת שהיא מושלמת.

אפרת פרוקציה: זה בסדר.

אפרת פרוקציה: אבל בואו נשקף לשוק שזה מה שעשינו, שאנשים לא יחשבו שעשינו פה איזשהם שינויים דרמטיים למשך 45 יום.

אפרת פרוקציה: כי לא זה מה שאנחנו רוצים לעשות.

אפרת פרוקציה: אנחנו לא צריכים עכשיו שבעלי העסקים ילכו לעורכי דין לנסות להבין מה שינינו ומה לא שינינו.

אפרת פרוקציה: השארנו מצב קיים.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: הסברת.

חיים כץ: נעה, בבקשה.

נעה בן שבת: באמת המטרה היא לעשות הבהרות במקום שאנחנו חושבים שהדברים האלה יכולים להיות לא מספיק ברורים.

נעה בן שבת: ולכן זו אחת הדוגמאות.

משה אבוטבול: למה לא תוסיפי גם ועדות ממונות.

חיים כץ: עזוב, עזוב.

חיים כץ: לא משנים שום דבר.

חיים כץ: היא הסבירה לך.

משה אבוטבול: להוסיף.

משה אבוטבול: להוסיף.

נעה בן שבת: אני אסביר בקצרה מה עושה הממונה.

נעה בן שבת: נראה את זה בהמשך.

נעה בן שבת: הממונה יכול לקבוע - - -

משה אבוטבול: לא הממונה.

משה אבוטבול: ועדה ממונה או קרואה במקומות אחרים שגם הם – איפה הם מקוטלגים?

נעה בן שבת: אנחנו מדברים פה שצריך חלוקה פנימית בין סוג של גופים.

נעה בן שבת: למשל, סוג של רשויות מקומיות.

נעה בן שבת: יכולה להיות חריגה במספר העובדים המרבי המותר.

נעה בן שבת: את החלוקה הזאת צריך לעשות מישהו שיש לו הסתכלות על, והגורם שיש לו הסתכלות על בעניין הזה הוא המנהל הכללי של משרד הפנים.

משה אבוטבול: אז כולל גם ועדות קרואות.

אורלי פרומן: זה אותו דבר.

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: תמשיכי.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: הערת.

אורלי פרומן: לעניין רשות מקומית זה אותו דבר.

חיים כץ: תמשיכי.

אורלי פרומן: מה זה?

אורלי פרומן: מה זה ישראלי?

נעה בן שבת: עכשיו, השאלה היא מהו ישראלי.

נעה בן שבת: אנחנו רוצים להוסיף איזושהי הגדרה של מהו ישראלי.

משה אבוטבול: אזרח ישראלי, לא? לא אזרח ישראלי?

משה אבוטבול: למה את מתכוונת?

נעה בן שבת: אז מכיוון שהם לא כותבים "אזרח ישראלי", כנראה שהם מביאים בחשבון גם שיש חברה שאין לה אזרחות.

אוסאמה סעדי: או מעסיק ישראלי.

נעה בן שבת: אז אנחנו רוצים לקחת את הניסוח מ"כפי שנעשה לפי חוק ההסכם בדבר רצועת עזה ואזור יריחו" ולהגיד ש"ישראלי" הוא או "אדם הרשום במרשם האוכלוסין, לפי חוק מרשם האוכלוסין" או "תאגיד הרשום בישראל או תאגיד שהוקם על פי דין בישראל.

נעה בן שבת: " מקובל?

אוסאמה סעדי: זה הנוסח.

חיים כץ: כן.

נעה בן שבת: הנוסח המקורי הפנה לתקנות שעת חירום, לשירות עבודה לשעת חירום, אבל התקנות פקעו.

נעה בן שבת: ואני רק רוצה לוודא שיש לנו באמת "מפעל למתן שירותים קיומיים", שהוא מזוהה ככזה גם אם לא לצורכי הקורונה.

נעה בן שבת: גם אם הוא לא הוכר במיוחד לצורכי הקורונה, יש לו הכרה שתקפה לתמיד.

אוסאמה סעדי: "מערכת בתי המשפט" - למה אין פה בתי דין רבניים, בתי דין שרעיים?

נעה בן שבת: בתי הדין הדתיים מוזכרים בהמשך.

חיים כץ: עוד לא הגיעה.

חיים כץ: הגעת לזה?

אוסאמה סעדי: הינה, "מערכת בתי משפט".

אוסאמה סעדי: זו ההגדרה.

נעה בן שבת: לא, לא.

נעה בן שבת: אבל יש סעיפים בהמשך.

חיים כץ: תוקף תקנות האלה פקע וזה וזה, ו"מפעל תומך ביטחון".

אוסאמה סעדי: לא, לא.

אוסאמה סעדי: לפני זה.

אוסאמה סעדי: "מערכת בתי משפט".

גאל אזריאל: בתי הדין נמצאים בצורה ספציפית.

גאל אזריאל: הם לא בהגדרה של מערכת בתי המשפט.

גאל אזריאל: "מערכת בתי המשפט" זאת רק הגדרה כאן, והיא מתייחסת לבתי המשפט האזרחיים.

גאל אזריאל: בתי הדין הדתיים מוזכרים אחר כך בצורה ספציפית, והם לא צריכים הגדרה מיוחדת.

אוסאמה סעדי: זה לא חלק ממה שצריכים?

גאל אזריאל: ההסבר מתייחס אליהם.

נעה בן שבת: פשוט "מערכת בתי המשפט" היא אחד מהחריגים לתקנות שעת חירום.

חיים כץ: וזה יופיע בעמוד?

נעה בן שבת: והזה מופיע לנו בעמוד, רק רגע.

חיים כץ: סבלנות.

חיים כץ: אוסאמה, סבלנות.

חיים כץ: זה יופיע בעמוד?

אוסאמה סעדי: על ההחרגה?

נעה בן שבת: כן.

חיים כץ: הפירוט.

גאל אזריאל: בסעיף 4, אי-תחולה.

נעה בן שבת: סעיף 4(א) בעמוד 11.

חיים כץ: תגיע.

חיים כץ: תזכיר את זה.

נעה בן שבת: "תקנות שעת חירום.

נעה בן שבת: ..

נעה בן שבת: לא יחולו על ...

נעה בן שבת: מערכת בתי המשפט".

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: שנגיע לסעיף 4(א).

נעה בן שבת: ואז מוזכרים גם בתי הדין הדתיים.

אוסאמה סעדי: איפה?

נעה בן שבת: תראה בסעיף 4(א) בעמוד 11, החריג אומר: זה לא חל על כנסת ישראל, מערכת בתי המשפט.

נעה בן שבת: בתי הדין הדתיים מוזכרים בנפרד ממערכת בתי המשפט.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: תמשיכי.

נעה בן שבת: אז ההנחה היא ש"מפעל למתן שירותים קיומיים", אני מבינה לפי הממשלה, שזה משהו שאמור לחול בכל מקרה, שהם מפעלים שאנחנו יודעים מה הם.

אפרת פרוקציה: נכון.

אפרת פרוקציה: לגבי "קיומיים", אלה מפעלים אנחנו יודעים מה הם.

אפרת פרוקציה: הרשימה נמצאת במשרד העבודה.

אפרת פרוקציה: וכל מי שנותן שירות חיוני במדינת ישראל וניתן גם לחייב אותו להגיע לעבודה בצו של שר העבודה.

אפרת פרוקציה: אנשים האלה, מאחר שאפשר לחייב אותם גם להגיע במצבי חירום, אז קל וחומר שהם מוחרגים מה-30%.

אפרת פרוקציה: הם יכולים בעצם להגיע ב-100% תפוסה למקומות העבודה.

חיים כץ: ואם ההנהלה שלהם לא מוכנה?

חיים כץ: מעבר ל-30%?

חיים כץ: אפשר לחייב אותם כשהנהלה רוצה.

אפרת פרוקציה: שנייה.

אפרת פרוקציה: אני אסביר.

חיים כץ: לא צריך.

חיים כץ: לא צריך להסביר.

חיים כץ: הבנתי את זה.

חיים כץ: בסדר.

אפרת פרוקציה: אוקיי.

נעה בן שבת: מדובר על מפעלים שמספקים שירותים למרות שהם בעצמם לא תעשייה ביטחונית.

אופיר סופר: איפה נמצאים שירותי הצלה?

אופיר סופר: הם לא נכנסים פה?

נעה בן שבת: שירותי הצלה נכנסים, הם גם במוחרגים.

נעה בן שבת: נמצאים בסעיף 4 בעמוד 12.

חיים כץ: נגיע לזה.

חיים כץ: נגיע לזה, נעה.

אופיר סופר: אני שואל רק כדי לראות אם הם מוחרגים.

חיים כץ: תרשום הערות.

חיים כץ: בסוף, אם לא הגענו לזה, תגיד למה שירותי הצלה לא מוחרגים.

חיים כץ: ואז נבדוק ונראה למה.

חיים כץ: כי עכשיו אנחנו קופצים.

חיים כץ: אחרי זה נראה שהדברת עובד - - -

אוסאמה סעדי: נכון לאיזה תאריך?

נעה בן שבת: אנחנו לא שומרים.

נעה בן שבת: זו לא הוראה שמשמרת.

נעה בן שבת: היא אומרת: אני מסתכלת מי העובדים, מה מצבת העובדים שיש למעסיק.

נעה בן שבת: יכול להיות שהיא השתנתה במהלך הזמן.

נעה בן שבת: אבל לוקחת את מצבת העובדים ו-30% מהם - - -

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: ברגע שאת מגדירה שזה 10% או 30%, את צריכה להגדיר ממה זה?

אופיר סופר: נכון.

נעה בן שבת: באיזה תאריך?

אוסאמה סעדי: כן.

נעה בן שבת: כל יום ויום.

אופיר סופר: נכון.

אופיר סופר: לקחתם בחשבון שיהיו הרבה פיטורים עכשיו.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

עידן רול: זה כולל את מי שבחל"ת?

עידן רול: מצבת העובדים כוללת את מי שכרגע בחל"ת?

חיים כץ: כן.

נעה בן שבת: כן.

נעה בן שבת: לכאורה כל יום ויום יש לי את השאלה הזאת.

חיים כץ: בוא, תקשיב.

חיים כץ: היום החלטנו שאנחנו הולכים ל-30%?

חיים כץ: הולכים מאתמול מצבת עובדים רשומה?

חיים כץ: אתה רואה את המצבה.

אוסאמה סעדי: אתה אומר "אתמול".

אוסאמה סעדי: אבל פה לא כתוב אתמול.

אוסאמה סעדי: יכול להיות חודש שעבר.

חיים כץ: אבל ביום שתקבל החלטה, זה יהיה ל-45 יום.

חיים כץ: באיזה יום תקבל החלטה?

חיים כץ: ב-23 ביולי?

חיים כץ: ב-23 ביולי?

אוסאמה סעדי: לא.

חיים כץ: באיזה יום תקבל החלטה?

אוסאמה סעדי: אבל זה שחל.

אוסאמה סעדי: ברגע שאני מאריך את זה עד 6 באוגוסט, אז זה חל.

אוסאמה סעדי: אז הם יכולים לבחור.

חיים כץ: אבל אתה שאלת על מצבת העובדים.

אוסאמה סעדי: נכון.

חיים כץ: הארכת את המצב הזה.

חיים כץ: ביום שאתה מאריך, זה מצבת העובדים.

חיים כץ: קבעת את מצבת העובדים.

חיים כץ: אם זה לא מוגדר, זה מצבת העובדים.

אוסאמה סעדי: שיהיה ברור.

אוסאמה סעדי: זה מה שאני מציע.

נעה בן שבת: אתה אומר שאתה יכול לשחק עם זה, לפטר שליש מהעובדים ואז - - -

חיים כץ: מי ייתן לך לפטר שליש מהעובדים?

חיים כץ: איך תפטר שליש מהעובדים?

אוסאמה סעדי: אם זה מעסיק פרטי - - -

חיים כץ: איך תפטר שליש מהעובדים?

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: אם זה חל על עובדים למעסיקים בישראל.

חיים כץ: אני יודע.

חיים כץ: אבל איך תפטר שליש מהעובדים?

חיים כץ: ואני בעד העובדים.

חיים כץ: בואו נתחיל מזה, שאני בא מארגון עובדים.

חיים כץ: איך תפטר שליש?

חיים כץ: איך?

חיים כץ: אין ארגון עובדים?

חיים כץ: איך תפטר?

חיים כץ: אין הסכמים?

אוסאמה סעדי: - - -

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: אבל אתה לא יכול לפטר.

חיים כץ: כי אם היה נדמה לי שאתה יכול לפטר, זה אפילו לא היה עולה פה.

חיים כץ: לא היה עולה.

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: אם זה מקובל.

אורלי פרומן: ואנשים שנמצאים בחל"ת הם חלק מהמצבת?

נעה בן שבת: כן.

חיים כץ: עובדים עם חל"ת.

נעה בן שבת: הם עדיין עובדיו של המעסיק.

אורלי פרומן: אוקיי.

חיים כץ: למרות שהוא לא משלם להם תנאים סוציאליים.

נעה בן שבת: אני מוחקת את המילים "בתוך מבנה".

נעה בן שבת: אני רוצה שנברר את זה.

נעה בן שבת: ההגדרה הזאת חשובה לנו מכיוון שהגבלה אחר כך, אותה הגבלה שהיא ברירת מחדל לא תחול בתנאים של גם התו הסגול.

נעה בן שבת: אבל היא ברירת המחדל.

נעה בן שבת: היא חלה לגבי מקום עבודה.

נעה בן שבת: לכן ההגדרה הזאת חשובה כדי להבין מהו מקום העבודה, מהי מצבת העובדים במקום עבודה.

נעה בן שבת: אז אנחנו ניסינו לברר עם משרד האוצר: אם אנחנו מדברים על מקום עבודה, על סניף מסוים, על אתר מסוים.

נעה בן שבת: אני הבנתי בהתחלה שמדובר על מקום, שמדובר על אתר מסוים.

נעה בן שבת: משרד האוצר, מה עמדתכם בעניין הזה?

נעה בן שבת: רק שנבין קצת.

אפרת פרוקציה: אנחנו מסתכלים על כלל העובדים שיש למעסיק.

אפרת פרוקציה: מה שניסינו להשיג זה צמצום של 70% ממספר השוהים.

אפרת פרוקציה: אנחנו ניסינו הרי לאזן את זה גם עם היכולת של העסקים עדיין לשרוד.

אפרת פרוקציה: לכן נתנו להם איזושהי גמישות.

אפרת פרוקציה: ולכן אם יש לי רשת שפרושה על פני כל הארץ, לא נתנו לה איזשהו מבחן דווקני שבכל סניף וסניף יהיו רק 30%, כי דבר כזה יכול למוטט עסקים גדולים.

אפרת פרוקציה: למשל, אם יש לי עסק שיש לו איזושהי ליבה, אם יש לי בנק או עסק, רשת אופנה שיש לה איזושהי ליבה שהיא חייבת להגיע 100%, כי היא מתפעלת את כל העסקים – אני לא אגיד לה: בואי, תורידי גם שם ל-30%.

אפרת פרוקציה: אני אמוטט את העסק.

אפרת פרוקציה: לכן ניסינו ליצור איזושהי גמישות.

אפרת פרוקציה: אמרנו בטוטל: תורידו מ-100% ל-30%.

אפרת פרוקציה: את החלוקה של איפה ה-70% האלה ירדו, זה נתון למעסיק.

אפרת פרוקציה: ולכן לא מדובר על כל סניף וסניף, אלא על כלל העסק באופן כללי.

אפרת פרוקציה: גם לא מדובר רק על מבנה.

אפרת פרוקציה: תכף נדבר על הגדרה של המבנה שכתוב כאן.

אפרת פרוקציה: מבחינתנו, מקום עבודה זה כל מה שהוא בחזקת מעסיק.

אפרת פרוקציה: אם יש לי גן אירועים שחלקו במבנה סגור וחלקו במבנה פתוח, אז אני לא רק סופרת את אלה שנמצאים בתוך המבנה הסגור ולא סופרת את העובדים שבמבנה הפתוח, כן?

אפרת פרוקציה: אין פה שום כוונה כזאת.

אפרת פרוקציה: כי זה הכול בחזקת אותו מעסיק.

אפרת פרוקציה: אבל אם מדובר במעסיק שהעובדים שלו הולכים בארץ ולא נמצאים במקום עבודה, למשל, עיריות שהיו להן מתנדבים שחילקו סלי מזון לנזקקים, הם מבחינתנו לא מגיעים למקום עבודה.

אפרת פרוקציה: הם לא בעירייה, אוקיי?

אפרת פרוקציה: ולכן, בגלל שהם לא יושבים במקום עבודה, הם לא נכללים במספר העובדים שמגיעים.

אפרת פרוקציה: העובדים האלה יכולים להגיע ב-100%.

אפרת פרוקציה: זאת הבחנה שעשינו.

נעה בן שבת: השאלה אם אין בכלל במקום העבודה מבנה.

נעה בן שבת: למשל, זו חווה שיש בה הרבה עובדים.

נעה בן שבת: לכאורה הסיכון, דיברנו על זה שבשטח פתוח יכול להיות שהסיכון להדבקה הוא סיכון יותר נמוך.

אפרת פרוקציה: אז לגבי השטח הפתוח זה סעיף ספציפי, שזה סעיף 2(ג)(1).

אפרת פרוקציה: ששם אמרנו עבודות בינוי ותשתית שבטח הפתוח מוחרגות באמת בשל הסיכון ובשל הצורך המהותי גם לא להרוס את הכלכלה ולאפשר לתשתיות ולבינוי להמשיך.

נעה בן שבת: אבל אם אין בכלל מבנה.

נעה בן שבת: זה באמת גן אירועים, אבל יש גם מבנים.

אפרת פרוקציה: עדיין.

אפרת פרוקציה: גן אירועים פרטי – אי-אפשר להגיד שגן אירועים – גם בהגבלת פעילות הם רואים בדיוק את אותו הדבר.

אפרת פרוקציה: יש אולי הגבלות קצת שונות, אבל החיצוני או לא חיצוני פתוח לאוויר הפתוח או לא, על שניהם חלות אותן המגבלות.

עידן רול: סליחה, גברתי, אני פתאום מבין.

עידן רול: תראו, התקנות האלה כשנקבעו בעבר היינו בתחילתו של המשבר.

עידן רול: ניסינו למצוא איזשהו כלל אצבע.

עידן רול: אבל עכשיו, הכלל הזה של מבנה – זה נשמע לי משהו מאוד כללי.

עידן רול: אם אני במקרה מעסיק אנשים בחברה שיש בה 30 איש על מבנה של 1000 מטר – זאת אומרת, אני חושב שצריכה להיות איזושהי התייחסות גם למספר אנשים ביחס לשטח האתר, ה-site.

עידן רול: אחרת, יש פה, אתם יודעים, איזה כלל גורף שיכול סתם לצמצם פעילות של המון עסקים.

עידן רול: הרי, אם אנחנו מתייחסים לרציונל של התו הסגול, של שמירה על מרחק מסוים בין אנשים במקום עבודה, ואם יש לי, לצורך העניין, 30 חברות שעונות על הקריטריון הזה, אז למה אני צריך לצמצם כוח אדם?

אפרת פרוקציה: עקרונית, אני מבינה.

אפרת פרוקציה: זה אחד הפתרונות שעלו גם - - -

עידן רול: חייבים בעיניי – ואדוני היושב-ראש, אני אומר את זה גם פה – אני חושב שחייבים לייצר עוד כללי אצבע שהם טיפה מעמיקים את הדבר הזה.

חיים כץ: זה בחוק אבל.

עידן רול: אבל זה מה שרצינו לתקף עכשיו.

חיים כץ: בסדר.

עידן רול: אנשים יצאו לחל"ת.

עידן רול: אנשים לא יעבדו, בגלל שזה כלל מאוד גורף.

עידן רול: עכשיו, אני האחרון שיגיד: בוא נזלזל בהנחיות – אבל זה כלל, בעיניי, שעכשיו, כשאנחנו מחדשים את התקנות הוא רחב מדי.

חיים כץ: הוא עונה לך למה שאמרת, שאם יש רשת אופנה או רשת מזון שיש לה 100 חנויות, ויש לה 30%, אז את נתת לה 30% מהמכלול.

חיים כץ: אז הם יכולים לקחת מבנה, לשים את כולם, שזה יהיה ל-100%, ולסגור את כל הסניפים.

חיים כץ: ולהשאיר סניף אחד פתוח.

חיים כץ: ואז על כל חצי מטר מרובע ישב בן אדם.

חיים כץ: כי נתת את זה בתוך ה-30%.

עידן רול: נכון, אבל גם על מקרים אחרים.

עידן רול: כי יש חברות שכבר מראש במרחקים.

עידן רול: אז שיהיו ב-100%, אם יש חברת הייטק שהיא עכשיו שומרת על הכללים מעצם זה שמרווח שם, אני לא יודע.

גאל אזריאל: זה בדיוק מה שכתוב בהצעת החוק.

אפרת פרוקציה: בוא אני אסביר רגע כמה דברים.

אפרת פרוקציה: קודם כול, לגבי גם ה-30%, עדיין זה לא שאני יכולה להביא 30% ולשים אותם בתוך חדר אחד ולהגיד: כולכם פה.

אפרת פרוקציה: כי עדיין חלות במקביל כל ההוראות שקיימות בתקנות האחרות.

אפרת פרוקציה: למשל, המשירה על שני מטר בין עובד לעובד.

אפרת פרוקציה: זה גם ככה קיים.

אפרת פרוקציה: אז גם אם אני מכניסה 30% לחדר אחד, עדיין אני מחויבת להוראה שמדברת על שני מטר בין אחד לשני.

עידן רול: אני אומר שאם אני עומד בהוראת 2 המטר, למה צריך להיות 30%?

אפרת פרוקציה: עכשיו אני משיבה לך.

אפרת פרוקציה: קודם כול, המבחן שציינת הוא נכון.

אפרת פרוקציה: שהוא גם נכון להבא.

אפרת פרוקציה: זה עלה בדיונים.

אפרת פרוקציה: אנחנו מכירים את המבחן הזה ואני באופן אישי גם תמכתי בו.

אפרת פרוקציה: זה נכון.

אפרת פרוקציה: עכשיו, עקרונית, התו הסגול הוא לגמרי מיישם את המבחן שאתה אומר.

אפרת פרוקציה: כי הרי מה עשו בתו הסגול?

אפרת פרוקציה: ואני מזכירה לך שזה חלופי – או ה-30% או התו הסגול.

עידן רול: כן.

אפרת פרוקציה: אם מבחינתנו, אתה עומד בתנאי התו הסגול לגבי מרחק בין עובדים, מספר עובדים בישיבות, בחלל מסוים, חיטוי, אין בעיה שתביא את כולם.

אפרת פרוקציה: עכשיו, דה פאקטו, לדעתי, כמעט כל המשק הוא תחת התו הסגול.

אפרת פרוקציה: אנשים בוחרים לקיים את התו הסגול, שאלה תנאים שבעצם כל בעל עסק יכול לקיים אותם, אלא אם כן הצפיפות לא מאפשרת לו.

חיים כץ: סליחה, רגע.

חיים כץ: עידן, זה בדיוק מה שאמרתי בהתחלה.

חיים כץ: זה לב ליבן של התקנות האלה, מה שאמרת.

חיים כץ: לרשום, לא דנים בזה.

חיים כץ: עוזבים, הולכים הלאה.

חיים כץ: הולכים לכל ההגדרות, לכל זה.

חיים כץ: לזה נחזור לדון.

קריאה: נכון.

חיים כץ: כי אם נתקע בזה, אנחנו אחר כך – זה כמו במבחן מתמטיקה.

עידן רול: אוקיי.

חיים כץ: זה כמו במבחן מתמטיקה.

חיים כץ: קודם כול, אתה פותר את מה שקל.

עידן רול: לי אף פעם לא היה קל במתמטיקה, אדוני היושב-ראש, רק שתדע.

עידן רול: לכן הלכתי להיות עורך דין.

עידן רול: לכן למדתי משפטים.

חיים כץ: לי כמעט זה אף פעם לא היה קשה.

חיים כץ: אז קודם כול, אתה פותר את מה שקל ואומר: ואללה, פתרתי, יש לי כבר 60.

חיים כץ: עכשיו אני משחק במה שקשה.

עידן רול: יאללה, בואו נעשה את ה-60.

נעה בן שבת: אנחנו נחזור אחר כך להגדרת מקום עבודה.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: בואו נעשה את ה-60.

חיים כץ: אחר כך נחזור לזה.

חיים כץ: תסמן את זה שעל זה לא דנו ולא נצביע עליו.

חיים כץ: אנחנו נצביע על ה-60.

חיים כץ: אחר כך ניכנס ליתרה.

חיים כץ: אם לא יהיה לנו את כל ה-100, לא.

חיים כץ: אנחנו לא נחוקק.

נעה בן שבת: ההדגשה פה היא שהמבנה הוא לא בהכרח ציבורי.

נעה בן שבת: עבודות תשתית, נכון, יכולות להיות קשורות גם למבנה שאינו ציבורי.

אפרת פרוקציה: לא קשור למבנה ציבורי.

אפרת פרוקציה: לא, לא.

אפרת פרוקציה: תשתית זה תשתית אופן כללי.

נעה בן שבת: לא.

נעה בן שבת: אוקיי.

נעה בן שבת: לא רק למבנה ציבורי.

נעה בן שבת: "התשתיות הנוגעות למבנה".

נעה בן שבת: אז אני רק רוצה לברר שהוא לא מבנה ציבורי.

נעה בן שבת: לא היה צריך להיות מבנה ציבורי, אלא כל מבנה.

אפרת פרוקציה: לדעתי, לא צריך להיות "מבנה".

אפרת פרוקציה: כבר הבהרנו.

אפרת פרוקציה: במקום עבודה לא אמור להיות מבנה, אלא בכל מקום שבחזקת מעסיק.

נעה בן שבת: לא, לא.

נעה בן שבת: עבודות בינוי.

נעה בן שבת: אנחנו בעבודות בינוי.

חיים כץ: זה בדיוק הסעיף שאתן צריכות לתאם ביניכן, לשבת ביניכן – אם זה מבנה ציבורי או לא מבנה ציבורי, או צריך להיות מבנה או לא צריך להיות מבנה.

חיים כץ: זה בדיוק מה שאתן צריכות לסכם ביניכן.

נעה בן שבת: אוקיי.

נעה בן שבת: אני אסביר שיש פה בהגדרה הזאת שני חלקים.

נעה בן שבת: דבר ראשון, ההגדרה אומרת: אני לא מתייחס לעובד רק דרך יחסי עבודה, אלא כל מי שמגיע לאותו מקום עבודה, גם אם הוא, למשל, חייל במשרד הביטחון שמועסק.

נעה בן שבת: אז הוא גם אם מגיע באופן יום-יומי, באופן רגיל, וגם אם לא מתקיימים יחסי עבודה בינו ובין המעסיק כהגדרתו.

נעה בן שבת: לעומת זאת, יש פה, לעניין חישוב מספר העובדים המרבי המותר, לפי תקנות שעת חירום אלה, לא מביאים בחשבון שורה של – במקומות מסוימים, בגופים מסוימים, לא מביאים בחשבון עובדים מסוימים כדי שלא להביא אותם במניין העובדים, כי הם עובדים נחוצים, אלה עובדים חיוניים.

אפרת פרוקציה: נכון.

אפרת פרוקציה: כפי שאמרנו, יש איזון בין מצד אחד הרצון להפחית כמה שניתן, מצד שני במקומות שבהם יש לנו אנשים חיוניים לתחזק את העסק או לתת שירותי רווחה, למשל, את האנשים האלה החרגנו ממצבת העובדים כדי שלא ייווצר לי מצב שהם לא יגיעו לעבודה ולא יעשו את העבודה שלהם.

אורלי פרומן: אבל איפה כל מערכת החינוך פה?

אורלי פרומן: אב הבית בבית הספר הוא עובד עירייה.

אורלי פרומן: שאר העובדים אינם עובדי עירייה.

אורלי פרומן: בית הספר יפעל עכשיו, בית הספר של החופש הגדול, עד ה-6 באוגוסט.

אורלי פרומן: בדיוק.

אפרת פרוקציה: רגע.

אפרת פרוקציה: לגבי חינוך יש פשוט הוראה ספציפית.

אפרת פרוקציה: משרד החינוך, למנהל שם יש סמכויות לפי אחד מהצווים.

אפרת פרוקציה: שם זה מוסדר.

אפרת פרוקציה: בעצם מערכת החינוך לא מוסדרת על ידי הצעה הזו.

אורלי פרומן: לא.

אורלי פרומן: כי כתבתם חינוך מיוחד.

אורלי פרומן: בגלל זה.

אורלי פרומן: אז החרגתם סקטור מסוים.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: זה עובד - - -

אורלי פרומן: במערך החינוך המיוחד.

אפרת פרוקציה: נכון.

אפרת פרוקציה: הם ספציפית מוחרגים כאן.

אפרת פרוקציה: אבל אלה עובדים שנותנים שירותים למוסדות.

אפרת פרוקציה: מי שעובד בתוך המוסד, יש צו מיוחד בנושא הספציפי.

אופיר סופר: מה זה "רב רשות מקומית"?

אפרת פרוקציה: רב רשות מקומית גם מוחרג.

אופיר סופר: לא.

אופיר סופר: אני שואל.

אופיר סופר: רב יישוב ורב שכונה?

אפרת פרוקציה: רב יישוב ורב שכונה, לדעתי, אז הם הוחרגו.

אפרת פרוקציה: לא .

אפרת פרוקציה: הם לא מוחרגים.

אופיר סופר: אז בוא נחריג את זה ספציפית.

אופיר סופר: אני לא רואה סיבה שזה לא יקרה.

משה אבוטבול: שמה תהיה עליהם החרגה?

אפרת פרוקציה: חברים, אז בואו אני אסביר רגע משהו.

אפרת פרוקציה: היו על זה המון ויכוחים בממשלה.

אופיר סופר: זו הזדמנות לתקן.

אפרת פרוקציה: שנייה, רגע.

אפרת פרוקציה: אני אסביר.

משה אבוטבול: אבל מה ההחרגה שתהיה עליהם?

משה אבוטבול: רק שנייה.

אופיר סופר: אני אגיד מה החרגה.

אופיר סופר: אני גם מדבר על מקרה ספציפי.

אופיר סופר: בסוף לרב שכונה יש לשכה בשכונה.

אופיר סופר: הוא עובד בשכונה.

אופיר סופר: הוא עושה אותה פעילות מלא, מלא, מלא.

אופיר סופר: פשוט הוא לא עובד.

אופיר סופר: זהו.

אופיר סופר: זה כל הסיפור.

משה אבוטבול: ואז?

אופיר סופר: שיעבוד רגיל.

משה אבוטבול: שיוכל לעבוד רגיל?

אופיר סופר: כן.

אפרת פרוקציה: אז רק אם אפשר להסביר.

אפרת פרוקציה: בהתחלת התקנות, התקנות האלה בעצם עסקו רק בשיעור העובדים שמגיעים.

אפרת פרוקציה: הייתה את ההגבלה של 30%, שאחר כך ירדה ל-15%, אני מזכירה לכם באזור פסח.

אפרת פרוקציה: כל עובד היה קריטי.

אפרת פרוקציה: אנשים נלחמו להחריג עובד כזה או אחר.

אפרת פרוקציה: היום אנחנו במציאות אחרת.

אפרת פרוקציה: היום יש לנו את התו הסגול.

אפרת פרוקציה: כל הרשויות המקומיות פועלות לפי התו הסגול.

אפרת פרוקציה: זה כבר לא כל כך רלוונטי.

אפרת פרוקציה: ואולי נחזור למצב שהיינו בו אז.

אפרת פרוקציה: אז זה רלוונטי אם עובד אחד או אחר ייכנס למשמרת.

אופיר סופר: יכול להיות שעוד שבועיים נהיה שם.

אופיר סופר: הבוקר נסעתי שעתיים.

אופיר סופר: כל הדרך דיברו על זה שעוד שבועיים נהיה איפה שאת מדברת.

אפרת פרוקציה: יכול להיות.

גאל אזריאל: אז נבוא לכנסת לתקן את החוק.

אורלי פרומן: אבל גם אי-אפשר לכתוב – הנושא של החינוך המיוחד, אני אסביר לך.

אורלי פרומן: הנושא של עובד במערך החינוך המיוחד הוכנס כי אף פעם, למעט הקורונה, ילדי החינוך המיוחד לא הושבתו.

אורלי פרומן: זו פעם ראשונה שזה קרה.

אורלי פרומן: ולכן הכניסו את הנושא הזה.

אורלי פרומן: אבל גם הפעם הם ישבו בבית.

אורלי פרומן: אבל אם אני מסתכלת על התקופה הקרובה, שהתקנות האלה תהיינה בתוקף, כל בתי הספר היסודיים פועלים, כל גני הילדים פועלים תחת בית הספר של החופש הגדול, לפי ההסדר.

אורלי פרומן: לא יכול להיות שמנהל אגף החינוך, מנהל מחלקת החינוך, הם כולם עובדי בעירייה, אז הם עובדים חיוניים, אבל הם לא יכולים להיכנס לתוך ה-30% של העירייה.

אפרת פרוקציה: אז כפי שהסברנו בהתחלה, יש - - -

אורלי פרומן: אמרת תו סגול וזה.

אפרת פרוקציה: לא תו סגול.

אפרת פרוקציה: לא קשור לתו הסגול.

אפרת פרוקציה: יש לך למעלה מ-30 תקנות שעת חירום וצווים שונים, אוקיי?

אפרת פרוקציה: החינוך ספציפית מוסדר על ידי צו אחר.

אפרת פרוקציה: עכשיו, אפשר להביא לוועדה גם את זה.

אפרת פרוקציה: אבל כרגע מה שעולה לדיון בוועדה זה התקש"ח הזה.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: החינוך לא עולה פה?

גאל אזריאל: החינוך מוסדר בצו לפי פקודת בריאות העם, בסמכות של מנכ"ל משרד הבריאות.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו לא דנים בו פה.

גאל אזריאל: אם אתם מסתכלים על סעיף 5 פה, שמירת דינים, כתוב בפסקה (3): "הוראות צו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (הגבלת פעילות מוסדות חינוך) (הוראת שעה), התש"ף–2020;".

גאל אזריאל: תקנות שעת חירום אלה של הגבלת מספר עובדים לא פוגעות בכל ההסדרים שמוסדרים באותו צו לפי פקודת בריאות העם.

גאל אזריאל: כך שזה הסדר ספציפי.

אורלי פרומן: לרבות עובדי רשות מקומית שם?

אורלי פרומן: שהם עובדי חינוך.

אפרת פרוקציה: כל מי שמועסק במוסד חינוך, כן.

נעה בן שבת: אני רוצה אולי להסביר משהו לגבי המבנה פה של תקנות שעת חירום.

נעה בן שבת: אולי היינו צריכים להסביר את זה בהתחלה.

נעה בן שבת: יש לנו פה הסדר, אבל יש חריגים להסדר.

נעה בן שבת: אותם חריגים שקבועים בסעיף 4(א), שהם רשויות השלטון, לשכת נשיא המדינה והכנסת, ועדת הבחירות המרכזית.

נעה בן שבת: נעבור אחר כך, נקרא את כולם, כי אולי פספסתי.

נעה בן שבת: אחר כך יש, בסעיף 4(ב) רשימה של גופים שגם עליהם לא יחולו התקנות.

נעה בן שבת: רק אחר כך יש הוראות שאומרות מה כן יחול.

נעה בן שבת: << מנהל >> (היו"ר אוסאמה סעדי, 11:31) << מנהל >> אז, למשל, בסעיף 4(ב)(17) אנחנו מדברים על כך שזה לא יחול, התקנות האלה בכלל לא יחולו על "מוסדות חינוך שפעילותם מותרת כמפורט בסעיף 2 לצו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (הגבלת פעילות מוסדות חינוך) (הוראת שעה), התש"ף–2020‏".

נעה בן שבת: זאת אומרת, אם שם פעילותם מותרת באותו צו מיוחד שנוגע לפעילות מוסדות חינוך, אז ממילא התקנות האלה בכלל לא יחולו עליהם.

נעה בן שבת: זאת החרגה אחת שקיימת.

נעה בן שבת: היא החרגה כוללת מכל הוראות התקנות.

נעה בן שבת: אחר כך יש לנו החרגות נוספות.

נעה בן שבת: אחת מהן ראינו עכשיו.

נעה בן שבת: אמרנו אילו עובדים גם ברשות שחלות עליה התקנות, כמו רשות מקומית, גם עליה יש עובדים שאנחנו לא מונים אותם במניין שיעור המרבי של העובדים.

נעה בן שבת: אנחנו לא רוצים שהם ייספרו לי לא במונה ולא במכנה, כדי שאני לא אצטרך לצמצם את הפעילות שלי.

אורלי פרומן: אני מבינה את מה שאת אומרת.

אורלי פרומן: אבל אני לא בדיוק יודעת מה כתוב בתקנות של מוסד החינוכי.

אורלי פרומן: אבל, בגלל שאנחנו פה תחת הסעיף של עובדי רשות מקומית, כל עובדי אגפי החינוך הם עובדי הרשות המקומית.

אורלי פרומן: ואני הסברתי גם למה כתוב פה חינוך מיוחד, מה שלא תקף לקורונה, כי גם אנשי החינוך המיוחד לא עבדו בקורונה.

אורלי פרומן: אבל אם השטח עובד, וזה מה שיקרה עד ה-6 באוגוסט.

אורלי פרומן: גנים, בתי ספר יסודיים, חינוך מיוחד – הכול עובד, אנשי אגף החינוך לא יכולים להיספר בעובדים חיוניים, לצורך העניין.

אורלי פרומן: הם לא יכולים להיספר ב-30% של עובדי הרשות המקומית.

משה אבוטבול: חיים, ברשותך, אני - - -

אוסאמה סעדי: כן, משה.

אוסאמה סעדי: אני עדיין לא חיים.

אוסאמה סעדי: כן, בבקשה.

משה אבוטבול: כן, אוסאמה, לא חיים.

משה אבוטבול: לא שמתי לב שאתה כבר – יצאתי לרגע.

משה אבוטבול: אני כן הייתי מצרף ברשותכם, את הסכמתי גם למה שאומר ידידי, חבר הכנסת אופיר סופר, לגבי הנושא של רבני שכונות ויישובים, שגם אותם למעשה לא רוצים להוציא לחל"ת, אלא שימשיכו לתפקד כרגיל.

משה אבוטבול: והם חלק מהמערך של העשייה היום-יומית.

משה אבוטבול: בפרט בתקופת פסח היה הרבה בלגן, כי צריכים אותם בשאלות, בכשרויות, בכל הדברים.

משה אבוטבול: אומר ידיד אופיר וגם אני מצטרף לזה: אנחנו כולנו מאוימים שאו-טו-טו אנחנו נכנסים לגל שני של קורונה.

משה אבוטבול: לא אז נתחיל לבוא ולהתחנן על נפשנו: למה לא עשינו את זה.

משה אבוטבול: גם אנחנו נתונים לביקורת מצד הציבור.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: משה, אני מבקש שתבדקו את העניין הזה של הרבנים ושל העניין של מה שהעלתה אורלי.

משה אבוטבול: שזו בקשה משותפת, גם שלי וגם שלי אופיר.

אפרת פרוקציה: אני רק רוצה לשניונת להגיד דבר אחד.

אוסאמה סעדי: כן.

אפרת פרוקציה: זה לא אומר שמי שלא נכלל במצבת העובדים, לצורך הספירה, לצורך ה-30%, שהוא יצא לחל"ת.

משה אבוטבול: אבל זה מה שקרה בפועל.

משה אבוטבול: בפועל הם יצאו לחל"ת.

אפרת פרוקציה: כל הכוונה היא מי יכול - - -

אורלי פרומן: מי יכול לבוא לפי איזה יעד.

אוסאמה סעדי: מי מחליט על ה-30%?

אפרת פרוקציה: המעסיק.

אוסאמה סעדי: המעסיק.

אופיר סופר: אז אני רוצה להסביר את מה שקורה.

אופיר סופר: בעיריית מסוימת – אני מדבר על סמך מקרה ספציפי שטיפלתי בו – לראש העיר לא היה נראה.

אופיר סופר: בפועל לרב לא היה שום מצפון לפעול פחות ממה שהוא עובד בשוטף.

אופיר סופר: הוא המשיך פשוט לתפקד כרגיל.

אוסאמה סעדי: מה שאומר שחבר סופר הוא שברגע שאתה לא מחריג את זה כאן, אז יש שיקול דעת לראש המועצה.

אוסאמה סעדי: ויכול להיות שהוא עם השיקולים שלו יגיד: אני לא רוצה את זה גם.

אופיר סופר: כמו שהגנו על רבני ערים, ולדעתי בסיבוב הקודם גם על רבני היישובים, אני מבקש להגן על רבני השכונות.

משה אבוטבול: רבני השכונות.

משה אבוטבול: אין כזה אמון, אבל כדאי שאנחנו נוכל גם כן לעשות את זה, כי היום המגמה, לצערנו, של משרד הדתות היא לא לאשר רבני שכונות חדשים.

משה אבוטבול: אז לפחות אלה שכן נמצאים – שנוכל כן להגן עליהם.

משה אבוטבול: ואני חושב שזה מתבקש.

אופיר סופר: הם לא עובדים גם.

משה אבוטבול: ואו-טו-טו תאר לעצמך, אופיר – אנחנו ראינו את הגל הזה לפני פסח – תאר לעצמך שגל כזה יופיע אלינו, חלילה, לקראת הימים הנוראיים.

אופיר סופר: זה מה שיקרה.

משה אבוטבול: הימים הנוראיים זה מלא בשאלות ובתשובות על הלכות סוכה, על הלכות לולב, על הלכות אתרוג.

משה אבוטבול: רול, אתה איתי לפחות בדברים האלה?

אוסאמה סעדי: בכלל לא.

אוסאמה סעדי: בכלל לא.

אוסאמה סעדי: אל תפנה אליו.

אוסאמה סעדי: זה בסדר.

משה אבוטבול: לא, לא.

משה אבוטבול: רול איתנו.

גאל אזריאל: הצעת החוק הזאת היא עד אמצע אוגוסט.

אוסאמה סעדי: טוב.

אוסאמה סעדי: אנחנו חייבים להתקדם.

אוסאמה סעדי: אז תבדקו את זה.

אוסאמה סעדי: גם את העניין שהעלתה חברת הכנסת פרומן.

משה אבוטבול: פעם תנו לקואליציה להיות חברי אופוזיציה.

אוסאמה סעדי: משה, משה.

אוסאמה סעדי: הבנו את זה.

אופיר סופר: רבני השכונות זה סוג של עובדים סוציאליים.

אפרת פרוקציה: נצטרך אבל הארכות – על זה נדבר אחר כך.

משה אבוטבול: תכבדי אותנו.

משה אבוטבול: תכבדי אותנו.

משה אבוטבול: בקשה אחת צנועה בחוק שלכם.

אוסאמה סעדי: משה.

משה אבוטבול: אוסאמה, אתה איתי, כן?

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: נו.

משה אבוטבול: יאללה, כפרה.

אוסאמה סעדי: תבדקו את זה.

אוסאמה סעדי: וגם את העניין של החינוך המיוחד.

אופיר סופר: התפקיד שלהם בהיבטים האלה הוא לא פחות חשוב מתפקידו של עובד סוציאלי.

אוסאמה סעדי: עובדים סוציאליים, אני זוכר שהיה לנו דיון גם בעניין החרגתם של עובדים סוציאליים.

אפרת פרוקציה: עובדים סוציאליים מוחרגים.

אוסאמה סעדי: מוחרגים?

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אפרת פרוקציה: דרך אגב, גם העובדים במערך החינוך המיוחד מוחרגים.

אוסאמה סעדי: איפה?

אוסאמה סעדי: באיזה סעיף?

נעה בן שבת: מוחרגים.

נעה בן שבת: הינה, באותו סעיף.

אפרת פרוקציה: באותו סעיף של הרשות המקומית.

נעה בן שבת: סעיף 4(ב)(17).

אוסאמה סעדי: סעיף 4(ב).

אוסאמה סעדי: איזה עמוד?

נעה בן שבת: בעמוד 12.

נעה בן שבת: סעיף 4(ב)(17): מוסדות חינוך שפעילותם מותרת כמפורטים בסעיף 2.

נעה בן שבת: ובסעיף 2(ב) לאותו לצו, צו בריאות העם (הגבלת פעילות מוסדות חינוך).

נעה בן שבת: סעיף 2(ב)(1) אומר:

נעה בן שבת: פעילות במסגרות שבהן ניתן חינוך מיוחד בלבד ובתנאים המפורטים בפסקאות (3)(א) עד (ט) ו-(4).

אוסאמה סעדי: זה עמוד 12?

אורלי פרומן: איזה עמוד 12?

אורלי פרומן: עמוד 12 איזה סעיף?

אפרת פרוקציה: תסתכלו בהחרגה גם.

אפרת פרוקציה: בהגדרה של עובד.

אפרת פרוקציה: בפסקה (2).

אוסאמה סעדי: בפסקה (17), עמוד 12.

אורלי פרומן: בפסקה (17) כתוב כללי על מוסדות חינוך.

אפרת פרוקציה: לא, לא.

אפרת פרוקציה: תסתכלי על הגדרת עובד בעמוד 4, ספקה (2): "לא יראו כעובד רשות מקומית – ראש רשות מקומית, סגן ראש רשות מקומית, רב רשות מקומית, עובד סוציאלי, פסיכולוג חינוכי, עובד לקידום נוער ברשות מקומית, עובד במערך החינוך המיוחד ומי שעיקר עיסוקו בפינוי אשפה או עובד במוקד עירוני לרבות מוקד חירום וחדר מצב".

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו נתקדם.

אוסאמה סעדי: רק תבדקו את העניין הזה של הרב, בבקשה.

אפרת פרוקציה: רב השכונה זה הדבר היחידי שלא - - -

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: אורלי, כן.

אורלי פרומן: לא.

אורלי פרומן: אבל אני לא הבנתי את הסיפור של אנשי אגף החינוך.

אוסאמה סעדי: מה?

אוסאמה סעדי: אורלי, אבל זה מופיע.

אורלי פרומן: איפה הוא?

אוסאמה סעדי: הינה, בעמוד 4, בסעיף 2.

אורלי פרומן: כתוב רק חינוך מיוחד.

חיים כץ: תרשמי הערה, אורלי.

חיים כץ: אורלי, תרשמי את ההערה.

חיים כץ: נגיע לסעיף 4.

אוסאמה סעדי: סעיף 2 (2): "עובד לקידום נוער..., עובד במערך החינוך המיוחד ומי שעיקר עיסוקו".

משה אבוטבול: עם רבני השכונות - - -

אוסאמה סעדי: "עובד במערך החינוך המיוחד".

אוסאמה סעדי: כתוב.

חיים כץ: תרשום את ההערה בסוף.

חיים כץ: הלוא לא נצביע.

אוסאמה סעדי: חיים, בקשתי לבדוק את זה.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: יאללה.

אוסאמה סעדי: בבקשה, תרוצי.

אוסאמה סעדי: אתה מבקש להחריג את התעשייה האווירית?

חיים כץ: אתה המנהל עכשיו, לא?

אוסאמה סעדי: אז שואל אותך.

אוסאמה סעדי: התעשייה האווירית.

אופיר סופר: זו הסיבה שהוא עבר לכאן.

חוה אתי עטייה: ניגוד עניינים.

חוה אתי עטייה: יש גם את אלתא.

חיים כץ: זו לא הסיבה שעברתי לכאן.

אופיר סופר: סתם אני.

חיים כץ: זה לא.

חיים כץ: אתה לא סתם.

חיים כץ: אתה סתם, אבל זה לא סתם.

אופיר סופר: אתה אומר את זה.

אופיר סופר: למוד ניסיון, אתה אומר.

אוסאמה סעדי: יאללה, כן.

חיים כץ: למוד ניסיון.

נעה בן שבת: שקראנו עכשיו.

אוסאמה סעדי: כן.

נעה בן שבת: אלה אותן תקנות שנידונות בוועדת הקורונה.

גאל אזריאל: אבל שכרגע לא הוארך תוקפן.

גאל אזריאל: הן פוקעות היום.

גאל אזריאל: כך שנראה, מבחינת הנוסח, איך לכתוב את זה בצורה מדויקת.

אוסאמה סעדי: יש דיון מחר בוועדת הקורונה, כן.

גאל אזריאל: נכון, אבל הן פוקעות היום בחצות.

אוסאמה סעדי: כן, בבקשה.

אוסאמה סעדי: סעיף 2.

אוסאמה סעדי: זה הסעיף העיקרי.

אוסאמה סעדי: אנחנו נקרא את זה גם ונשאיר את זה בסוף, כמו שאמר היושב-ראש.

נעה בן שבת: למרות, הוא סעיף עיקרי, אבל הוא בעצם הוא לא, כי ברגע שמישהו מפעיל את התו הסגול, הסעיף הזה בעצם חסר משמעות.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: לכן שאלתי בהקדמה: אם יש תו סגול, למה צריך את כל החוק הזה?

אורלי פרומן: נכון.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: בבקשה.

נעה בן שבת: כי הרוב מוסדר היום בתו סגול.

אוסאמה סעדי: כן.

נעה בן שבת: עכשיו, זו מגבלה מאוד חמורה.

נעה בן שבת: הייתה מגבלה יותר חמורה במהלך התיקונים, מגבלה של 15% מהעובדים.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: והעלו את זה.

אורלי פרומן: כן.

אורלי פרומן: אבל היינו אז במקום אחר.

אורלי פרומן: והיום אנחנו במקום שרוצים להעביר את המשק לפעילות מלאה.

אורלי פרומן: זאת מגבלה מאוד מאוד קשה, של 30%.

אורלי פרומן: היא לא הגיונית.

אורלי פרומן: וכל הזמן אנחנו נתקלים בזה שאומרים: אוקיי, אז יש תו סגול.

אורלי פרומן: אז תעזבו את החוק הזה.

אורלי פרומן: בואו נעבוד על פי התו הסגול.

אורלי פרומן: שם זה יכול להיות 10%, 20%.

אוסאמה סעדי: אורלי, זאת השאלה המקדימה שלי.

אוסאמה סעדי: אבל בואו ניתן לה לסיים את כל הסעיף.

אוסאמה סעדי: נעה, תמשיכי את כל הסעיף הזה, 2 (ב).

נעה בן שבת: בעצם זה 100% ממצבת העובדים, אבל הם צריכים לצמצם את מספר העובדים שלהם לפעילות החיונית בלבד.

נעה בן שבת: לא מעבר לזה.

אוסאמה סעדי: איפה (9)?

נעה בן שבת: כל מה שחסר לנו, המספרים שחסרים לנו באמצע אלה דברים שהיו בתיקונים קודמים של תקנות שעת חירום, אבל בתקנות שעת חירום כפי שהן כיום הם ירדו.

אוסאמה סעדי: אז הם ירדו.

אוסאמה סעדי: אז למה לא ממספרים את זה נכון?

גאל אזריאל: אם רוצים למספר, יצטרך להיות כתוב פסקה: (9) – בוטל.

גאל אזריאל: שזה נראה קצת מוזר בחוק חדש.

אוסאמה סעדי: אחרי שאת אומרת: (1),(7),(8) – אז - - -

נעה בן שבת: אני מבינה שרוצים לציין שיש פה מצב שבעצם החוק הזה מצלם את המצב הקיים - -

אוסאמה סעדי: צילום מצב?

נעה בן שבת: - - בתיקונים שנעשים.

נעה בן שבת: לכן לא משנים את המספור.

אפרת פרוקציה: הרי זו לא הצעת חוק רגילה.

אפרת פרוקציה: זה לא שאנחנו באים עם איזשהו חוק מקיף.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: אבל אני שואל רק על המספור.

אוסאמה סעדי: למה המספור הוא ככה?

אפרת פרוקציה: כי אחרת, צריך פשוט לציין: היה ובוטל.

אפרת פרוקציה: אז זו דרך ניסוחית להראות שהיה פה משהו לפני כן שבוטל וכרגע אנחנו קופצים.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

נעה בן שבת: להמשיך?

אוסאמה סעדי: (10), כן.

נעה בן שבת: קראנו קודם את הרשימה הזאת של מפעל תומך ביטחון.

אוסאמה סעדי: כן.

נעה בן שבת: ראינו הגדרה של עבודות בינוי.

אפרת פרוקציה: הוספת הגדרה ל"עבודות בינוי"?

נעה בן שבת: הייתה הגדרה כבר.

אפרת פרוקציה: כי צריך להוסיף גם ל"תשתיות".

אפרת פרוקציה: "בינוי" זה רק חלק.

נעה בן שבת: לא.

נעה בן שבת: הייתה הגדרה של עבודות בינוי, גם של העבודות תשתית.

אפרת פרוקציה: אה, הינה, אני רואה: עבודות פיתוח, בינוי, תחזוקה, תשתיות.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: אבל אלה "תשתיות הנוגעות למבנה", אנחנו רוצים גם את עבודת תשתית.

אוסאמה סעדי: אז צריך להוסיף תשתית גם.

אפרת פרוקציה: אנחנו צריכים גם את עבודת תשתית.

אוסאמה סעדי: ברגע שאת מגדירה עבודות בינוי ועבודות תשתית , אז צריך להוסיף "עבודת תשתית".

נעה בן שבת: שמבצע עבודות בינוי ועבודות תשתית?

אפרת פרוקציה: בדיוק.

אפרת פרוקציה: "ועבודות תשתית".

אוסאמה סעדי: "עבודות בינוי ועבודת תשתית".

אפרת פרוקציה: נכון.

נעה בן שבת: נעשה "או עבודות תשתית", כי הוא יכול להיות לא זה ולא זה.

אפרת פרוקציה: אין בעיה.

אפרת פרוקציה: בסדר.

עידן רול: רגע, מה המגבלה הזאת?

נעה בן שבת: שזה לכאורה כלל ברירת המחדל.

עידן רול: אותו דבר, כן.

נעה בן שבת: זאת אומרת, זה בסך הכול - - -

אוסאמה סעדי: זאת אומרת, 15% בנוסף ל-30%?

אורלי פרומן: איזה ניסוח מסורבל.

נעה בן שבת: אתם אומרים: 15% תוספת.

אוסאמה סעדי: בנוסף ל-30%?

נעה בן שבת: כן.

נעה בן שבת: תוספת.

אוסאמה סעדי: אז זה צריך להיות מובהר.

אוסאמה סעדי: כי זה לא ברור.

עידן רול: כלומר, מה?

אפרת פרוקציה: 15% מכלל הגופים.

אוסאמה סעדי: כאילו הממונה יכול להעלות את זה מעבר ל-30% בעוד 15%.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: לא מדויק.

אפרת פרוקציה: רגע, שנייה.

אוסאמה סעדי: אז מה?

אפרת פרוקציה: זה 15% מתוך כלל הגופים ששייכים לאותה קבוצה.

אפרת פרוקציה: למשל, 15% מכלל החברות הממשלתיות.

אוסאמה סעדי: אה, החברות הממשלתיות.

אפרת פרוקציה: שוב, הרי רצינו להשאיר פה גם גמישות.

אפרת פרוקציה: ואז, אם יש לי חברה אחת קטנה שאנחנו רואים שהיא כן חיונית לנו והיא צריכה לעבוד, אז לוקחים בעצם 15% מכלל החברות הממשלתיות ונותנים את מצבת העובדים לאותה חברה, אוקיי?

אפרת פרוקציה: ולכן יש לי משחק יותר גבוה.

עידן רול: אז כמה לדוגמה המגבלה המקסימלית?

עידן רול: מה אחוז העובדים המקסימלי בענף הבנייה שאפשר להגיע אליו?

אפרת פרוקציה: 100% כאשר אין לך הגבלה.

אפרת פרוקציה: אם כולם עובדים בשטח, בחוץ, אפשר להגיע ל-100%.

אפרת פרוקציה: גם החיוניים, אגב, זה 100%.

אוסאמה סעדי: זאת אומרת, הוא יכול להעלות את השיעור.

משה אבוטבול: למה מנסים להציג תמונה שמתעכבים כל מיני מסירות, דירות וכדומה?

משה אבוטבול: מה הניסיון הציני הנואל הזה לקחת דירות שאנשים שילמו עליהם?

משה אבוטבול: אתה מבין, אוסאמה?

אופיר סופר: לא.

אופיר סופר: אני לא הבנתי.

אופיר סופר: מה אתה אומר?

משה אבוטבול: היא אומרת שאפשר בבנייה להגיע עד 100%.

משה אבוטבול: וכבר חברות הבנייה מנסות להתנצל, לבוא ולדבר על עיכובים במסירת הדירות וכו'.

משה אבוטבול: איך זה מתיישב עם מה שאת אומרת?

נעה בן שבת: הפרקטיקה יכולה לא להתיישב, אבל החוק מאפשר.

משה אבוטבול: אז אוקיי.

משה אבוטבול: אז תהיה להם עילה לתבוע אותם.

משה אבוטבול: אנחנו לא נעמוד מהצד.

אופיר סופר: נושא של החקלאות – אני רואה שהתייחסתם לבינוי, לתשתיות.

אופיר סופר: החקלאות גם מקבל פה מענה?

אפרת פרוקציה: אני אגיד לך.

אפרת פרוקציה: חקלאות, בגלל שזה מוצר חיוני, בגלל שזה מזון, היא ממילא מופיעה בתוספת.

אופיר סופר: מה זה אומר?

אפרת פרוקציה: הרי בתוספת השנייה, לדעתי, אנחנו הגדרנו את כל הגופים שנותנים שירות חיוני והשארנו אותם על 100%.

אפרת פרוקציה: חקלאות, מזון נכנס.

אופיר סופר: הבנתי.

אופיר סופר: זה אומר: בתי האריזה, פירות וכאלה.

אוסאמה סעדי: אם זה שירות חיוני, אז זה 100%.

אפרת פרוקציה: זה אתר חיוני, ולכן זה שם.

אוסאמה סעדי: אופיר, אם זה שירות חיוני, זה בכלל לא חל על זה, כל המגבלות האלה.

אפרת פרוקציה: תכף נגיע לזה.

אפרת פרוקציה: ואז בסעיף 2(י) אתה תראה איך שם החלוקה.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: (11).

נעה בן שבת: לא חל מגבלת העובדים.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: העובדים.

נעה בן שבת: יש מגבלות אחרות שכן חלות על מה שמופיע בסוף הסעיף.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על מגבלת העובדים.

נעה בן שבת: בניגוד - - - בעיקר מה שלא חל על שום דבר מהתקנות.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: (11).

אורלי פרומן: כשמדובר במוסד להשכלה הגבוהה, אז הסטודנטים לא חלק מהעניין?

אורלי פרומן: רק העובדים?

אפרת פרוקציה: העובדים.

אפרת פרוקציה: שוב, לגבי הסטודנטים יש צווים אחרים של החינוך שנוגעים אליהם.

אפרת פרוקציה: פה מדובר על מצבת העובדים.

נעה בן שבת: אם אפשר לשאול, אתם אומרים 15% מכלל העובדים, זה מכלל מצבת העובדים?

אוסאמה סעדי: מכלל מצבת העובדים בכל החברות הממשלתיות.

אפרת פרוקציה: מאותה קבוצה.

נעה בן שבת: כן, אבל אפשר לבוא ולהגיד: מכלל מצבת העובדים בכל החברות הממשלתיות.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: כדאי להבהיר את זה.

נעה בן שבת: כן.

נעה בן שבת: שאלו לא הוראות שונות.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: משה, מועצה דתית.

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: בוודאי.

משה אבוטבול: כי אין הרבה עובדים.

נעה בן שבת: אני רק רוצה לוודא שזו הוראה שנותן הממונה באופן גורף.

נעה בן שבת: זה לא רק למועצות מסוימות, אלא אם הוא מורה את זה, אז הוא מורה לגבי לכולם.

משה אבוטבול: סופר, אתה חי עם זה?

אופיר סופר: מה?

אופיר סופר: לא הקשבתי.

משה אבוטבול: פסקה (11).

משה אבוטבול: זה בסדר?

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: זו הוראה לגבי רשות מקומית מסוימת.

אפרת פרוקציה: זה לא גורף.

אוסאמה סעדי: זה לא גורף.

נעה בן שבת: אז מאוד חשוב להבין.

נעה בן שבת: זאת אומרת קיבלנו כאן תשובה אחת.

אפרת פרוקציה: כי אם יש רשות מקומית קטנה, או מועצה דתית קטנה והיא לא יכולה לתפקד, אז כן ייתנו לה את 45%.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: כתוב: ברשות מקומית.

נעה בן שבת: ברשות מקומית או במועצה דתית.

נעה בן שבת: אמרו לנו שברור שהכוונה למשהו כללי, אבל - - -

אוסאמה סעדי: לא, לא.

אפרת פרוקציה: לא, לא.

אפרת פרוקציה: זה לא כללי.

אפרת פרוקציה: זה לתת פתרון למועצה דתית או מועצה מקומית מסוימת שלא יכולה לעמוד בהגבלה.

אוסאמה סעדי: יכול להיות שהרשויות לא תבקש.

נעה בן שבת: אז אנחנו אומרים: מספר העובדים המותר לשהייה בו־זמנית ברשות מקומית או במועצה דתית, והכוונה היא דווקא למשהו ספציפי.

אוסאמה סעדי: כן.

אפרת פרוקציה: כן, כן.

אפרת פרוקציה: יכול להיות שהוא ייתן לכולם, אבל זה לבחירתו.

אפרת פרוקציה: הוא צריך קבל החלטה.

אורלי פרומן: האם יש מקום שכתוב מה גובר על מה?

אורלי פרומן: התו הסגול או התקנות?

אורלי פרומן: לדעת, להכיר.

אפרת פרוקציה: יש לך בחירה בתור מעסיק.

אפרת פרוקציה: את יכולה או להטיל על עצמך את התו הסגול, למרות- - -

אורלי פרומן: איך אני יודעת מה גובר על מה?

אפרת פרוקציה: זה לא מה גובר על מה.

אפרת פרוקציה: את כמעסיק יש לך שתי אופציות, אוקיי?

אוסאמה סעדי: איפה הבחירה?

אוסאמה סעדי: אפרת, איפה הבחירה הזאת מופיעה?

אפרת פרוקציה: בסוף, אתם תכף תראו אותה.

אפרת פרוקציה: אם אני רוצה להחיל על עצמי את התו הסגול, אני צריכה לשלוח הודעה לרשות המקומית, להגיד לה: שלום, אני ככה וככה מחילה על עצמי את התו הסגול.

אפרת פרוקציה: יבחנו אותי לפי התו הסגול.

אפרת פרוקציה: לא החלטתי, חלות עליי ההוראות.

אוסאמה סעדי: אבל איפה זה מופיע?

אוסאמה סעדי: אפרת, איפה זה מופיע?

אורלי פרומן: איפה זה מופיע?

אפרת פרוקציה: בסוף, בסוף נגיע.

אפרת פרוקציה: כרגע אנחנו רק בהגדרות.

אפרת פרוקציה: עוד לא התחלנו.

אוסאמה סעדי: אה, רק בסוף.

עידן רול: אני לא יודע מה את הכתובת, אבל יש לכם נתונים כמה עברו לתו הסגול?

משה אבוטבול: אורלי, זה כמו בשכירות: או ימים או קילומטראג'.

משה אבוטבול: תחליטי.

אפרת פרוקציה: כן.

אפרת פרוקציה: כולם.

אפרת פרוקציה: ברשויות המקומיות אין לי את הנתונים, אבל לדעתי – הרי זה הוראות שכולם הולכים לעמוד בהן.

אפרת פרוקציה: זה לא שקבענו איזו הוראה שהמעסיק לא יכול לעמוד בה.

אפרת פרוקציה: לדעתי, למעט אלה שממילא לא אכפת להם ו-70% עובדים מהבית וזה נוח להם, כל האחרים עברו לתו הסגול.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: (ג).

נעה בן שבת: ברשותך, אדוני, אני אבקש מהמתמחה שלנו, אוריאל מרחבי לקרוא.

נעה בן שבת: להמשיך לקרוא עוד קצת.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: אם התעייפת, כן.

נעה בן שבת: כאן אנחנו מדברים על מקום עבודה שהוא ממש - - - מול כל הפרויקטים של - - -

משה אבוטבול: מתחם כזה, כן.

עידן רול: כן.

אפרת פרוקציה: כל העבודה בחוץ.

נעה בן שבת: יכול להיות שאנחנו צריכים לבוא ולהגיד: מקום שעוסקים אפילו – כדי לבצע את זה, הרי יכול להיות שזה אתר בנייה של חברה קבלנית שיש לה עוד 100 אתרי בנייה.

נעה בן שבת: וכאן את מדברת ממש על מקום, על אתר.

אפרת פרוקציה: על מקום.

אפרת פרוקציה: כן.

אפרת פרוקציה: כן.

נעה בן שבת: אז רק נגיד "מקום" ולא "מקום עבודה", כי "מקום עבודה" אמרתם שזה במובן הרחב של המילה, שזה כולל את כל האתרים של המעסיק.

אפרת פרוקציה: אפשר לשנות את זה ל"מקום" שזה יהיה ברור שזה המקום הספציפי.

עידן רול: כן.

עידן רול: לסטייל עבודה.

אוסאמה סעדי: אז למחוק את המילה "עבודה"?

נעה בן שבת: כן.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: מה זה "פגיעה רבה"?

אוסאמה סעדי: מה ההגדרה של "פגיעה רבה"?

נעה בן שבת: "פגיעה רבה בתהליך עבודה" זה אחד מהתנאים לפי סעיף 12 לחוק שעות העבודה ומנוחה, למתן היתר לעבודה במנוחה שבועית.

נעה בן שבת: אגב, זה לא עובד בשעות המנוחה, אלא במנוחה השבועית.

נעה בן שבת: כך זה מוגדר באותו סעיף.

נעה בן שבת: ואז אם אותו היתר ניתן – אנחנו מניחים שההיתר הזה הלך למינימום הנדרש כדי להבטיח את המשך הפעילות, כדי למנוע ה"פגיעה רבה" בכל תהליך העובדה.

נעה בן שבת: ולכן אנחנו מניחים שזה המינימום, גם אם זה עולה על 30% מהעובדים.

אפרת פרוקציה: אני אולי אתן דוגמה כדי להמחיש.

אפרת פרוקציה: אנחנו כל הזמן ניסינו ליצור פה איזשהו איזון כדי לא לפגוע בעסקים ולגרום להם אחר כך למוות סופי.

אפרת פרוקציה: יש עסקים שממשיכים לעבוד.

אפרת פרוקציה: בשבת הם חייבים להמשך לעבוד.

אפרת פרוקציה: למשל, פניציה, שלצערנו נסגרה מטעמים אחרים.

אפרת פרוקציה: אבל ברגע שסוגרים את התנור ואין עובדים, המקום נסגר לחלוטין.

אפרת פרוקציה: ולכן ניסינו לאתר את העסקים האלה שאם אנחנו נוריד את מספר העובדים מתחת למינימום מסוים, זה יגרום להם לסגור את העסק.

אפרת פרוקציה: אחד מהמבחנים זה המבחן הזה.

אפרת פרוקציה: הם התירו לו לעבוד בשבת.

אפרת פרוקציה: כנראה שיש סיבה מאוד מאוד טובה למה הוא חייב להמשיך לעבוד.

אפרת פרוקציה: ולכן זה אחד מהחריגים שלנו.

אפרת פרוקציה: ואז לא העברנו אותו ל-100% כמובן, אלא המינימום שנקבע לגביו זה המינימום שנקבע על ידי השר שנתן את ההיתר לעבודה בשבת.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: (ד).

נעה בן שבת: סליחה, אוריאל.

נעה בן שבת: אתה תקרא.

אוסאמה סעדי: אתה תקרא והיא תסביר.

אוסאמה סעדי: זה החרגה של החרגה?

נעה בן שבת: לא.

נעה בן שבת: זה עוד סעיף.

נעה בן שבת: ראינו את זה גם בסעיף קטן(ב) שאומר: יש גופים שאנחנו רוצים שאחוז העובדים שלהם יהיה יותר גבוה מ-30% ולא יהיה מוגבל ב-10%.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: אז למה לא הכנסנו את זה באותו סעיף, ביטוח לאומי?

נעה בן שבת: זה באמת היה מתאים להחיל 40%.

נעה בן שבת: היינו כותבים את זה אולי באותו סעיף.

אוסאמה סעדי: אפשר להחריג איפה שהחרגנו בסעיף - - -

נעה בן שבת: בסעיף קטן (ב).

נעה בן שבת: כבר כתבנו בעצם את אותו סעיף.

אוסאמה סעדי: בסעיף קטן (ב) יש את החברה הישראלית לחקר מדעי החיים, מפעל תומך ביטחון.

אפרת פרוקציה: נכון.

אפרת פרוקציה: זה פשוט טלאי על טלאי.

אפרת פרוקציה: התקנות האלה עברו המון שינויים.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: אבל אנחנו לא רוצים להשאיר את טלאי על טלאי, אם אפשר לתקן את זה בלי לשנות את מהות.

נעה בן שבת: אולי נשאל באמת את הנסחית אם הדבר אפשרי?

נעה בן שבת: יש לכם התנגדות?

אפרת פרוקציה: אם זה לא פוגע בשאר ההוראות.

אוסאמה סעדי: לא, לא.

אוסאמה סעדי: זה לא פוגע.

אפרת פרוקציה: לדעתי, יש הבחנה בין משרדי הממשלה שהחילו על עצמם את החובה, את התו הסגול, לבין התאגידים שצריכים להחיל על עצמם.

אפרת פרוקציה: יש עדיין הבחנות.

אפרת פרוקציה: ולכן זה בסעיפים שונים.

אפרת פרוקציה: אם זה לא גורם נזק, ננסה לשים את זה בסעיף אחר.

אפרת פרוקציה: אם אנחנו רואים שזה מתחיל לשנות מהות- - -

נעה בן שבת: אוקיי.

נעה בן שבת: אז נבדוק את זה בנסחות.

אוסאמה סעדי: אז תבדקי את זה.

נעה בן שבת: אבל גם פה אנחנו מדברים על החובה לצמצם את הפעילות, הפעילות החיונית.

אוסאמה סעדי: אז בוא תקריא את זה.

נעה בן שבת: כאן רציתי לשאול.

נעה בן שבת: אנחנו מדברים על המוסד לביטוח הלאומי, אחר כך נדבר גם על שירות התעסוקה, שניהם גופים מאוד עסוקים.

אוסאמה סעדי: למה לא 100% המוסד לביטוח הלאומי?

אפרת פרוקציה: סליחה?

אוסאמה סעדי: למה לא 100% הביטוח הלאומי?

אפרת פרוקציה: אני אגיד.

אפרת פרוקציה: אנחנו בעצם ישבנו – לגבי המשק, האם הם צריכים לעבוד - - -

אוסאמה סעדי: במיוחד בתקופות האלה, המוסד לביטוח הלאומי חייב לעבוד שעות נוספות.

אוסאמה סעדי: לא ב-100%.

אפרת פרוקציה: לא, לא.

אפרת פרוקציה: אני מסבירה.

אפרת פרוקציה: אני מסבירה.

אוסאמה סעדי: נכון, משה?

משה אבוטבול: אוסאמה, נחדד את זה שרוב העבודה שלהם היא בתקופה כזאת.

משה אבוטבול: כל הזכויות, כל הדברים האלה.

אוסאמה סעדי: של כל המובטלים.

משה אבוטבול: תיזכר מה היה בפסח עם ה-500 שקלים.

אוסאמה סעדי: נכון.

משה אבוטבול: כמה הם עבדו קשה.

אפרת פרוקציה: אני מסבירה בדיוק למה.

משה אבוטבול: נו, למה?

אפרת פרוקציה: לגבי המשק, אנחנו הרי לא יכולנו לעבור – דיברנו עם ארגונים – לא יכולנו לעבור בעל עסק-בעל עסק ולראות איפה בדיוק האחוז שהוא יכול לתפקד איתו והשאר בבית, אוקיי?

אפרת פרוקציה: ולכן יצרנו מבחן כללי עם כל האיזונים שדיברתי עליהם עד עכשיו.

אפרת פרוקציה: לגבי המגזר הציבורי, עשינו דיון עם כל ארגון וארגון.

אפרת פרוקציה: ראינו בדיוק איפה האחוז שהוא יכול לעמוד בו.

אפרת פרוקציה: עדיין אנחנו נמצאים בתקופה שאנחנו רוצים שמעסיקים יעודדו עובדים לעבוד מהבית.

אפרת פרוקציה: אם יש אפשרות שהעובד יעבוד מהבית, תנו לו לעבוד מהבית.

אפרת פרוקציה: הוא לא צריך להגיע.

אפרת פרוקציה: אנחנו עדיין בענייני הקורונה.

אוסאמה סעדי: אבל בביטוח הלאומי, אפרת.

אפרת פרוקציה: שנייה.

אפרת פרוקציה: זה שקרה ל-80% זה לא שאנחנו יצאנו לחל"ת, כמובן, ואם מישהו יכול לעבוד מהבית, אנחנו רוצים לעודד אותו.

אפרת פרוקציה: הארגונים עצמם אישרו את המספרים האלה.

אפרת פרוקציה: כלומר, יש פה מספרים שבסופו של יום - - -

אורלי פרומן: זה גם אינטרס שלנו.

משה אבוטבול: כן, אבל הם לא יכולים לאשר את זה, סליחה.

משה אבוטבול: הם לא יכולים לאשר את זה ואחרי זה להתלונן שלא הספקנו להפקיד את זה לתושבים בגלל שלא היה לנו כוח אדם והלחץ.

משה אבוטבול: זה לא מתיישב.

אוסאמה סעדי: אני מפנה אתכם, אפרת, בתאגיד, עיתונאים – 100%.

אוסאמה סעדי: עם כל הכבוד, בסדר.

אוסאמה סעדי: 100%, עיתונאים.

אוסאמה סעדי: חשוב יותר המוסד לביטוח הלאומי.

אוסאמה סעדי: גם מגן דוד אדום אני מסכים 100%, כי הם עבדו, עשו עבודת קודש בתקופה הזאת.

אוסאמה סעדי: מגן דוד אדום, אני לוויתי אותם כמעט חודשיים, שעשו ממש עבודת קודש.

אוסאמה סעדי: אבל אני חושב שהביטוח הלאומי חייב לעבוד ב-100% מכסה.

אוסאמה סעדי: תבדקו את זה.

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: זה הזמן.

משה אבוטבול: זה הזמן.

אפרת פרוקציה: אנחנו נבדוק את זה.

אפרת פרוקציה: נחזור עם תשובות.

אוסאמה סעדי: תבדקו את זה.

משה אבוטבול: לדוגמה, עיתונאים את יכולה לא להוציא לחל"ת.

אופיר סופר: למה?

אופיר סופר: למה ארגונים אחרים לא מופיעים פה?

אופיר סופר: איגוד הצלה, נגיד, ודברים כאלה.

אפרת פרוקציה: שוב, כל מה שקשור –זה נמצא בחיוניים כבר, ממילא הוא עם גופים אחרים.

אופיר סופר: לא.

אופיר סופר: אני מדבר אתכם על מגן דוד.

אפרת פרוקציה: פה רק התאגידים הסטטוטוריים.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: תבדקי את זה אפרת.

אוסאמה סעדי: זה לפי בקשת כל חברי הוועדה, נכון?

אורלי פרומן: מה?

משה אבוטבול: נכון, נכון.

אוסאמה סעדי: המוסד לביטוח הלאומי.

אורלי פרומן: כן, כן, כן.

אוסאמה סעדי: בשם כולנו, כן.

אורלי פרומן: אנחנו רוצים 100%.

אוסאמה סעדי: נכון.

אורלי פרומן: אין סיבה.

אורלי פרומן: תאגיד שידור ישראלי 100%, וביטוח לאומי לא.

אורלי פרומן: זה מעוות.

אוסאמה סעדי: נכון.

משה אבוטבול: את השידור לא אכפת לי שיורידו.

משה אבוטבול: לא נתנגד.

אפרת פרוקציה: את הביטוח הלאומי אנחנו נבדוק.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: תבדקו.

אוסאמה סעדי: כן, אוריאל.

אוסאמה סעדי: גם פה הייתי מציע אותו דבר.

אוסאמה סעדי: שירות התעסוקה עם מיליון מובטלים שהם צריכים זה, גם פה צריך 100%.

משה אבוטבול: בדיוק.

משה אבוטבול: בדיוק.

משה אבוטבול: אוסאמה, אתה נוגע במקומות הנכונים.

אוסאמה סעדי: מה חשבת?

אוסאמה סעדי: אני סתם יושב-ראש פה?

משה אבוטבול: לא.

משה אבוטבול: הלו, זה זמני, ואתה החליפי.

משה אבוטבול: אתה לא הקבוע.

אוסאמה סעדי: חליפי, חליפי.

אוסאמה סעדי: לא זמני.

אוסאמה סעדי: חליפי.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: אז תבדוק גם כאן, אפרת.

אפרת פרוקציה: אין בעיה.

אפרת פרוקציה: אנחנו נבדוק.

אורלי פרומן: גם פה 100%.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: תראו, על חיות 100%, זה בסדר, אה?

אוסאמה סעדי: אבל בני אדם זה פחות.

אורלי פרומן: כן.

אורלי פרומן: כאילו מאיפה הבאתם את זה?

משה אבוטבול: תנו לחיות לחיות.

אוסאמה סעדי: זה משהו הזוי.

אוסאמה סעדי: כן.

אורלי פרומן: לא.

אורלי פרומן: זה חשוב גם.

אורלי פרומן: אבל מאיפה?

נעה בן שבת: התאגיד לפיקוח וטרינרי בודק את כל הבשר שמשווק ברשויות המקומיות.

אופיר סופר: למה?

אופיר סופר: כאילו מה הרציונל?

אופיר סופר: זו שאלה מעניינת באמת.

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: אבל לבדוק.

אורלי פרומן: אני בעד.

אורלי פרומן: אני רק אומרת זה אל מול - - -

אוסאמה סעדי: אנחנו בעד.

אופיר סופר: את בעד שכולם יעבדו.

אופיר סופר: מה הרציונל?

אופיר סופר: מעניין אותה.

אופיר סופר: בוא נשמע, נו.

אפרת פרוקציה: הרי בסופו של דבר, כל מה שהיה נוגע למזון – אני מחזירה אתכם לתקופה של אזור ליל הסדר, שאנשים פה לא יצאו מהבית.

אפרת פרוקציה: הכוונה הייתה לאפשר לכל מי שמוכר מזון לעבוד ב-full capacity כדי שזה שמוכר בעצם יוכל לעבוד.

אופיר סופר: - - -

אוסאמה סעדי: - - - כן.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: כאן יש פיקוח שנוגע לחברות השר.

נעה בן שבת: פיקוח על הבשר.

אוסאמה סעדי: אנחנו מסכימים גם לחיים וגם לחיות, כן.

אפרת פרוקציה: לכן כל המוסדות האלה מוחרגים.

אופיר סופר: בקיצור, דואגים לבני האדם.

אופיר סופר: היא אומרת.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

משה אבוטבול: למרות, אוסאמה, שאחמד תמיד מסביר את המשל שלו – מה ההבדל בין החיות לבני אדם.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: ומה התשובה?

אוסאמה סעדי: למדת את זה?

משה אבוטבול: שהם לא מסמיקים, ואנחנו כן מסמיקים.

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: אז הינה, אתה לומד.

משה אבוטבול: אתה רואה שאני מקשיב לו.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: מקשיב ומפנים.

אוסאמה סעדי: כן פסקה (4).

אופיר סופר: חוכמה.

נעה בן שבת: זה בטוח 59 ולא 95?

נעה בן שבת: אני הסתכלתי בצו, בתקנות - - -

אוסאמה סעדי: גם אני לא הבנתי את 59.

אוסאמה סעדי: אבל למה לא 60?

אוסאמה סעדי: תבדקו.

אוסאמה סעדי: אולי זו טעות.

אפרת פרוקציה: נבדקו את זה.

אפרת פרוקציה: זה היה 59.

אפרת פרוקציה: תנו לי לבדוק את זה.

אוסאמה סעדי: למה לא 60?

אוסאמה סעדי: מה זה 59?

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: אבל שוב אני מסבירה גם מה היה כאן.

אפרת פרוקציה: ישבו עם הגופים האלה, עשו ניתוח.

אופיר סופר: זה חישוב מדויק.

אופיר סופר: זה חישוב מדויק.

אוסאמה סעדי: כן, אבל למה 59?

אפרת פרוקציה: אז זה לא שזה – זה לא מספר - - -

אורלי פרומן: מה המחירים שמותרים?

אופיר סופר: זה חישוב מדויק.

אוסאמה סעדי: חישוב על הקשקש, אתה אומר.

משה אבוטבול: לא.

משה אבוטבול: אוסאמה, זה היה בתקופה שלא הישגנו 61 והתבלבל משהו פה.

משה אבוטבול: המנדטים.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: אני אגיד לך מה זה 59.

אוסאמה סעדי: זה הגוש.

משה אבוטבול: הגוש.

משה אבוטבול: לא.

משה אבוטבול: הפסדנו.

משה אבוטבול: אז בטעות כתבו את זה.

אוסאמה סעדי: זה הגוש.

אוסאמה סעדי: אבל עכשיו זה ירד בגלל אופיר סופר.

עידן רול: אבל עכשיו אמרו שגדל.

עידן רול: כחול לבן איתכם.

עידן רול: בואו נעדכן את זה.

עידן רול: כמה זה עכשיו?

משה אבוטבול: אנחנו צריכים את אופיר לאט-לאט.

אופיר סופר: לא.

אופיר סופר: הוא מדבר על הגוש אבל.

אוסאמה סעדי: על הגוש, כן.

אוסאמה סעדי: תבדקו את העניין הזה של 59, אם זה 59 או 95.

אפרת פרוקציה: אני אבדוק את זה.

אפרת פרוקציה: נראה לי שזה האחוז.

אפרת פרוקציה: אם לא, אני אבוא.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: פסקה (5).

אוסאמה סעדי: אנחנו חייבים לסיים היום, נו.

אוסאמה סעדי: יאללה.

משה אבוטבול: מצוין.

אוסאמה סעדי: אנחנו עם העיתונאים, כן.

אוסאמה סעדי: 100%.

אורלי פרומן: זה מספיק בשביל להתעלל באזרחים.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: יש לנו פה בזום את גלית וידרמן ממשרד הפנים?

גלית וידרמן: כן.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: לאיזה סעיפים את רוצה להתייחס?

אוסאמה סעדי: או שזה כולל?

גלית וידרמן: אני רציתי להתייחס לכמה מהסוגיות שעלו על ידי הוועדה.

גלית וידרמן: אנחנו בזמן החירום, משרד הפנים הוציא באמת רשימה של בעלי תפקידים חיוניים לרשויות המקומיות.

גלית וידרמן: אני מתייחסת גם לשאלה של חברת הכנסת פרומן לגבי מחלקות החינוך.

גלית וידרמן: אנחנו כללנו כמובן גם את כל בעלי התפקידים במחלקות החינוך.

אוסאמה סעדי: היא שאלה על החינוך המיוחד.

אוסאמה סעדי: גם חינוך וגם חינוך מיוחד.

אורלי פרומן: לא.

אורלי פרומן: אני שאלתי על אגף החינוך כולו.

אוסאמה סעדי: חינוך כללי וחינוך מיוחד.

אוסאמה סעדי: זה מוחרג?

גלית וידרמן: כמובן צודקת חברת הכנסת פרומן.

גלית וידרמן: אבל גם כשהאחוזים היו יותר מועטים מ-30%, אז אנחנו כללנו את בעלי התפקידים העיקריים ולפי זה אחר כך הרחבנו את בעלי התפקידים במידת האפשר.

גלית וידרמן: אבל ביקשנו כמובן שיפעילו את בעלי התפקידים.

גלית וידרמן: והייתה רשימת עובדים חיוניים לרשויות המקומיות שעל פי הרשימה הזו הם היו צריכים לפעול ובעצם להפעיל את הרשימה.

גלית וידרמן: אנחנו כמובן פעלנו כדי ליצור איזושהי רציפות תפקודית ברשויות המקומיות.

גלית וידרמן: מה שככה היה קשה לי להבין מהדיון, כי ככה באמת התייחסה היועצת המשפטית שהציגה את התקנות, אבל אנחנו עובדים מול הרשויות המקומיות וניסינו לקבל מהם את הדיווחים לגבי המעבר לתו הסגול.

גלית וידרמן: ולצערנו, הנושא המעבר לתו הסגול, בגלל גיוון שיש ברשויות המקומיות והאתגר שלהן, של חלקן, לעבור ולהפעיל את העבודה עם התו הסגול, כרגע רק 181 רשויות מקומיות עברו לעבודה עם התו הסגול.

אוסאמה סעדי: מתוך כמה?

אוסאמה סעדי: 260?

גלית וידרמן: חלק מהן עדיין עובדות במגבלת האחוזים וצריך ככה להכיר את זה ולהבין את זה.

גלית וידרמן: ולכן גם כשאנחנו מתייחסים להליך החקיקה בתקנות וההחרגה שמותרת לממונה, למנכ"ל משרד הפנים, כן צריך –אנחנו נשמח באמת לאפשר עדיין את החרגה המותרת, כי באמת יש כאן קושי של הרשויות לעבור לתו הסגול גם מטעמים כלכליים, גם מטעמי התארגנות שלהן, בגלל המגוון והאופן שבאמת יש החמרה בהנחיות.

גלית וידרמן: גם בשבועות האחרונים יש הרבה מקרים של הידבקויות במגוון רב של רשויות וזה מצריך אותן גם להתארגנות נוספת, בגלל ההידבקויות מקרב עובדי הרשויות המקומיות.

גלית וידרמן: וזה מקשה באמת גם על העמידה בכללים האלה.

עידן רול: את צריכה, גברתי - - -

גלית וידרמן: אנחנו כרגע עושים עבודה גם של הפקת לקחים כמובן והתארגנות לגל השני, כדי שנוכל לייצר את העבודה שלנו בהמשך.

אוסאמה סעדי: גלית, גלית, גלית, שומעת אותנו?

אוסאמה סעדי: שומעת אותנו?

אופיר סופר: היא לא שומעת אותך.

אופיר סופר: יש פה בעיה של זום.

אוסאמה סעדי: גלית, את שומעת אותנו?

גלית וידרמן: כן, כן, אדוני.

אוסאמה סעדי: יש שאלה כאן לחבר הכנסת רול.

עידן רול: תודה, אדוני.

עידן רול: כשאת אומרת רשות מקומית, את מתכוונת רק למועצה, לעובדי הרשות או שאת מתכוונת גם לכל חברות הבת וכל הגופים שכפופים לרשות המקומית?

גלית וידרמן: אנחנו במשרד הפנים עובדים גם וגם.

גלית וידרמן: אני באופן אישי, אחראית על הנושא הרשות המקומית עצמה, איגודי ערים והאשכולות.

גלית וידרמן: אבל יש לי עמית מנהל אגף אחר, שאחראי גם על התאגידים העירוניים.

עידן רול: היקף האימוץ של התו הסגול דומה בתאגידים העירוניים?

גלית וידרמן: כן.

גלית וידרמן: הנחיות היו זהות.

עידן רול: לא.

עידן רול: לא הנחיות.

עידן רול: היקף האימוץ.

עידן רול: האם גם שם חלק גדול מהרשויות טרם אימצו את התו הסגול?

עידן רול: גם תאגידי מים העירוניים?

עידן רול: גם תאגידי ניקיון העירוניים?

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: החברות הכלכליות, תאגידי המים.

משה אבוטבול: מה דינם בנושא?

אפרת פרוקציה: תאגידי מים הם חיוניים, ולכן הם חריגים.

עידן רול: נכון.

עידן רול: תאגידי מים חיוניים.

אפרת פרוקציה: גם התברואה מוחרגת.

גלית וידרמן: - - - אבל מהשיחות שלי עם הרשויות המקומיות, יש שם גם קושי, מכיוון שחלק מהתאגידים העירוניים – למרות שאני שוב מדגישה שזה לא נושא אני אחראית עליו – אבל מכיוון שיש הרבה מאוד תאגידים שעוסקים בתחומי התרבות והפנאי, ומכיוון הנושא הזה לא חזר לשגרה עדיין לגמרי, אז מלכתחילה היה קושי לחזור לשגרה בנושא הזה.

אוסאמה סעדי: אמרת 181 מתוך כמה שעברו לתו הסגול?

אורלי פרומן: 257 רשויות מקומיות.

אוסאמה סעדי: כמה?

אוסאמה סעדי: 200?

אורלי פרומן: 257.

גלית וידרמן: כן, 257.

אוסאמה סעדי: 257.

אוסאמה סעדי: תודה רבה, גלית.

אוסאמה סעדי: כן, אנחנו ממשיכים בסעיף קטן (ה).

אוסאמה סעדי: (ז).

אוסאמה סעדי: כן.

נעה בן שבת: כאן אנחנו מדברים על מקום עבודה הספציפי.

אוסאמה סעדי: הפיזי.

אוסאמה סעדי: הפיזי.

נעה בן שבת: זאת אומרת, הפיזי.

אוסאמה סעדי: מקום עבודה הפיזי.

אפרת פרוקציה: כן, כן.

אפרת פרוקציה: המקום הפיזי.

נעה בן שבת: אנחנו מדברים על המקום הפיזי, ולא על כלל העסקים של אותו מעסיק.

אפרת פרוקציה: נכון.

אוסאמה סעדי: כן?

אוסאמה סעדי: אני שואל.

נעה בן שבת: זה מה שאנחנו צריכים להבהיר.

אפרת פרוקציה: זה לא משנה, כן?

אפרת פרוקציה: כבר רשת אופנה כללית לא תאפשר כניסה לחנויות שלה, אלמלא יתקיימו התנאים האלה.

אפרת פרוקציה: זה לא משנה.

אפרת פרוקציה: זה היינו הך.

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: אפשר לעשות החלפה.

משה אבוטבול: לדוגמה, אם הוא יודע שהיום העובד הזה חולה, הוא מייד במקום יכול להחליף אותו במישהו אחר.

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: אבל זה המעביד.

אוסאמה סעדי: ברגע שזה בתוך המצבת, אז זה לא בסדר.

משה אבוטבול: והמעביד יעשה את זה.

נעה בן שבת: למעשה יכול להיות שאני בסניף שלי בבאר שבע אני אישרתי לעובד להיכנס ולכן עכשיו חברי בסניף בקריית שמונה לא יכול לאפשר לעובד שלו להיכנס, כי אנחנו עובדים באותו מקום.

משה אבוטבול: אמיתי?

משה אבוטבול: כלומר, זה יכול להיות בין-סניפי?

משה אבוטבול: אני לא בטוח.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: רגע.

משה אבוטבול: זו פרשנות רחבה מדי, גברתי.

נעה בן שבת: אני רק משקפת את מה שעולה מתוך – אם אנחנו אומרים מקום עבודה - - -

משה אבוטבול: מעולה.

משה אבוטבול: אבל אם זה לפי כמות בתוך חדר או התנאים לא מתאימים, אני לא בטוח שאת צודקת.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: משה.

אוסאמה סעדי: אבל הסעיף מדבר על זה שעובד שמעסיקו הודיע לו כי אסור לו, אז אסור.

אפרת פרוקציה: בדיוק.

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: כנגדו, חלף זה, הוא יכול לקבל מישהו אחר.

משה אבוטבול: זה פשוט.

אוסאמה סעדי: כן.

אפרת פרוקציה: לא, לא.

אפרת פרוקציה: אנחנו לא מדברים עכשיו על זה.

אפרת פרוקציה: כל מה שההוראה הזאת אומרת: אם מעסיק אמר לעובד: אז העובד לא יכול להגיע.

אפרת פרוקציה: זה הכול.

משה אבוטבול: בסדר גמור.

משה אבוטבול: על זה אנחנו מסכימים.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: זה הכול.

אוסאמה סעדי: זה הסעיף.

אפרת פרוקציה: אז בואו נקרא את הסעיף, את מה שכתוב בו.

אפרת פרוקציה: בדיוק.

אוסאמה סעדי: זה הסעיף, כן.

איה דביר: הסעיף בסך הכול מבקש לייצר הוראות סימטריות.

אוסאמה סעדי: מי את?

אוסאמה סעדי: לפרוטוקול רק, כי התחלפתם.

איה דביר: אני איה דביר ממשרד המשפטים.

איה דביר: הסעיפים האלה, גם (ה) וגם (ו), יוצרים הוראות סימטריות שמשקפות את הכלל שקבע הריבון, המחוקק, כשקבע את התקנות האלה.

איה דביר: יוצרים תנאים שבתוכם - - -

נעה בן שבת: סליחה, שנייה.

נעה בן שבת: המחוקק לא קבע את תקנות שעל חירום האלה.

איה דביר: הממשלה.

נעה בן שבת: מי שקבע את תקנות שעת חירום האלה היא הרשות המבצעת.

נעה בן שבת: וכרגע יושב המחוקק ושואל את עצמו: האם נדרשים תיקונים לנוסח של אותן תקנות שקבעה רשות המבצעת.

איה דביר: נכון.

איה דביר: אני מקבלת את התיקון.

אוסאמה סעדי: גם אני מוסיף שאנחנו בינתיים עושים את זה למשך 45 יום, עד שנעשה את החוק הכולל.

נעה בן שבת: חוק המסגרת.

אוסאמה סעדי: זה בינתיים המשך לתקנות שעת חירום למעשה.

אורלי פרומן: איפה סעיף (ו)? יש (ה) ויש (ז).

אוסאמה סעדי: זה כאילו (ז).

אוסאמה סעדי: מחקו.

אוסאמה סעדי: יש סעיפים שנמחקו, לכן אמרתי גם על המספור.

נעה בן שבת: תקנות שאנחנו מצלמים הן תקנות תצלום אחרי שנעשו בהן כל מיני שינויים.

אוסאמה סעדי: לכן אמרתי שיש (1),(7),(9).

אורלי פרומן: מה?

אורלי פרומן: תסדרו את זה?

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: כן.

נעה בן שבת: אני לא בטוחה שנסדר את זה.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: תבדקו את זה.

אורלי פרומן: אז מה הורדתם?

עידן רול: אז פשוט שמים (ו) וכותבים: נמחק.

אורלי פרומן: אז למה לא מופיע מה היה?

אוסאמה סעדי: מה שכבר לא אקטואלי, אז מחקו אותו.

נעה בן שבת: אם אני אסתכל עכשיו על הנוסח לפני שמפרסמים אותו, אני אראה (ו) נמחק, שזה נוסח התקנות כפי שמפורסמות ברשומות.

נעה בן שבת: לא ברשומות דווקא, סליחה, לא ברשומות, אלא מי שעורך להם נוסח משולב, כך הוא מציין בדרך כלל: נמחק.

נעה בן שבת: אבל כרגע כולם במצב הנוכחי עם כל הסעיפים הקיימים, ולפעמים יש דילוג ביניהן.

נעה בן שבת: אבל זו צורה נוסחית שתאפשר לנו לא לדלג, לכתוב מחדש.

איה דביר: פסקה (ו) עסקה במעסיקים ציבוריים ושירשרה את הסמכות לתת הוראה לעובד להיכנס לראש הגוף הציבורי.

איה דביר: ביקשו שבעצם האכיפה תהיה באחריות מנכ"לי המשרדים.

איה דביר: בפסקה (ו) שנמחקה, לשאלתך.

אורלי פרומן: אני מבקשת להוסיף אותה ופשוט למחוק אותה, כדי שנראה בעיניים מה נמחק.

אפרת פרוקציה: עוד מעט נראה נוסח, ואחר כך מה אפשר לעשות.

עידן רול: סליחה, הנושא זה של האכיפה בגופים ציבוריים הוא חשוב.

עידן רול: כי לאחר מכן בנושא של ענישה יש הבחנה מאוד ברורה בין עסק פרטי ולבין עסק במגזר הציבורי, שם אין חובת אכיפה.

אוסאמה סעדי: עידן, כשנגיע לאכיפה, יש סעיפים?

נעה בן שבת: למעשה, כל סעיף 2, ההוראות בסעיף 2 - - -

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: יש לך קושי לאכוף על משרד ממשלתי, לתת לו קנס.

אפרת פרוקציה: כלומר, אין קנסות.

אפרת פרוקציה: יש את הכנסת, יש את הרשות השופטת.

עידן רול: אבל עדיין צריך להיות.

עידן רול: טוב, נגיע לזה.

אוסאמה סעדי: כשנגיע לאכיפה, נעלה את זה.

נעה בן שבת: נגיע בהמשך.

נעה בן שבת: על משרדי הממשלה חלה הוראת - - -

עידן רול: עדיין צריכה להיות, כשיש עונש מאסר לעובד פרטי.

אוסאמה סעדי: רשמתי לי את העניין של המאסר ואנחנו נוריד את זה.

עידן רול: לא.

עידן רול: זו ממש הבחנה מאוד קשה בין המגזר הפרטי לציבורי.

נעה בן שבת: סעיף 2(ג) מתייחס רק למשרדי הממשלה וקובע שבעצם כל ההוראות של סעיף2(א) עד (ט) לא חלות על משרדי הממשלה.

נעה בן שבת: נדמה לי שגם העבירה הפלילית לכאורה לא חלה לגביהם.

עידן רול: כן.

עידן רול: אנחנו בסוף נגיע.

עידן רול: זה לא רק משרדי הממשלה, זה כל חברה ממשלתית, תאגיד ממשלתי.

עידן רול: אין חובת אכיפה בתאגידים.

אוסאמה סעדי: בואו, בואו נרוץ.

אוסאמה סעדי: נגיע לסעיף הזה, נדבר על זה.

נעה בן שבת: אתה אומר שבפועל אין אכיפה פלילית לגביהם?

עידן רול: כן.

עידן רול: לפי נוסח.

עידן רול: כפי שאני מבין מהנוסח, חברה ממשלתית אין בה חובת אכיפה עם סנקציות פליליות.

עידן רול: למה מעסיק פרטי צריך לשאת פחות משנה של מאסר?

אוסאמה סעדי: יש.

אוסאמה סעדי: דינו מאסר של שישה חודשים או קנס.

אוסאמה סעדי: סעיף 3.

עידן רול: או תראו את ההחרגה.

עידן רול: "למעט חברה עירונית, חברת בת עירונית, חברה ממשלתית".

עידן רול: זה המון.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: זו חתיכת החרגה.

אוסאמה סעדי: חברה מממשלתי זה דבר מאוד רחב.

אוסאמה סעדי: היא צריכה להוות דוגמה, אתה אומר.

עידן רול: כן.

עידן רול: עוד צריך למצוא איזושהי סנקציה שיכולה לגרום לאנשים לאכוף את זה.

עידן רול: אני לא מבין הפרטי צריך לשאת בנטל הוכחה.

אוסאמה סעדי: כשנגיע לזה, עידן.

אוסאמה סעדי: כן, (ז1).

אוסאמה סעדי: במשרדים הממשלתיים מקובל המושג "לקוחות"?

אפרת פרוקציה: עשינו את השינויים המחויבים לגבי משרד ממשלתי.

אפרת פרוקציה: זה יגיע בהמשך.

אפרת פרוקציה: זה לא בדיוק "לקוחות".

אפרת פרוקציה: בגלל זה כתבנו:

אפרת פרוקציה: הסעיף הזה יחול בשינויים המחויבים – בדיוק בגלל מה שאמרת.

אורלי פרומן: ומה קורה כשנכנסים רק שניים ואז בחוץ יש תור?

אורלי פרומן: ומי אחראי על הבחוץ, שיהיה טוב?

אורלי פרומן: אתם יודעים מה קורה בחוץ?

אפרת פרוקציה: כן.

אפרת פרוקציה: כן.

אפרת פרוקציה: אבל אתה לא יכול לחייב מעסיק לגבי שטח שלא בשליטתו.

אפרת פרוקציה: כלומר, יש גבול גם מה מצפים מבעלי העסקים.

אורלי פרומן: לא, לא.

אורלי פרומן: אני לא מצפה שבעל העסק גם ישמור על זה.

אורלי פרומן: אבל המציאות היא כזאת שבפנים, בתוך חנות, נכנסים בקושי שניים, ובחוץ עומדים ומתגודדים.

נעה בן שבת: אני רוצה להבהיר שכל הסעיף, התוספת הזאת של סעיף (ז1) היא בעצם קצת חריגה לתקנות האלה.

נעה בן שבת: התקנות האלה עסקו בעובדים, שאלו מה קורה מבחינת העובדים.

נעה בן שבת: וכאן אנחנו מדברים על קהל הלקוחות, בעצם חלק משאלת הפעילות.

נעה בן שבת: השאלה בכלל - -

אוסאמה סעדי: זה לא קשור למצבת העובדים בכלל.

נעה בן שבת: - - אם התקנה הזאת בכלל הייתה צריכה להיות בתוך התקנות האלה.

נעה בן שבת: אחרי זה גם נראה בהמשך שיש גם הנמכה של התקנה הזאת.

נעה בן שבת: היא נסוגה מפני הוראות שקיימות, הוראות מקלות שיש בצווים, בצו בריאות העם ובתקנות הגבלת הפעילות.

נעה בן שבת: אז יכול להיות שהיא כולה – האם יש לה באמת טעם?

אוסאמה סעדי: מקומה לא כאן, את אומרת.

קריאה: נכון.

אפרת פרוקציה: אני אולי אשיב.

אוסאמה סעדי: כן.

אפרת פרוקציה: תקנות הגבלת הפעילות בעיקר עוסקות בעסקים שפתוחים לציבור.

אפרת פרוקציה: עסקי מסחר, שמספר האנשים מגיעים אליהם הוא באמת מאוד גדול.

אפרת פרוקציה: אצלנו מדובר יותר במקומות עבודה, כמו משרד עורכי דין, ארכיטקטים, חברות הייטק, חברות תרופות.

אפרת פרוקציה: מדי פעם מגיעים לקוחות, אבל זה לא עיקר העיסוק.

אפרת פרוקציה: התקנות האחרות לא נוגעות במקומות עבודה אלה.

אפרת פרוקציה: זה מבחינתם מקום עבודה לכל דבר.

אפרת פרוקציה: זה לא מקום שהציבור מגיע אליו בהמוניו.

אוסאמה סעדי: לכן המושג "לקוחות" לא מתאים לכאן.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: לקוחות לגבי משרדים ממשלתיים, אני מסכימה איתך.

אפרת פרוקציה: לכן יש באמת סעיף ספציפי שאומר: בשינויים המחויבים.

אוסאמה סעדי: כן.

אפרת פרוקציה: לגבי משרד הארכיטקטים, כן יש לקוחות.

אפרת פרוקציה: זה לא כמו חנות אופנה.

אפרת פרוקציה: ולכן יצרנו מבחן שונה.

אפרת פרוקציה: במקרים הספציפיים שיש הוראות מקלות בתקנות של הגבלת פעילות, אמרנו שהן יחולו.

אפרת פרוקציה: באופן כללי ההוראות כאן הן יותר מקלות, כי כאן צפוי שיהיו פחות לקוחות מלכתחילה מאשר במקומות מסחר אחרים.

אורלי פרומן: סעיף (ב) בכלל לא רלוונטי.

אוסאמה סעדי: נכון.

אפרת פרוקציה: למה לא רלוונטי?

אורלי פרומן: כי אם הפוקוס הוא על העובדים, אז בסדר.

אורלי פרומן: זה יחס של אחד לשניים.

אורלי פרומן: אבל עכשיו את אומרת רק הלקוחות, שבע מטרים רבועים רק לקוחות.

אפרת פרוקציה: אז אני אומרת: הסדרנו את הלקוחות במקומות שבעיקרם הם מקומות עבודה.

אפרת פרוקציה: אם יש לי מפעל, הוא מקום עבודה; הוא לא מקום שפתוח לציבור.

אורלי פרומן: לא מדובר על סופרמרקט פה?

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: סופרמרקט זה בדיוק מסחר.

אפרת פרוקציה: זה נכנס לשם.

אפרת פרוקציה: אני מבינה שיש פה חפיפה בין התקנות.

אפרת פרוקציה: אני לא אומרת שלא.

אפרת פרוקציה: כלומר, היה יותר קל אם היינו מגיעים עם חוק אחד.

אפרת פרוקציה: בחוק המסגרת, אני מניחה, הכול גם ייפתר, כי רואים בעצם את כל התמונה באופן כללי.

אפרת פרוקציה: אבל התקנות האלה יותר עוסקות במקומות עבודה שאולי יש להם גם קצת קהל.

אפרת פרוקציה: התקנות להגבלת פעילות עוסקות בעיקר במקומות שפתוחים לציבור ויש שם מוקד של קהל שמגיע לצרוך את השירותים.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: פסקה (2).

אוסאמה סעדי: זו הנמכה, מה שאת אמרת?

נעה בן שבת: נכון.

נעה בן שבת: שבעצם התקנות אומרות שיכול להיות שיש תנאים מקלים והם יחולו, ולא השבעה מטר ללקוח.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

משה אבוטבול: לתעדף את זה.

נעה בן שבת: את זה.

נעה בן שבת: את ההוראה.

אורלי פרומן: אם אין להם.

אורלי פרומן: מסכן המעסיק.

אורלי פרומן: לפעמים הוא לוקח מהתו הסגול, לפעמים הוא לוקח מפה, לפעמים משם, לפעמים מפה.

אורלי פרומן: אין לו משהו מרוכז.

משה אבוטבול: את רואה מה זה?

משה אבוטבול: ממש צבעוני.

עידן רול: לא.

עידן רול: צריך מחלקה משפטית, למעשה, כדי להבין את זה.

אורלי פרומן: כן.

עידן רול: אני מבין את השתלשלות האירועים, אבל מהזווית של מעסיק - - -

משה אבוטבול: בעיה גם כשמתקשרים לברר ב-104, הם מקבלים כאיזה חוסר בהירות.

אוסאמה סעדי: חברים, אני יודע את זה.

אוסאמה סעדי: ואנחנו טוענים את כל הטענות האלה תמיד.

אוסאמה סעדי: אבל את זה אנחנו מאריכים בגלל שמחר זה פוקע.

עידן רול: לא, לא.

עידן רול: ברור.

אוסאמה סעדי: אנחנו מאריכים את זה ב-45 יום.

אוסאמה סעדי: יש את חוק המסגרת הגדול, שם נילחם את המלחמות שלנו.

אורלי פרומן: אבל מתי חוק המסגרת יהיה מוכן?

אוסאמה סעדי: יש דיון יום שלישי.

אוסאמה סעדי: מתחילים בדיון.

אפרת פרוקציה: הוא בדיון בוועדת החוקה.

אוסאמה סעדי: כן.

עידן רול: אני חושב שאשר וגם ראוי לציין שהדבר הזה יכל לא להידון כאן יום לפני שהתקנות פוקעות.

עידן רול: אם בשבוע שעבר הממשלה הייתה, במקום להישאר עד 04:00 על החוק הנורבגי, יושבת על התקנות, אולי אנחנו לא היינו עושים את הכול ברגע אחרון כרגיל.

אוסאמה סעדי: פה לפחות דנו לפני שפקעו.

עידן רול: כן.

עידן רול: לפני שהן פקעו הפעם.

אוסאמה סעדי: באכיפה זה פקע ואז אנחנו דנו עליו.

עידן רול: זה פקע.

עידן רול: לא, כי הציבור בבית צריך להבין שהיה זמן לדון בזה והיה זמן לשפר את זה, אבל זה לא עניין אף אחד בממשלה, חוץ מהחוק הנורבגי בשבוע שעבר.

אורלי פרומן: לא.

אורלי פרומן: יותר הגיוני היה להאריך את הנוסח כפי שהוא היה לעשרה ימים ולתת להם בוועדת החוקה לסיים את חוק המסגרת, ואז להביא את חוק המסגרת לפה ונדון.

אוסאמה סעדי: כן, אבל פה זה פוקע ולכן חייבים.

עידן רול: טוב.

עידן רול: זה כבר ממש אם רוצים להתנהג כמו ממשלה מתוקנת, אורלי.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: מספיק.

אוסאמה סעדי: שמענו את ההערות.

אוסאמה סעדי: כן, ממשיכים.

אוסאמה סעדי: פסקה (ח).

נעה בן שבת: כאן יש הוראה שאומרת שלגבי תקנה 2 יש חובה לנסות לפרוס, אם יש לנו כמה מבנים, לפרוס את העובדים בין המבנים כדי למנוע את הפגיעה - -

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: לנתב.

אוסאמה סעדי: לנתב.

נעה בן שבת: - - ביכולת להמשיך את פעילותו.

נעה בן שבת: לא מדובר על הפעילות החיונית.

נעה בן שבת: אנחנו מדברים על המשך הפעילות באופן כללי.

נעה בן שבת: זה קצת שונה מההוראות הקודמות.

נעה בן שבת: כאן אנחנו רואים שהפסקה מדברת על מיקום פיזי.

נעה בן שבת: שוב, אנחנו אמרנו שנחזור עוד להגדרה של "מקום עבודה".

נעה בן שבת: צריך אולי לחשוב אילו הגדרות מדברות על מקום פיזי, בתוך מבנה פיזי, ואילו מדברות על מקום עבודה במובן הכללי שלו.

אוסאמה סעדי: אוקיי, פסקה (ח1).

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: פסקה (י).

נעה בן שבת: כמובן, מה שבסוגריים לא אמור להיות בנוסח.

נעה בן שבת: רק הבאתי אותו כדי שנדע על מה מדובר בסעיפים שכבר קראנו, להקלה.

אוסאמה סעדי: מה כוונה בסעיף הזה?

אוסאמה סעדי: שעכשיו כל מה שקראנו זה לא יחול?

נעה בן שבת: לא.

נעה בן שבת: הכוונה היא אומרת שעל משרדי הממשלה לא יחולו התקנות שקראנו עד עכשיו, (א) עד (ט) בתקנה 2.

אוסאמה סעדי: למה?

נעה בן שבת: למה לא יחולו?

נעה בן שבת: כי על משרדי הממשלה יש הוראות בסעיף 2(ג).

אפרת פרוקציה: רק שנייה, יש הוראות שמחילות עליה את התו הסגול.

אפרת פרוקציה: על משרדי הממשלה, אין ברירה אלא להחיל את התו הסגול.

אוסאמה סעדי: אה, חייבים לעבוד בהם.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

נעה בן שבת: הם גם לא יחולו על שני סוגי גורמים, גופים שמפורטים עכשיו.

נעה בן שבת: אנחנו עוד לא קראנו אותם.

אוסאמה סעדי: כן.

נעה בן שבת: מפורטים בפסקאות (1) ו-(2).

אוסאמה סעדי: (1) ו-(2).

אוסאמה סעדי: כן.

נעה בן שבת: (1) זה מפעל למתן שירותים קיומיים, שאינו חברה ממשלתית או תאגיד.

נעה בן שבת: ו-(2) זה מקום עבודה שתחום – מוצע להוסיף בו: עיקר פעילותו הוא כמפורט בתוספת הראשונה.

נעה בן שבת: והתוספת הראשונה היא מאוד ארוכה ומפורטת.

נעה בן שבת: אז על שני הגופים האלה לא יחולו התקנות האלה.

נעה בן שבת: אלא אם כן הם, אחד מהגופים שפירטנו, שזה, למשל, המוסד לביטוח הלאומי או פיקוח וטרינרי או מד"א או תאגיד השידור או מפעל תומך ביטחון, שאז הם כן חייבים, אבל לפי ההוראות שקראנו אותן קודם בתקנות המשנה שאותן פירטנו.

אוסאמה סעדי: אז בסעיף 2 בסוף אני מציע: מקום עבודה שעיקר תחום פעילותו מפורט בזה.

נעה בן שבת: כן.

אוסאמה סעדי: לא שתחום עיקר פעילותו, מבחינה ניסוחית.

נעה בן שבת: אה, שעיקר תחום פעילותו.

נעה בן שבת: אוקיי.

אוסאמה סעדי: בסדר?

אוסאמה סעדי: מוסכם, אפרת?

אוסאמה סעדי: סעיף 2?

אפרת פרוקציה: כן.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: סעיף 2ב.

נעה בן שבת: סליחה, מספר העובדים המרבי המותר, זה צריך להיות לשהייה.

נעה בן שבת: סליחה.

נעה בן שבת: פה זה טעות, כי יש הגדרה למספר העובדים.

נעה בן שבת: אז שם זה מוגדר.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: מה התנאים?

אוסאמה סעדי: (1).

אוסאמה סעדי: אוקיי.

נעה בן שבת: כאן למעשה אנחנו נכנסים לתו הסגול.

נעה בן שבת: אמרנו סעיף 2ב עם אותן הקלות.

נעה בן שבת: הכוונה היא להקלת התו הסגול.

נעה בן שבת: יש לנו שלוש קומות על אותו מעסיק, אז יכול להיות שהוא צריך למנות אדם כממונה קורונה.

אוסאמה סעדי: זה ממונה.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: ממונה על הנושא.

נעה בן שבת: ממונה שיידע את העובדים בכללים.

נעה בן שבת: וגם המנהלי הכללי שלו והממונה על עניין הקורונה צריכים לחתום על הצהרה בנוסח הקבוע בתוספת השלישית.

אוסאמה סעדי: תכף נגיע לזה.

אוסאמה סעדי: כן.

נעה בן שבת: שההצהרה הזאת אומרת:

נעה בן שבת: אנחנו יודעים שיש כללים – ואנחנו אולי נציץ בה רגע.

נעה בן שבת: זו התחייבות שאומרת: התחייבות בדבר יישום הכללים הנדרשים.

אוסאמה סעדי: זה בעמוד 29.

נעה בן שבת: בעמוד 30.

נעה בן שבת: "הכללים הנדרשים בתוספת השנייה לתקנות" כך וכך, "שנערכה ונחתמה" ביום וכך וכך, בשנה, על ידי או הממונה או המנהל הכללי.

נעה בן שבת: שניהם צריכים לחתום, כל אחד על הצהרה משלו.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: זה בסדר.

אוסאמה סעדי: (ב).

אוסאמה סעדי: ברור.

נעה בן שבת: אז כאן יש את אותה מקבילה למה שראינו בתקנה 2.

נעה בן שבת: אבל הכוונה פה היא להפרה של הכללים.

נעה בן שבת: ויש פה שאלה שמתייחסת לשאלת הפליליות של המעשה הזה או הסנקציות או האכיפה של המעשה הזה.

אוסאמה סעדי: תכף נגיע לזה.

נעה בן שבת: נגיע לזה אחר כך דרך האכיפה.

אוסאמה סעדי: נגיע לזה.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: (ד).

נעה בן שבת: מכיוון שאנחנו אומרים שתקנה 2ב, התו הסגול הוא חלופי לכל מה שכתוב בסעיף 2(א), אז אנחנו רצינו להבהיר אם יש דברים שבתוך 2(א) שחלים, אז אנחנו מבהירים.

נעה בן שבת: אם יש דברים ב-2(א) שלא חלים, אנחנו גם מבהירים.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: (ה).

עידן רול: אני רוצה להעיר הערה, בבקשה.

אוסאמה סעדי: איך ראש הרשות יכול לקבוע שעובד נדבק בנגיף הקורונה?

נעה בן שבת: זה ראש שירות.

נעה בן שבת: זה לא ראש רשות.

נעה בן שבת: זה רופא.

אוסאמה סעדי: ראש השירות?

אוסאמה סעדי: מה זה ראש השירות?

אוסאמה סעדי: איזה שירות?

חוה אתי עטייה: מה זה ראש השירות?

נינא כהן קרן: ראש השירות, זה מונח שמופיע גם בצו בריאות העם, זה ראש שירותי בריאות הציבור.

אוסאמה סעדי: מי את לפרוטוקול?

נינא כהן קרן: אני נינא כהן קרן מהייעוץ המשפטי במשרד הבריאות.

נינא כהן קרן: הכוונה היא לראש שירותי הבריאות ציבור במשרד הבריאות.

אוסאמה סעדי: אה, אוקיי.

עידן רול: אני רוצה להעיר, בבקשה, הערה על הדבר הזה.

אוסאמה סעדי: כן, עידן.

עידן רול: תראו, אני חושב שזה סעיף שאני פשוט לא יכול לחיות איתו.

עידן רול: זה מבחינתי סעיף שגם אני לא יכול לחיות אם נתמוך בכל התקנות כל עוד הוא מנוסח כך.

עידן רול: מה זה "עם סיום החקירה האפידמיולוגית"?

עידן רול: למה מעסיק צריך לדעת שברגע שמתחילה החקירה הוא עכשיו תלוי באוויר ונגמר הכול.

עידן רול: הרי אין שום מגבלה תוך כמה זמן נותנים תוצאות של החקירה האפידמיולוגית ונותנים את הדוח.

עידן רול: אין שום חובה של המדינה לקיים בדיקות.

עידן רול: תראו, מה קורה בבתי ספר.

עידן רול: מגיע לבית תלמיד אחד, חשד לזה שהוא נחשף לחולי קורונה, שולחים את כל בית הספר הביתה לכמה שבועות.

עידן רול: במקום, ממשלה שעושה עבודה מסודרת, צריך להגיד: תוך 72 שעות, 48 שעות, מסתיימת החקירה האפידמיולוגית.

עידן רול: מבצעים בדיקות לכל מי שרלוונטי לפי החקירה האפידמיולוגית ומחזירים את העסק לעבודה.

עידן רול: העסק הזה, הסעיף הקטן הזה הוא סוג של גזר דין מוות לעסק.

עידן רול: כי זה אומר: קרה משהו, עכשיו זהו, אתה באוויר.

משה אבוטבול: שבועיים, לך תחפש.

עידן רול: יכול להיות שזה ייקח שבועיים, יכול להיות שזה ייקח חודש.

עידן רול: אני חושב שהוועדה הזו, מתוקף היותה ועדה שמסתכלת גם על הבריאות וגם על העבודה, לא יכולה לאשר תקנות כאלה, אם אין מגבלת זמן עד מתי מחויבים למסור את דוח החקירה האפידמיולוגית.

עידן רול: לא יכול להיות שהמעסיק צריך לחיות כל יום באי וודאות ולשאת בכל הדברים.

אוסאמה סעדי: מה התשובה שלכם, משרד הבריאות, משר האוצר?

נינא כהן קרן: אני מהייעוץ המשפטי, אני אתחיל לענות.

נינא כהן קרן: ואם יהיה צורך, אני איעזר בגורם המקצועי שמאזין לדיון בזום.

נינא כהן קרן: משך החקירה האפידמיולוגית, אולי הוא יודע יותר ממני, אבל מדובר על בין כמה שעות לכמה ימים.

נינא כהן קרן: וכמובן, האינטרס של משרד הבריאות, לא פחות משל המעסיק, הוא לסיים את החקירה כמה שיותר מהר, כדי שגם אפשר יהיה לבודד ולהכניס לבידוד את מי שצריך.

נינא כהן קרן: זאת אומרת, ממש לא מדובר פה על שבועות או על חודשים.

נינא כהן קרן: ואני חושבת שהסדר כאן הוא הסדר - - -

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: השאלה של עידן וגם שלי היא: למה אי-אפשר להגביל את זה בזמן?

עידן רול: ברור שזה לא בזדון.

עידן רול: צריכה להיות חובה גם של גופי הממשלה שעושים את העבודה.

עידן רול: רף הציפיות, רף הדרישות פה ממעסיק אחד קטן שרוצה לפתוח את העסק שלו, הוא אסטרונומי.

עידן רול: ומהממשלה זה: בוא נעשה חקירה אפידמיולוגית; מקווים שנצליח יחסית מהר.

נינא כהן קרן: אז רק לקבל איזשהו מושג.

נינא כהן קרן: עשינו בירור קצת אתמול והיום כמה מקרים כאלו היו.

נינא כהן קרן: עד כמה שידוע לנו, מדובר על מקרים בודדים בארץ.

עידן רול: אז זה עוד יותר קל.

עידן רול: אפשר לתחום את זה בזמן.

נינא כהן קרן: אין פה מטרה - - -

אוסאמה סעדי: תבדקו את זה, בבקשה.

אוסאמה סעדי: תבדקו אם אפשר פה להגביל את העניין הזה.

עידן רול: אני מבקש לתחום את זה בזמן.

אורלי פרומן: חייבים לתחום בזמן.

נינא כהן קרן: לתחום מה?

אוסאמה סעדי: לתחום את זה בזמן.

אוסאמה סעדי: מתי סיום החקירה ומתי אפשר גם לבדוק את כל העובדים באותו מקום על מנת להחזיר את העסק כמה שיותר מוקדם, נכון.

משה אבוטבול: לתעדף את זה.

נינא כהן קרן: אני אבדוק את הנקודה.

נינא כהן קרן: אני אציין שיש הבדל בין עסק - - -

אוסאמה סעדי: המטרה שלנו היא להחזיר, לא לסגור את זה.

אוסאמה סעדי: אלא לתחום בזמן.

אורלי פרומן: נכון.

משה אבוטבול: ברור, ואפשר למנוע את זה.

נינא כהן קרן: אני אבדוק את הנושא הזה ואני גם אציין שחייבת להיות פה גמישות, כי כמובן שיש הבדל בין עסק קטן - - -

אוסאמה סעדי: לא אמרנו תוך – אמרנו שאתם תשקלו זמן סביר.

אורלי פרומן: תגידו עכשיו את מספר השעות.

אוסאמה סעדי: אפשר למצוא זמן סביר בהתחשב בנסיבות.

עידן רול: תיקחו Buffer.

עידן רול: אין לי בעיה.

נינא כהן קרן: אפשר לכתוב זמן סביר בהתחשב בנסיבות גם בלי - - -

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: אז לכן תבדקו את העניין הזה.

אוסאמה סעדי: גברתי היועצת המשפטית גם תבדקי את העניין.

אוסאמה סעדי: להכניס פה ממד של זמן.

נינא כהן קרן: אבל צריך להבין שיש הבדל בין התפרצות של עשרה חולים, שזה מספר גדול, לבין עסק קטן.

עידן רול: חברים, "זמן סביר" זה מכבסת מילים של עורכי דין.

עידן רול: אני יודע.

עידן רול: אני עורך דין.

אורלי פרומן: נכון.

אורלי פרומן: תגדירו זמן.

עידן רול: לא זמן סביר.

נינא כהן קרן: לקבוע זמן סביר - - -

עידן רול: שנייה.

עידן רול: אני מכבד וגם, חס וחלילה, לא מופנה אלייך.

עידן רול: פשוט את הנציגה.

עידן רול: קחו Buffer, אין לי בעיה.

עידן רול: קחו Buffer סביר בשבילכם כדי שלא תחרגו מהכללים האלה.

עידן רול: אבל אין מצב, אין מצב שזה מעין סעיף כללי כזה בלי דד-ליין.

עידן רול: אין מצב שהחקירה האפידמיולוגית לא מחויבת.

עידן רול: הגיע הזמן שהממשלה תהיה מחויבת כלפי המעסיקים הקטנים והעצמאים, כמו שהם מחויבים כלפיה ולשלם מקדמות לחודש יוני-יולי כשהעסק שלהם סגור.

עידן רול: תהיה פה מגבלת זמן וגם תהיה מחויבות עד מתי מסיימים לעשות בדיקות לכל מי שרלוונטי באותו עסק.

עידן רול: אגב, זה נכון גם לגבי מערכת החינוך.

עידן רול: זה היה פותר פה הרבה דברים.

משה אבוטבול: אוסאמה, אפשר להוסיף משפט?

אוסאמה סעדי: כן, משה.

משה אבוטבול: קודם כול, רול יותר מצודק בנושא הזה.

משה אבוטבול: תארו לעצמכם, ואנחנו הרי מכירים את זה – עוגמת הנפש שהיו כמה פעמים שבדיקות אבדו.

משה אבוטבול: אז אנשים, איך שאומרים, עיכבו ועיכבו על מה?

משה אבוטבול: על דבר שהם לא אשמים בו.

משה אבוטבול: לכן פה צריך להיות דווקא עזרה למשק לא פחות מהרבה תחומים שאנחנו עושים כל הזמן.

משה אבוטבול: פה עזרה למשק, שאנחנו אומרים שעסקים מהסוג הזה יקבלו אפילו תיעדוף למתן חובות.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: זו הערה בשם כל חברי הוועדה.

אוסאמה סעדי: תזכרו את זה, שאנחנו נכניס כאן את הסעיפים על מנת שאם אתם רוצים שאנחנו נאשר את זה בלי הסתייגויות, בלי זה, אז תביאו את השינויים האלה.

משה אבוטבול: בלי הסתייגויות.

נינא כהן קרן: אני רק אבקש – הגורם המקצועי, ד"ר אריק האס משירות בריאות הציבור גם מאזין לדיון ואם אפשר להעלות אותו.

נינא כהן קרן: הוא גם ישמח להתייחס.

אוסאמה סעדי: אפשר להעלות אותו?

אוסאמה סעדי: מי זה?

אוסאמה סעדי: אריק כספי?

נינא כהן קרן: ד"ר אריק האס.

אריק האס: כן.

אריק האס: שלום.

אריק האס: שומעים אותי?

אריק האס: שומעים?

אוסאמה סעדי: שמעת את הוויכוח ואת ההערות, אם אתה יכול להכין אותנו.

נינא כהן קרן: אני ד"ר אריק האס, משירותי בריאות הציבור.

אוסאמה סעדי: כן.

נינא כהן קרן: הזמן הממוצע לחקירה אפידמיולוגית עכשיו הוא יום פלוס משהו כמו רבע יום.

אוסאמה סעדי: אז אפשר לסיים את החקירה בלא יותר מ-48 שעות.

נינא כהן קרן: כן.

נינא כהן קרן: אבל אנחנו צריכים קצת יותר לפתוח את הראש, כי יש מצב שכמה עובדים באותו עסק או באותו מפעל, כולם חולים.

נינא כהן קרן: אבל אף אחד מהם לא חלה בעבודה.

נינא כהן קרן: זה לא אותו מצב כשיש ריכוז גבוה שאנשים הדביקו אחד את השני בזמן עבודה.

נינא כהן קרן: ולכן אין למהר את החקירה האפידמיולוגית.

נינא כהן קרן: צריך לנסות להבין.

נינא כהן קרן: במקרים שהיו עד עכשיו הייתה העדפה ברורה לא לסגור את העסק, אלא לפעול באופן נקודתי.

נינא כהן קרן: וברוב המקרים שהיו, שאנחנו מכירים אותם, זה עבד מצוין.

נינא כהן קרן: לא היה צורך לסגור עסק כל עוד שהמעסיק משתף פעולה ויש דיווחים מי נחשף למי ומ עובד עם מי.

אוסאמה סעדי: אם אתם מחליטים לסגור את העסק, מה הזמן המקסימלי שאתם מסיימים את החקירה הזאת, כדי שנכניס את זה פה לחוק?

אוסאמה סעדי: בגמישות, כמובן.

אוסאמה סעדי: אף אחד לא עומד איתכם על קוצו של יוד.

נינא כהן קרן: לדעתי, זה מאד אינדיבידואלי.

נינא כהן קרן: אנחנו נצטרך לחשוב על זה.

נינא כהן קרן: אבל אפשר לקחת איזשהו מרווח בטיחות.

נינא כהן קרן: אבל זה לא יהיה שבועות או חודשים, אלא מספר ימים.

נינא כהן קרן: אבל אני חושב שטבע האינדיבידואלי של כל אירוע ואירוע מחייב.

נינא כהן קרן: זו טעות להגיד שאם לא החלטתם תוך 48 שעות, שהעסק צריך להיסגר, אז משרד הבריאות לא יכול לפעול.

עידן רול: אדוני, אתם יכולים לקבוע גם כמה כללים לפי גודל העסק או איזשהן דרגות מסוימות, אבל חייבים שיהיו כללים.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: היועצת המשפטית.

נעה בן שבת: רציתי לשאול אם אתה יודע – אתה אומר שהחקירה צריכה להתבצע וזה משנה אם הוא נדבק במקום עבודה או לא במקום עבודה.

נעה בן שבת: איך אתה יודע לפני שיש חקירה אפידמיולוגית מה קרה?

נעה בן שבת: האם הוא נדבק במקום עבודה או לא במקום עבודה?

נעה בן שבת: איך אתה יודע אם בכלל זה חל?

אפרת פרוקציה: אולי אני אשיב.

אפרת פרוקציה: במסגרת החקירה את בודקת הרי איפה הייתה ההדבקה.

נעה בן שבת: נכון.

אפרת פרוקציה: ואנחנו רוצים לסגור רק במקומות שאנחנו – הרי יכול להיות שאדם נדבק בבית והגיע לעבודה.

אפרת פרוקציה: אז קודם כול, אנחנו לא רוצים לסגור את העסק מהטעמים, אגב, שעלו כאן.

נעה בן שבת: זו בדיוק גם שאלתי.

נעה בן שבת: בדיוק שאלתי.

נעה בן שבת: הטענה שלי היא שמה שאת אומרת פה הוא סותר, בגלל שאת לא יודעת אם הוא נדבק במקום העבודה לפני שאת מסיימת את החקירה האפידמיולוגית.

נעה בן שבת: ולכן את לא יכולה להגיד שעד סיום החקירה האפידמיולוגית תסגרי את העסק.

נעה בן שבת: כי אם העובד נדבק במקום עבודה, כי זה אחד גורר את השני.

אפרת פרוקציה: בזמנו ישבנו על זה עם משרד הבריאות.

אפרת פרוקציה: הם טענו שהם צריכים לדעת אם הדבקה הייתה בעסק או לא עסק.

נעה בן שבת: בסדר.

נעה בן שבת: לפני החקירה האפידמיולוגית - - -

אפרת פרוקציה: כי אנחנו לא רוצים לסגור עסקים של מי שההדבקה לא הייתה – אם בעל עסק התנהל כשורה, עמד בכל המבחנים ועשה את כל מה שניתן כדי למנוע הדבקה, וההדבקה נעשתה מחוץ לעסק, הוא לא צריך לסגור את העסק.

אפרת פרוקציה: צריך את מי שנדבק להוציא מהעסק.

נעה בן שבת: רק איך הוא יכול לדעת את זה בכלל?

נעה בן שבת: איך הוא יכול לדעת לפני שהסתיימה החקירה האפידמיולוגית, אם בכלל מאפשרים התנאים לסגור את העסק?

נעה בן שבת: יכול להיות שאנחנו מדברים פה - - -

אריק האס: המשרד עבד בצמידות לכל המעסיקים באירועים שהיו עד עכשיו, ואין סיבה לחשוב ששיתוף הפעול הזה לא ימשיך.

אריק האס: לא משאירים את הבן אדם באוויר בלי לדעת אם העסק שלו נסגר או לא.

אריק האס: אין דבר כזה.

אוסאמה סעדי: אריק, אני מבקש שתבדקו את זה ותיתנו לנו תשובה עד סוף היום, או שנראה מתי אנחנו מצביעים על זה.

אוסאמה סעדי: לפני ההצבעה.

אוסאמה סעדי: כן.

נעה בן שבת: עוד שאלה אחת רציתי לשאול.

נעה בן שבת: אנחנו מדברים פה על העסקים שחל עליהם התו הסגול.

נעה בן שבת: ואנחנו סוגרים אותם, וכשהם נפתחים חלה עליהם תקנה 2.

נעה בן שבת: אבל עסקים שמראש בחרו להישאר בתקנה 2, זאת אומרת גם בברירת המחדל של עד 30% מהעובדים, אם יש להם עובד שחולה במקום עבודה, הם ממשיכים את הפעילות לכאורה.

נעה בן שבת: זאת אומרת, יכול להיות שעדיף לי להישאר במצב של ללא התו הסגול.

נעה בן שבת: אני אומנם פועלת ב-30% מהעובדים, אבל גם אם תהיה הדבקה במקום עבודה, אני אוכל להמשיך בפעילות שלי בלי לחכות לסיום החקירה האפידמיולוגית.

אפרת פרוקציה: כן.

אפרת פרוקציה: יש trade off שקבוע בחקיקה.

אפרת פרוקציה: ויש תנאים שונים למי שב-30%, וזה מחיר שהוא לוקח על עצמו, כי 70% עובדים מהבית.

אפרת פרוקציה: למי שבתו הסגול אמרנו התנאים יותר מחמירים.

אפרת פרוקציה: חלים תנאים יותר מחמירים, מצד שני, אתה יכול להביא 100% מהעובדים.

אפרת פרוקציה: זה תוכנן ככה מלכתחילה.

נינא כהן קרן: רק לסיום, שוב, רוצה להשיג דגש על הנושא של - - -

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: אתם תבדקו את זה, ואנחנו נחזור על הסעיף הזה.

אוסאמה סעדי: עידן, אני כתבתי פה את העניין הזה.

עידן רול: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: כן, (ה1).

נעה בן שבת: אני רק רציתי לציין שאם ניתן האישור, אז חלות הוראות תקנה 2, למשל, לעניין העבודה בקפסולות ובמשרות, לעניין הלקוחות, הגבלת מספר הלקוחות, כל ההוראות חלות שם.

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: סעיף 2ג.

אוסאמה סעדי: זה כל כך obvious, כן.

נעה בן שבת: סעיף 2(י) שהחריג את סעיף 2(ז1) מהתחולה על משרדי הממשלה.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: (ג).

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: אנחנו מגיעים לסעיף העונשין, סעיף 3.

אוסאמה סעדי: כן.

עידן רול: כן.

חיים כץ: עמוד 11?

אוסאמה סעדי: עמוד 11.

אוסאמה סעדי: סעיף 3.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: אז פה יש את ההערה של עידן.

אוסאמה סעדי: נשמע אותה.

אוסאמה סעדי: כן.

עידן רול: אם יורשה לי, בואו נדבר על הרציונל של עונשין, אוקיי?

עידן רול: הרציונל של העונשין במקרה הזה, של הסנקציה הפלילית והסנקציה האזרחית, יש פה קנס, הוא כמובן לייצר הרתעה, לתמרץ ארגונים ומעסיקים לפעול לפי התקנות שאנחנו עכשיו דנים בהן.

עידן רול: אני לא חושב שזה סביר בכלל שמחריגים בצורה כל כך הרחבה וכמעט אבסולוטית את המגזר הציבורי.

עידן רול: במגזר הציבורי אין שום אחריות.

אוסאמה סעדי: השאלה אם זו באמת הכוונה.

אוסאמה סעדי: איפה משרד המשפטים?

עידן רול: תראו, תראו.

עידן רול: אם אתה מעסיק פרטי, יש פה עד שישה חודשי מאסר או קנס.

עידן רול: אם אתה מעסיק במגזר הציבורי, תראו מה החריגו: חברה עירונית, חברת בת עירונית, חברה ממשלתית, תאגיד.

אוסאמה סעדי: רשות מקומית.

אוסאמה סעדי: רשות מקומית.

עידן רול: רשות מקומית.

עידן רול: כל אלה, לא משנה מה קרה - - -

אוסאמה סעדי: רק עסקים פרטיים חייבים.

עידן רול: אז למה אני עושה את התקנות האלה?

עידן רול: בשביל שהם יוכלו לעשות מה שהם – התחלואה קורית גם במגזר הציבורי.

אוסאמה סעדי: אני חושב שיש כאן טעות.

אוסאמה סעדי: תבדקו את זה.

עידן רול: עובדי ציבור לא חסינים בפני קורונה, והתקנות האלה לא הגיוניות.

אוסאמה סעדי: חיים, אני הייתי אומר דווקא ההפך.

אוסאמה סעדי: משרד הממשלה חייבים להיות דוגמה ומופת - -

עידן רול: בדיוק.

אוסאמה סעדי: - - לכל המגזרים שבאמת מקיימים את זה.

אוסאמה סעדי: ואם הם מפרים את זה, אז אכיפה גם עליהם וגם על העסקים הפרטיים.

עידן רול: הם פחות נפגעים.

עידן רול: יש יותר משאבים.

אוסאמה סעדי: אבל אי-אפשר לעשות אכיפה על העסקים פרטיים ולא לעשות אכיפה על משרדי ממשלה.

עידן רול: אם אני הייתי מעסיק רק מלקרוא את כל התקנות האלה, וגם מה שדיברנו מקודם, באמת אני כבר לא הייתי פותח את העסק רק מתוך פחד.

עידן רול: תקשיבו, לא יכול להיות שמשיתים עליהם כזו אחריות מטורפת, ובמגזר הציבורי הכול הולך.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: וגם הייתי מבקש – אנחנו עשינו את זה בוועדת החוקה בעניין הזה של האכיפה - -

משה אבוטבול: דוגמה אישית.

משה אבוטבול: זה התנאי.

אוסאמה סעדי: - - שבעניינים האלה גם לא מטילים עונש מאסר.

אוסאמה סעדי: אז מטילים את העניין הזה של הקנס ולא מטילים מאסרים.

אורלי פרומן: בדיוק.

אורלי פרומן: הנושא של המאסר הוא - - -

אוסאמה סעדי: אז חיים, זה לרשותך, הסעיפים האלה חייבים - - -

אורלי פרומן: אני רוצה להתנגד לנושא של מאסר.

משה אבוטבול: קודם כול, מאסר זה טוב, כי בבתי הכלא לא נמצא אפילו חולה אחד בקורונה.

משה אבוטבול: אנחנו עוזרים לו.

אורלי פרומן: עוזרים כן.

אורלי פרומן: לא.

אורלי פרומן: יש פה איזושהי מידתיות גם.

אוסאמה סעדי: משרד המשפטים, אנחנו בוועדת החוקה - - -

חיים כץ: מה קורה בעוד 45 יום?

חיים כץ: אישרנו את התקנות.

אוסאמה סעדי: יש מסגרת.

אוסאמה סעדי: יש את חוק מסגרת אחרי.

אורלי פרומן: יש חוק מסגרת שאמור בינתיים - - -

חיים כץ: וזה בטל, נכון?

אוסאמה סעדי: בטל.

אוסאמה סעדי: כן.

אורלי פרומן: נכון.

חיים כץ: זה בטל.

אורלי פרומן: אז חיים אני שאלתי קודם.

אורלי פרומן: אז למה את זה לא?

נעה בן שבת: - - - חוק המסגרת.

נעה בן שבת: הרי - - -

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: נעה, אבל כשאנחנו הולכים לדון בחקיקה, אנחנו יורדים לסעיפים.

חיים כץ: פה אנחנו באמצע התהליך.

חיים כץ: ואללה, לסגור את זה לגמרי?

חיים כץ: לא לאשר את זה?

חיים כץ: הכי קל.

עידן רול: לא.

חיים כץ: הכי קל.

אוסאמה סעדי: לא.

אורלי פרומן: אני אגיד לך מה היה הכי קל לעשות.

חיים כץ: לא לאשר.

חיים כץ: לבוא, להגיד: לא קרה כלום, תודה רבה, תמשיכו איך שאתם רוצים.

אורלי פרומן: לא.

אורלי פרומן: להאריך את זה בעשרה ימים.

אורלי פרומן: לאפשר לחוק המסגרת ביום שלישי לסיים עבודתו.

אורלי פרומן: ואז להצביע על כל חוק המסגרת.

עידן רול: נכון.

חיים כץ: בואי, בואי.

חיים כץ: הם לא יסיימו בעשרה ימים.

עידן רול: לא.

עידן רול: אבל, אדוני היושב-ראש, ברצינות, לא אתה ולא אני חותמת גומי.

עידן רול: אם יש משהו שהוא כל כך עקום – אתם יודעים, אני לא מתייחס פה לקטנות – אבל יש פה כמה דברים שהם אקוטיים.

עידן רול: ולא יכול להיות שבאמת שיש עונש מאסר פוטנציאלי למעסיק שגם ככה מתקשה עכשיו, שצריך לאכוף את כל התקנות, הכול חדש לו, הוא צריך לג'נגל בין תקנות, הוא עוד יכול ליפול במקרה בסעיפים, כי הוא לא עורך דין במחלקה המשפטית.

חיים כץ: זה הסעיף שבמחלוקת, אז למה אנחנו דנים עליו עכשיו?

נעה בן שבת: זה סעיף - - -

עידן רול: לא.

עידן רול: זה היה לבער את המחלוקת.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: אבל בואו נעבור על מה שלא במחלוקת.

חיים כץ: כי דיברנו על זה.

עידן רול: אנחנו משאירים אותו אבל יצוק במחלוקת בצד?

חיים כץ: כן, כן.

אוסאמה סעדי: כן, כן.

חיים כץ: ככה אמרנו את זה.

אורלי פרומן: נכון.

חיים כץ: אמרנו בהתחלה: אנחנו רצים, מה במחלוקת נדון הלאה.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: אז אמרתי שתי נקודות בסעיף הזה.

אוסאמה סעדי: גם העניין הזה של המאסר וגם שזה יחול על כולם.

אורלי פרומן: יחול.

איה דביר: אפשר להתייחס?

אפרת פרוקציה: אולי כדאי שנקשיב?

אפרת פרוקציה: כי יש כאן תשובה.

חיים כץ: זה לא מעניין.

חיים כץ: עידן, עידן, אתה רושם את המחלוקות?

עידן רול: כן.

עידן רול: את מחלוקות שאני מציע, כן.

חיים כץ: אתה תרשום את כל המחלוקות.

אוסאמה סעדי: רשמתי.

אוסאמה סעדי: רשמתי.

אוסאמה סעדי: חיים, רשמתי.

אורלי פרומן: אני רשמתי גם.

חיים כץ: הינה, אוסאמה רשם.

אורלי פרומן: רשמנו גם.

חיים כץ: מה זה משנה.

חיים כץ: בוא, תקשיב.

חיים כץ: פה אמרתי את זה מאתיים פעמים.

עידן רול: בסדר.

עידן רול: שיטת הסלאמי.

עידן רול: הם מעבירים רק חלק מהחוק.

חיים כץ: פה בוועדה הזאת אין קואליציה, אין אופוזיציה.

עידן רול: ברור שלא.

חיים כץ: כי אנחנו נוגעים באנשים ובבעיות של אנשים, וכולנו רוצים לעזור למי שצריך לקבל עזרה.

עידן רול: נכון מאוד.

עידן רול: זו נקודת המוצא.

חיים כץ: זאת נקודת המוצא שלנו.

חיים כץ: פה לא דנים לא על שטחים ולא על מלחמה ולא על סיפוח.

עידן רול: פה הכול על פרנסה ועל הבריאות של אנשים.

עידן רול: ולכן חשוב.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: ורווחה.

עידן רול: ורווחה.

חיים כץ: לכולנו יש פה את אותו אינטרס.

עידן רול: מסכים לגמרי.

חיים כץ: לרשום את ההערות.

חיים כץ: נראה את האילוצים.

חיים כץ: אין פה מלחמות.

חיים כץ: ונראה איפה אנחנו יכולים לעזור.

עידן רול: מבחינתי, כולנו באותו צד.

עידן רול: בצד שאמור לעשות את התקנות הכי טובות שהציבור יכול לחיות איתן ולחיות בריא.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: גם אני.

חיים כץ: אבל אתה צריך לזכור עוד משהו.

חיים כץ: מה שאנחנו לא יכולים, אז יש כלל גדול בתורה: זה נהנה וזה לא חסר.

חיים כץ: אני לא צריך להעניש את כולם.

חיים כץ: לא צריך.

חיים כץ: איפה שאני יכול לעזור, נעזור.

חיים כץ: איפה שלא, לא נפגע באחר.

משה אבוטבול: אגב, חיים, ככל שזה יהיה בקונצנזוס, גם יהיה קל לציבור לקבל את זה בהבנה.

עידן רול: נכון.

חיים כץ: מאה אחוז.

עידן רול: יש פה גם סוגיה של אמון הציבור בפוליטיקה ובממשלה.

חיים כץ: הציבור לא יקבל כלום, אם אנחנו פוגעים לו בפרנסה.

חיים כץ: בוא קח את זה ככה.

נעה בן שבת: אני רק אבהיר שההוראה העונשית חלה רק על מי חל עליו תקנה 2 ולא על מי שהולך לפי התו הסגול.

עידן רול: כן.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: הוא רושם את ההערות האלה.

נעה בן שבת: לא לפי הכללים של ההוראה.

חיים כץ: עידן ואוסאמה רושמים את ההערות.

עידן רול: כן, כן.

אורלי פרומן: גם אצלי רשום.

חיים כץ: גם אצלך רשום.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תמשיך לקרוא.

אוסאמה סעדי: סעיף 4.

נעה בן שבת: את לא רוצה?

נעה בן שבת: את לא - - -

אפרת פרוקציה: אני לא מבינה למה.

אפרת פרוקציה: כלומר, הרי לגבי הרשויות האלה, חלק באמת מוחרגים מסיבות מסוימות, וחלק זה בגלל הפרדת הרשויות, שלא רצינו להחיל את זה על הכנסת, למשל, ועל הרשות השופטת.

אפרת פרוקציה: אבל לגבי העובדים עצמם, אם יש הוראות שחלות על העובד – אם מעסיק מכוח החלה אחרת אומר לעובד שלו: אל תגיע – אני רוצה שהעובד לא יגיע.

נעה בן שבת: אז את כן רוצה שחלק מתקנות שעת חירום יחולו?

אפרת פרוקציה: אני חושבת שכן.

אפרת פרוקציה: אני לא רואה למה.

איה דביר: אני חושבת שזה אי תחולה בתוך הגוף.

איה דביר: הגוף הופך להיות כמו בועה שהעולם של התקנות לא נמצא בתוכו.

נעה בן שבת: לא חל עליו?

איה דביר: ולכן לא צריך לשנות את הנוסח מהבחינה הזאת.

איה דביר: לא הבנתי מה הוא מוסיף.

נעה בן שבת: אבל, בניגוד למה שנאמר קודם, זה אומר שבכלל זה לא חל עליו והגופים האלה הם באמת כמו בועה.

איה דביר: נכון.

נעה בן שבת: כל מקומות עבודה שנוגעים אליהם, כל העובדים שלהם, הכול הופך - - -

איה דביר: לא בהכרח כל העובדים שלהם, כי אני מזכירה שבהגדרת עובד ראינו שלפעמים עובדים של הצבא, חיילים, נמצאים דרך קבע בחצריו של מעסיק אחר, נניח משרד הביטחון.

איה דביר: ואז הם יבוא במצבת העובדים של משרד הביטחון.

איה דביר: אבל לא בתוך הגוף.

נעה בן שבת: לכן היה צריך לבהיר שהתקנות שחלות על מעסיק לא יחולו על הגופים האלה.

נעה בן שבת: זאת אומרת, אם הוא המעסיק, אז מקום העבודה שלו יהיה בבועה.

נעה בן שבת: לזה מה שהיה לי איזושהי הבהרה.

אפרת פרוקציה: אני חושבת שזה מסוג העבירות שרק יוצרות אי בהירות נוספת.

אפרת פרוקציה: כלומר, זה לא חל על המעסיקים האלה.

אפרת פרוקציה: אם יש לי עובד שהיה במקום אחד, עבר למקום אחר, אז כדאי שיחול.

אפרת פרוקציה: גם באופן כללי, אם יש לי גם מעסיק שלא מתיר לעובד שלו להגיע מטעמי צמצום אחרים, לא כי החוק חל עליו, אז שהעובד באמת לא יגיע.

אפרת פרוקציה: לא נראה לי גם אסון שיפרשו את זה כאילו זה חל עדיין גם על העובדים.

אפרת פרוקציה: הייתי משאירה את נוסח כפי שהוא.

אפרת פרוקציה: לא הייתי משנה.

נעה בן שבת: לא.

נעה בן שבת: אני לא חושבת שאפשר להשאיר כפי שהוא, בלי להגיד שכן יחול על העובדים או לא יחול עליהם.

נעה בן שבת: דווקא צריך לבהיר יחול או לא יחול.

חיים כץ: מה את חושבת שצריך להיות?

נעה בן שבת: אני חושבת שצריך להגיד שהתקנות שחלות על מעסיק לא יחולו על הגופים האלה וגם על הגופים שמועסקים במקום עבודה המוחזק על ידם.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: זה מתאים לכם?

חיים כץ: אם זה לא מתאים לכם, אין לכם ברירה.

חיים כץ: או שאתם מושכים את התקנות.

חיים כץ: או שאתם מושכים את התקנות.

אפרת פרוקציה: אתה יכול לעשות - - -

חיים כץ: תקשיבי, אתם מתיישרים עם היועצת המשפטית של הוועדה.

אפרת פרוקציה: אני מציעה.

אפרת פרוקציה: אפשר לקבל, אפשר לא לקבל.

אפרת פרוקציה: אין בעיה.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: נעה, תרשמי, תקריאי את מה שהקראית.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תמשיכי.

נעה בן שבת: אני אמשיך לקרוא מפה, בסדר?

נעה בן שבת: יש פה את ההבחנה בין המעונות הממשלתיים למעונות שאינם ממשלתיים.

איה דביר: אני יכולה להסביר.

איה דביר: בגדול, כשבנינו את התקנות, בתחילתן, בתקנה 2(י) שהפנתה לתוספת נמנו כל השירותים החיוניים שהם לא ממשלתיים ככלל, כל מה שמסופק במגזר האזרחי.

איה דביר: והומעטו מהם מעונות ממשלתיים, למשל, לאנשים גם מוגבלות.

איה דביר: וגילינו שיש לנו בעיה לתפעל את זה כמו שצריך.

איה דביר: ולכן הפתרון שנועד להגדיל את המכסות שלהם למקסימום היה החרגתם מתחולת התקנות.

איה דביר: זה נבנה בשלבים.

איה דביר: מעת לעת גילינו בעיות תוך כדי ביצוע ויישום וניסינו לתת להם מענה.

איה דביר: והפתרון פה היה באי תחולה כדי לאפשר למעונות האלה לחזור ולעבוד בתפוסה מלאה.

נעה בן שבת: יצוין שבתוספת, באותה תוספת שמפרטת את תחומי הפעילות, נראה שהמעונות הלא ממשלתיים נכללים באותה תוספת.

איה דביר: נכון.

איה דביר: זו תמונת מראה.

איה דביר: זה פשוט ספק אחר של שירות בתוך הממשלה.

משה אבוטבול: סליחה, מה פסקה (8).

משה אבוטבול: "רשות להגנת עדים"?

נעה בן שבת: יש רשות להגנת עדים.

אוסאמה סעדי: יש רשות להגנה על עדים, עדי מדינה.

משה אבוטבול: אה, על עדי מדינה.

נעה בן שבת: על עדים שמאוימים.

אוסאמה סעדי: או על עדים בכלל.

משה אבוטבול: בפסקה (18) אי-אפשר לאפשר גם לעמותות המתעסקות - - -

חיים כץ: לא, לא.

חיים כץ: עזוב, עזוב.

חיים כץ: אנחנו לא הולכים לעשות – יש חוק ראשי.

חיים כץ: פה זה תקנות ל-45 יום.

איה דביר: אבל העמותות נמצאות בתוך התוספת רווחה.

עידן רול: 45 יום זה המון זמן בעצם.

חיים כץ: נכון.

עידן רול: המון זמן.

עידן רול: תראו, איפה היינו לפני 45 יום.

עידן רול: עברנו כבר עשרה גלגולים מאז.

עידן רול: זה הרבה זמן.

עידן רול: לא עשרה ימים.

אורלי פרומן: מה עם המעונות לנשים מוכות?

אורלי פרומן: איפה זה נכנס?

איה דביר: המעונות נמצאים בתוך התוספות של הרווחה.

משה אבוטבול: מה?

אורלי פרומן: שאלתי על מעונות לנשים מוכות.

איה דביר: התוספת בתחום הרווחה צריכה להיות – גם כל המעונות באשר הם בתחום הרווחה, כל עוד הם לא ממשלתיים.

אורלי פרומן: זה נפרד?

אורלי פרומן: כי ב-(18) זה לא.

משה אבוטבול: שאלתי על (18).

משה אבוטבול: למה אי-אפשר לאפשר גם לעמותות?

משה אבוטבול: מה התשובה?

נעה בן שבת: הוסבר קודם שיש לנו את הגופים הממשלתיים המנויים בהחרגה מהתקנות בכלל.

משה אבוטבול: את זה אני מבין.

נעה בן שבת: ואילו בתוספת יש את המשלימים שהם הגורמים הלא ממשלתיים, ונעבור עליהם תכף.

נעה בן שבת: והם לא מוחרגים מכל התקנות.

נעה בן שבת: אבל הובהר שאין להם הגבלה של מספר מותר מרבי של אנשים לשהייה בו-זמנית.

משה אבוטבול: אוקיי.

משה אבוטבול: תודה.

אוסאמה סעדי: סעיף 5.

נעה בן שבת: עכשיו יש לנו את התוספת הראשונה, והיא באמת מפרטת את תחומי הפעילות השונים.

נעה בן שבת: אני, אדוני, מציעה שלא נעבור ונקרא את כולם.

נעה בן שבת: אולי נעבור תחום-תחום ורק לאפשר חלק לעיין, לראות את נושאים שבהם מדובר.

חיים כץ: מאה אחוז.

נעה בן שבת: אז, למשל, הנושא הראשון - -

חיים כץ: בנקאות.

נעה בן שבת: - - הוא נושא של פיננסי ותחתיו יש את הבנקאות, בהתחלה.

נעה בן שבת: יש לנו את התאגיד הבנקאי, תאגיד עזר, סולק, מערכת מבוקרת, לשכת אשראי, חברות לשינוע מזומנים וחברות לשינוע מעות; ספק שירות של מערכת ליבה בנקאית; תאגיד המפעיל מכונה אוטומטית.

נעה בן שבת: שוק ההון, זה תחום פעילות שני.

נעה בן שבת: זה הגוף המוסדי; מערכת סליקה פנסיונית מרכזית; מורשה לוידס והפול; מאגר המידע הסטטיסטי ומאגר המידע לאיתור הונאות ביטוח; בעל רישיון למתן אשראי.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: אנחנו יודעים מה זה שוק ההון.

אוסאמה סעדי: כן.

חיים כץ: זה סגירת הכלכלה.

משה אבוטבול: מה עם הצ’יינג’ים?

משה אבוטבול: מופיעים פה?

אוסאמה סעדי: מופיע.

נעה בן שבת: הצ'יינג'ים, אה.

משה אבוטבול: איפה הכנסת אותם?

משה אבוטבול: חייבים קצת לפרוט משהו.

נעה בן שבת: אני אשאל את משרד האוצר.

נעה בן שבת: הוא בוודאי יודע.

נעה בן שבת: הצ'יינג'ים נמצאים פה?

משה אבוטבול: הצ'יינג'ים איפה הם נמצאים?

אפרת פרוקציה: צ'יינג'ים?

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: יש הרבה היום.

איה דביר: צ'יינג'ים לא נמצאים במפורש.

משה אבוטבול: מה?

משה אבוטבול: השמיים סגורים, אז לא מתייחסים אליהם?

איה דביר: היה דיון על הצ'יינג'ים בממשלה לאורך הדרך.

איה דביר: אפשר לבדוק את זה מול רשות שוק ההון.

איה דביר: אני חושבת שהם הוציאו הנחיה מבהירה שלצ'יינג'ים מותר לפעול.

איה דביר: הייתה התלבטות גדולה אם צריך לראות בצ'יינג'ים התקהלות או שירות חיוני.

חיים כץ: ומותר להם לפעול?

איה דביר: כן.

איה דביר: הובהר בפרשנות שמותר להם לפעול.

איה דביר: אבל אני אשמח לבדוק את זה לקראת.

חיים כץ: מאה אחוז.

משה אבוטבול: תבדקי, תבדקי, בבקשה.

נעה בן שבת: איפה זה כתוב?

נעה בן שבת: בפרשנות או בכתוב?

איה דביר: בפרשנות.

איה דביר: ממש לא כתוב.

איה דביר: זה לא כתוב בשום מקום.

חיים כץ: בכל התקופה הם פעלו?

איה דביר: אני חושבת שזה השתנה באמצע הדרך.

חיים כץ: ובאמצע הדרך הם פעלו?

איה דביר: אני חושבת שכן.

איה דביר: אני אשמח לבדוק לכם את זה מול רשות שוק ההון.

חיים כץ: תבדקי אם הם פעלו.

משה אבוטבול: פעלו בלבן או בשחור?

נעה בן שבת: אני רציתי להגיד לגבי בעל הרישיון למתן אשראי – תראו, יש לנו כל מיני הוראות ותנאים.

נעה בן שבת: למשל, פסקה (6) אומרים: אם צבר האשראי שלו עולה על 200 מיליון שקלים חדשים, ויראו כעומדים בתנאים האמורים גם בעלי רישיונות למתן אשראי שנשלטים בידי אותו אדם ואשר סך צבר האשראי שלהם עולה על 200 מיליון שקלים חדשים; בפסקה (7) יש לנו "בעל רישיון להפעלת מערכת לתיווך באשראי".

נעה בן שבת: גם פה רק אם צבר האשראי עולה על 200 מיליון שקלים; ויש פה הגדרה: "לרבות מי שהגיש בקשה לקבלת רישיון למתן אשראי או לקבלת רישיון להפעלת מערכת לתיווך באשראי, וטרם קיבל רישיון כאמור, אך רשאי להמשיך בעיסוקו" בהתאם להוראות מסוימות לפי החקיקה הקיימת.

נעה בן שבת: יש לנו את המוקד טלפוני למתן מענה לפניות הציבור לרשות שוק ההון; תאגיד שהוא נאמן לתעודות התחייבות; חברה הרשומה במרשם החתמים; תאגיד שהוא מפיץ; תאגיד שהוא רכז הצעה ; הבורסה לניירות ערך; תאגיד שהוא חבר בורסה; תאגיד שהוא מסלקה; תאגיד שהוא חבר מסלקה; חברה בעלת רישיון זירה כמשמעותה בפרק ז'3 לחוק ניירות ערך; תאגיד שהוא בעל רישיון כהגדרתו בחוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות ותאגיד העוסק בעיסוק של בעל רישיון, בלא צורך בקבלת רישיון; תאגיד שהוא מנהל קרן ונאמן; חברת דירוג; תאגיד שהוא עושה שוק או עושה שוק סטטוטורי; תאגיד שעוסק במתן ייעוץ לגוף מוסדי בנושאי הצבעות באספות של מחזיקים בניירות ערך, ממשל תאגידי, ניהול סיכונים והוראות חקיקה; תאגיד שעיקר עיסוקו הוא השקעה או תיווך עסקאות בניירות ערך; נותני שירותים בתחום הדיווח לתאגיד מדווח.

נעה בן שבת: אחרי זה יש לנו את האנרגיה וחשמל: בעלי רישיונות לפי חוק משק החשמל; מיתקני ייצור חשמל בטכנולוגיות קונבנציונלי וקוגנרציה;

חיים כץ: ומתחדשת.

נעה בן שבת: מיתקני ייצור חשמל באנרגיה מתחדשת; כל מי שעוסק בחלוקה.

משה אבוטבול: כל הגגות, את מתכוונת?

אוסאמה סעדי: כן.

נעה בן שבת: חברה בבעלות מלאה של בעל רישיון שניתן לפי סעיף 60א, שעוסקת ביבוא פחם ומכירתו.

אוסאמה סעדי: ו-(3) אנרגיה מתחדשת.

נעה בן שבת: גז טבעי: מפעיל כהגדרתו בתקנות הנפט לגבי חזקה אשר ביחס אליה התקבל אישור הפעלה מאת הממונה; בעל רישיון מכוח הגדרתו בחוק משק הגז הטבעי, מי שעוסק בשיווק; בעל רישיון ספק גז טבעי דחוס.

נעה בן שבת: נפט גולמי ומוצריו: פריקה, טעינה, אחסון, הזרמה בצנרת, ניפוק, שיווק, ייצור, זיקוק ושינוע של נפט גולמי ומוצריו, ושירות תדלוק בתחנות דלק, בנמלי תעופה ונמלים.

נעה בן שבת: לגבי גפ"מ, יש לנו את בעל רישיון - - -

חיים כץ: גפ"מ, שזה אומר?

נעה בן שבת: גז פחממני מעובה.

חיים כץ: אוקיי.

נעה בן שבת: יש לנו את בעל רישיון ספק גז לפי חוק הגז (בטיחות ורישוי); בעל רישיון לעיסוק בעבודות גז לפי אותו חוק, או שהוא פטור מרישיון לפי תקנה 3(א) לתקנות שמוזכרות פה.

נעה בן שבת: לגבי מים, בעלי רישיון הפקה או רישיון הספקה; אספקה של שירותי מים וביוב.

נעה בן שבת: עכשיו יש לנו את כל התחום של מזון ומשקאות, שזה באמת מאוד רחב: ייצוא, ייבוא, עיבוד, הובלה, אחסנה, אספקה, חלוקה, אריזה, שיווק, הפצה, ומכירה קמעונאית וסיטונאית, של מזון ומשקאות.

משה אבוטבול: כל סוגי המשקאות, גברתי?

נעה בן שבת: אין פה הגבלה.

נעה בן שבת: אני לא רואה פה הגבלה.

משה אבוטבול: אין בין חריף למתוק, כלום?

נעה בן שבת: לא.

נעה בן שבת: אני גם רואה שעסקים שונים שגם אם הם מעין סוגים של דליקטסים היו פתוחים.

נעה בן שבת: זאת אומרת, אין הבחנה.

משה אבוטבול: טוב.

נעה בן שבת: שירותי הובלה, אחסנה ועמילות מכס: שירותי שינוע מטענים והובלה בתחבורה יבשתית, אווירית וימית ומסופי המטען המשמשים אותם; שירותי אחסנה, לרבות בתי קירור וממגורות; סוכן מכס; משלח בינלאומי; מחסן רשוי; מערכת שחרור מכסי מל"מ שער עולמי; עמילות מכס ושילוח סחורות מקומי ובינלאומי.

נעה בן שבת: בתחום החקלאות, כל המשקים החלקאיים, כפי שציינת קודם.

נעה בן שבת: כל המשקים חקלאיים בענפי החי והצומח, לרבות חומרי ריבוי; וגם קבלנים ונותני שירותי עיבוד למשקים חקלאיים, לרבות הדברה, האבקה, קטיף ואיסוף תוצרת חקלאית; בתי אריזה ומפעלי עיבוד ראשוני של תוצרת חקלאית; מפעלים ומרכזי מזון לבעלי חיים, מכוני תערובת, לרבות ייצור, שיווק ומכירה של מזון לבעלי חיים; שירותי רפואה וטרינרית; ייצור ושיווק תרופות וטרינריות, תרכיבים וערכות בדיקה לשימוש וטרינרי; שירותי טיפול באירועי התפרצות של מחלות בעלי חיים ונגעים בצמחים; שירותי פינוי וכילוי של פגרי בעלי חיים; פינוי פסולת חקלאית; שירותי ביקורת לתוצרת חקלאית, לרבות שירותי התעדה ומעבדה; מחלבות; מכוני מיון לביצים; תחנות מיון ואריזה של דגים; משחטות, בתי מטבחיים, מפעלי עיבוד ופירוק בשר ודגים; אספקה ותחזוקה של ציוד ומיכון חקלאי; ייצור ושיווק דשנים וחומרי הדברה לחקלאות; שירותי הובלה של תוצרת חקלאית ותשומות לחקלאות; שירותי תחזוקה וציוד למבנים חקלאיים; מיתקן להחזקת בעלי חיים.

נעה בן שבת: בטואלטיקה, בניקיון ותמרוקים, שהם שירותים שגם באמת פעלו בתקופות ההסגר.

משה אבוטבול: אלכוג'ל, כל אלה.

נעה בן שבת: אז יש את הייצור, הובלה, אחסנה, אספקה, אריזה, ייבוא, שיווק, הפצה ומכירה קמעונאית וסיטונאית של מוצרי פארמה, טואלטיקה, ניקיון, תמרוקים, חיתולים והיגיינה אישית.

משה אבוטבול: מסכות.

חיים כץ: בסדר.

נעה בן שבת: בין השאר.

נעה בן שבת: נמלים וספנות: זה גם התפעול הנמלים, פריקה וטעינה, אחסנה, שירותי תעבורה ימית, בתי מלאכה, ניהול הנמלים ומסופים עורפיים, וכן סוכנויות ספנות, חברות ספנות וחברת הפיתוח והנכסים כהגדרתה בחוק.

נעה בן שבת: תחבורה: שירותי הסעה בתחבורה ציבורית וברכבות נוסעים, למעט שירותים מסוימים שיוגדרו על ידי המנהל הכללי של משרד התחבורה בתיאום עם משרד הבריאות.

נעה בן שבת: השאלה היא אם תקנות לשעת חירום עושות החרגות כאלה בהוראות.

נעה בן שבת: אני לא יודעת מאיפה הסמכות לעשות החרגות כאלה בתקנות שעות חירום.

אפרת פרוקציה: היו כמה מקרים שבהם עשינו החרגות, שניתנה למנהל סמכות לקבוע הוראות ספציפיות.

אפרת פרוקציה: במיוחד במקרים שבהם צריך גמישות מאוד גדולה.

נעה בן שבת: וכאן צריך גמישות גדולה?

נעה בן שבת: השאלה היא אם המנהל הכללי של משרד התחבורה בתיאום עם משרד הבריאות להחיל את מגבלת 30%.

חיים כץ: הוא לא.

חיים כץ: הוא לא ירצה לבד.

חיים כץ: אומרים לו משרד הבריאות: יש סיכום כזה וכזה.

חיים כץ: הוא לא מחליט לבד, למרות שכתוב.

חיים כץ: הוא לא יודע להחליט לבד.

חיים כץ: הוא יקבל בראש.

עידן רול: אז למה שיהיה כתוב?

חיים כץ: כי בסדר, תן לבן אדם את הכבוד.

חיים כץ: אתה תראה במהלך החיים שלך פה כמה חשוב להכניס מישהו שיהיה לו כבוד וזה.

חיים כץ: ואללה, תן לו.

עידן רול: גם זה היה הדיון.

חיים כץ: הוא לא מחליט לבד.

חיים כץ: תקשיב, אם משרד הבריאות יחליט שזה סגור, כי זה גורם לאפידמיה, לפיצוץ של המגפה, זה יהיה סגור, גם אם הוא יעמוד על הראש.

איה דביר: בכל מקרה, אם כבר את שואלת ומתקנת, זה אמור להיות מנכ"ל למנכ"ל, הסעיף הזה.

אורלי פרומן: מה?

איה דביר: זה אמור להיות מנכ"ל למנכ"ל.

נעה בן שבת: אז את אומרת שהמנהל הכללי של משרד התחבורה בתיאום עם מנכ"ל הבריאות, המנהל הכללי של משרד הבריאות?

איה דביר: נכון.

עידן רול: כן.

חיים כץ: אוקיי.

נעה בן שבת: יש לנו מוניות; פעילות תעופה, לרבות תפעול שדות תעופה ומנחתים; בקרה אווירית; מעברי גבול יבשתיים; עבודות ניהול, תכנון, פיתוח, תחזוקה והפעלה של תשתיות תחבורתיות, ובכלל זה תשתית מסילתית לרבות ציוד נייד, וכבישים, לרבות כבישי אגרה.

נעה בן שבת: אדוני, אני אמרתי שאני לא אקרא ובכל זאת אני קוראת.

נעה בן שבת: אני תופסת את עצמי - - -

חיים כץ: לא.

חיים כץ: אז אל תקריאי.

חיים כץ: תחבורה אנחנו רואים, מסתכלים.

נעה בן שבת: ב-(7) יש פה "עבודה דחופה".

נעה בן שבת: הכוונה כמובן לעבודות בקשר לדרכים או תחבורה, נכון?

נעה בן שבת: עבודות דחופות לצורך מניעת חבלה או נזק לציבור.

אפרת פרוקציה: קשורים לתחבורה.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: זה בסעיף תחבורה.

אפרת פרוקציה: אני לא יודעת, כל מה שקשור לתחבורה.

אוסאמה סעדי: המוסד לביטוח לאומי.

נעה בן שבת: אחרי זה יש לנו את התחום של שירותים עבור המוסד לביטוח לאומי, כי לגבי המוסד לביטוח לאומי, כזכור, הייתה לנו שאלה: מה הוא האחוז שיחול עליהם?

אורלי פרומן: נכון.

אוסאמה סעדי: אנחנו ביקשנו שזה יהיה 100%.

משה אבוטבול: רצינו להגדיל ל-100%.

אורלי פרומן: רצינו להגדיל.

אוסאמה סעדי: אני מסכים איתו.

נעה בן שבת: גם אם מגדילים ל-100% וזה נשאר שם, זה עדיין מחייב את צמצום הפעילות החיונית, שמה שמנוי פה, שאלה נותני השירותים של המוסד לביטוח לאומי, לא חל עליהם צמצום הפעילות.

משה אבוטבול: תעשי קורלציה בין הדברים.

אפרת פרוקציה: אבל זה כתוב באופן מפורש.

אפרת פרוקציה: - - - מנוי שם ונמצא פה, זה לא חל לגביו.

חיים כץ: אם אנחנו רוצים להגדיל את הפעילות של הביטוח הלאומי, אנחנו צריכים להגדיל יותר פעילות בסניפים ופחות במטה.

משה אבוטבול: אני מסכים.

חיים כץ: אלה שיושבים במטה יכולים לנוח.

חיים כץ: הסניפים שנותנים שירות, שצריכים לתת שירות – הייתי שם.

חיים כץ: אני מכיר.

אפרת פרוקציה: לא, לא.

אפרת פרוקציה: אז אני אגיד בהקשר הזה, כי אתה לא היית בחלק הזה של הדיון.

אפרת פרוקציה: שאלו איך המוסד לביטוח הלאומי - - -

חיים כץ: הייתי.

חיים כץ: הייתי און-ליין.

חיים כץ: אתם משודרים.

חיים כץ: הייתי און-ליין.

חיים כץ: אני רואה אתכם.

חיים כץ: לשנייה לא הסרתי את עיניי.

חיים כץ: כי ראיתי את היושב-ראש שעבד פה ופעל לעילא ולעילא.

חיים כץ: אז הרשיתי לעצמי.

אוסאמה סעדי: עקבת.

אוסאמה סעדי: יעני, אתה עוקב אחריי.

משה אבוטבול: אח הגדול זה.

חיים כץ: ואללה, אני עוקב, לא עוצם עין.

אפרת פרוקציה: אני רק אגיד שבאמת ישבנו עם מוסד-מוסד.

אפרת פרוקציה: עם מוסד לביטוח הלאומי, הגענו ל-85%, בגלל שהבנו שלא כולם צריכים לבוא דווקא - - -

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: מאה אחוז.

נעה בן שבת: אז יש לנו את השירותים עבור המוסד לביטוח לאומי.

חיים כץ: תעברי לתקשורת.

נעה בן שבת: יש פה רשויות מקומיות ותקשורת.

נעה בן שבת: רשויות מקומיות אמרנו: שני עיסוקים.

נעה בן שבת: תקשורת, יש לנו שבעה פרטים של פעילויות.

נעה בן שבת: צריך לקרוא אותם?

חיים כץ: לא, לא.

נעה בן שבת: אחר כך יש לנו עבודה, שירותי רווחה, עלייה וקליטה.

נעה בן שבת: שמו את כולם באותו סל, החל מסגרות חוץ–ביתיות, למעט מעונות ממשלתיים.

נעה בן שבת: כזכור, מעונות ממשלתיים הוחרגו כבר בסעיף 4(ב).

חיים כץ: פה, במקרה הזה צריכים להופיע גם מעונות פרטיים.

חיים כץ: ולמה?

חיים כץ: כי הם עובדים במקביל לממשלתיים.

חיים כץ: זה אותו דבר.

נעה בן שבת: נכון.

נעה בן שבת: אבל אלה באמת מעונות ממשלתיים.

נעה בן שבת: אני רק ציינתי שבסעיף 4(ב) ראינו שיש החרגה של המעונות הממשלתיים.

נעה בן שבת: וכאן מוחרגים באמת מאותה המגבלת 30% מהעובדים, אותם מעונות שאינם מעונות ממשלתיים.

חיים כץ: בסדר גמור.

אוסאמה סעדי: איפה יש נשים מוכות פה?

אוסאמה סעדי: יש נשים מוכות?

איה דביר: בפסקה (11).

חיים כץ: זה כל פעילות הרווחה.

אורלי פרומן: בסעיפי 4: מעונות ופנימיות יום לילדים ולנוער בסיכון.

אורלי פרומן: יש ילדים ויש נוער.

משה אבוטבול: בפרט שאם יש הרבה בידודים, אז - - -

אוסאמה סעדי: לא, אלה מרכזים לטיפול ולמניעה של אלימות במשפחה.

אוסאמה סעדי: יש מעונות לנשים מוכות, נכון אורלי?

איה דביר: זה נמצא ב-(11).

חיים כץ: הם מוחרגים.

חיים כץ: הם סגורים.

אוסאמה סעדי: איפה?

אוסאמה סעדי: אבל לא מופיע פה.

חיים כץ: זה יופיע.

חיים כץ: תוסיפו אותם.

איה דביר: בפסקה (11).

אורלי פרומן: ב-(11) הם אמרו: מרכזים לטיפול ומניעה של אלימות.

אוסאמה סעדי: איפה?

אוסאמה סעדי: איזה סעיף?

אפרת פרוקציה: (11): מרכזים לטיפול ולמניעה של אלימות במשפחה.

אורלי פרומן: לא.

אורלי פרומן: זה לא מעונות לנשים מוכות.

אורלי פרומן: זה משהו אחר.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: זה לא נשים מוכות.

חיים כץ: יש לי אליכם שאלה באמת.

אפרת פרוקציה: אנחנו קוראים לזה פעילות רווחה.

אוסאמה סעדי: תוסיפו את זה.

אוסאמה סעדי: מה הבעיה?

חיים כץ: אוסאמה, יש לי אליך שאלה.

אוסאמה סעדי: כן.

חיים כץ: הייתה קורונה.

חיים כץ: בתקופה הכי קשה סגרו את המעונות?

חיים כץ: אפשר לסגור אותם?

אפרת פרוקציה: כן.

חיים כץ: אי-אפשר לסגור.

אפרת פרוקציה: רגע, חברים, תסתכלו על סעיף (10): מרכזי הגנה ומרכזי טיפול בנפגעי תקיפה מינית; (9) מרכזי יום לטיפול בגברים אלימים.

אפרת פרוקציה: יש פה את כל המרכזים.

אפרת פרוקציה: זה מוגדר באופן כללי.

אוסאמה סעדי: יש את כל הזה, אבל אין מעונות לנשים מוכות.

אוסאמה סעדי: אפרת, יש את הכול, אבל אין מעונות לנשים מוכות.

חיים כץ: תרשמי מעונות לנשים מוכות.

אפרת פרוקציה: למרות שלדעתי - - -

חיים כץ: עזבי את דעתך.

חיים כץ: תרשמי את זה.

חיים כץ: זה אותו דבר.

חיים כץ: דעתך לא חשובה עכשיו.

אפרת פרוקציה: אין בעיה.

אורלי פרומן: את יכול באותה הזדמנות להמציא מעונות לגברים מכים.

חיים כץ: בסדר.

משה אבוטבול: עם כל הכבוד, יש גם גברים מוכים.

אורלי פרומן: נכון.

אורלי פרומן: בסדר.

אורלי פרומן: לא באותה פרופורציה.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: בואו.

נעה בן שבת: אני רוצה להפנות את תשומת הלב לפסקאות (14) ו-(16) שהן הוראות כלליות: גופים שמספקים שירותי הסעה באופן כללי לכל מיני פעילויות וגם ארגונים ותאגידים שפועלים למען אוכלוסיות.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: סעיפי כאלה.

נעה בן שבת: דיברת על העמותות, אז הינה עמותות ואותם ארגונים.

אוסאמה סעדי: אני לא שאלתי.

אוסאמה סעדי: משה שאל.

משה אבוטבול: אני שאלתי.

חיים כץ: אז קיבלת תשובה בסעיף (15).

אפרת פרוקציה: אני רק אגיד דבר אחד.

אפרת פרוקציה: אם מתקנים כזה דבר, עוד אפשר לחשוב שעד עכשיו זה לא היה מותר.

אפרת פרוקציה: זה היה מותר.

אפרת פרוקציה: אז יש תיקונים שרק עושים נזק.

אפרת פרוקציה: אז זה נראה כאילו שאם תוסיפו עכשיו, אז זה לא היה מותר עד היום.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: נכון.

אפרת פרוקציה: אני מציעה: מה שלא חובה – חבר'ה, יש פה סעיפי סל.

אפרת פרוקציה: הדברים האלה ברורים.

אפרת פרוקציה: הם היו קיימים.

אפרת פרוקציה: הם היו פתוחים.

חיים כץ: גם אי-אפשר לסגור אותם.

חיים כץ: אתה לא בא ואומר: קורונה, כולם האנשים החוצה.

חיים כץ: כי זה לא קרה.

חיים כץ: היינו שם.

חיים כץ: בואו, אנחנו באירוע שעברנו חלק מהאירועים.

אוסאמה סעדי: אדוני, ברגע שמפרטים את כל הזה - - -

חיים כץ: ולא סגרו.

חיים כץ: ולא סגרו.

אפרת פרוקציה: אבל יש הבדל.

אוסאמה סעדי: אז לכן נניח עכשיו שזה, אז מה הבעיה?

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: אבל אז יחשבו שהם עבדו שלא כדין.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: אף אחד לא אומר.

אפרת פרוקציה: שלושה חודשים הם היו פתוחים.

אפרת פרוקציה: יש לך סעיף סל שמאפשר להם להיות פתוחים.

אפרת פרוקציה: ועוד סעיף שהוא גם יותר ספציפי שזה נראה שזה שם.

אפרת פרוקציה: אתה מוסיף היום שכאילו - - -

אוסאמה סעדי: דווקא את הנשים המוכות את רוצה להשאיר בסעיף סל.

אוסאמה סעדי: אני לא מסכים.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: בסדר.

אפרת פרוקציה: רק שתבין שבגלל שזה כבר קיים - - -

חיים כץ: בסדר, נו.

אוסאמה סעדי: עכשיו, כשיש רצח של נשים, אני לא מסכים.

חיים כץ: תוסיפי נשים מוכות.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: מעונות לנשים מוכות.

חיים כץ: מעונות לנשים מוכות.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

חיים כץ: זהו.

חיים כץ: יאללה.

אוסאמה סעדי: הגנת הסביבה.

אוסאמה סעדי: שוויון חברתי.

נעה בן שבת: יש פה משהו לא ברור בפסקה (1): מפעלים ואתרים לסילוק מכל סוג.

אפרת פרוקציה: פסולת.

נעה בן שבת: לסילוק פסולת מכל סוג?

אפרת פרוקציה: כן.

נעה בן שבת: מה זה "וטיפול זה"?

נעה בן שבת: טיפול בה אולי?

אוסאמה סעדי: זה טיפול בה.

אוסאמה סעדי: זה טיפול בפסולת.

אפרת פרוקציה: זה "וטיפול בפסולת בה אמור".

אפרת פרוקציה: זו הכוונה.

אוסאמה סעדי: וטיפול בפסולת כאמור.

אפרת פרוקציה: כי יש לסילוק וטיפול הפסולת.

אוסאמה סעדי: לסילוק ולטיפול בפסולת.

חיים כץ: שוויון חברתי.

נעה בן שבת: שוויון חברתי, יש פה שבעה פרטים, כולל התייחסות מיוחדת למגזר הערבי בפסקה (7).

חיים כץ: "(7) מובילי ומנהלי מיצוי משאבים ברשויות המקומיות במגזר הערבי.

חיים כץ: "

אוסאמה סעדי: כן.

חיים כץ: שירותי קבורה, דת וקבורה.

נעה בן שבת: דת וקבורה: שירותי קבורה, טהרת נפטרים והובלת נפטרים.

חיים כץ: שונות.

נעה בן שבת: הפעלת מקוואות נשים.

חיים כץ: שונות.

נעה בן שבת: ושירותי כשרות.

חיים כץ: שיכון.

חיים כץ: תעברי לשיכון.

נעה בן שבת: אוקיי.

חיים כץ: בלדרות ושירותים, שליחה, חופשי.

חיים כץ: שיכון.

נעה בן שבת: שליחות, בלדרות ושיכון.

נעה בן שבת: יש פה כל מיני דברים לגבי שיכון.

חיים כץ: חברות לניהול דיור ציבורי.

נעה בן שבת: לקרוא אותם?

חיים כץ: לא.

חיים כץ: שירותי בריאות, בתי חולים, קופות חולים, שירותי שיקום.

נעה בן שבת: שירותי הבריאות: מרפאות, לרבות מרפאות לבריאות הנפש; מכוני דיאליזה;

אוסאמה סעדי: כל הבריאות.

אוסאמה סעדי: זה בסדר.

אוסאמה סעדי: יאללה.

נעה בן שבת: מרכזים רפואיים גריאטריים; מוסדות סיעודיים; בתי מרקחת; מכוני אופטיקה;

חיים כץ: בינוי ותשתיות, בעמוד 25.

נעה בן שבת: נמשיך הלאה.

נעה בן שבת: כולם נמצאים פה.

נעה בן שבת: אולי נציין רק ב-(11): "שירותי חירום רפואיים" – ציינתם שהם ניתנים בידי אגודת מגן דוד אדום לפי חוק מגן דוד אדום, בידי טרם ודומיהם; כלומר, גופים גדולים שנותנים שירותי חירום רפואיים.

משה אבוטבול: כן, איחוד הצלה.

חיים כץ: זה קופות חולים.

חיים כץ: טרם זה קופת חולים.

משה אבוטבול: איחוד הצלה אפשר להוסיף?

נעה בן שבת: לפעמים הם מחוץ לפעילות קופת חולים.

נעה בן שבת: הם אומרים: ודומיהם.

משה אבוטבול: מה עם איחוד הצלה, כל אלה שעובדים קשה, זק"א?

נעה בן שבת: הם אומרים: ודומיהם.

משה אבוטבול: דומיהם?

חיים כץ: דומיהם של מגן דוד אדום.

חיים כץ: תומך בינוי.

נעה בן שבת: אז אנחנו עוברים הלאה.

נעה בן שבת: אנחנו לא קוראים את שאר הפסקאות פה.

נעה בן שבת: תומך בינוי ותשתיות, יש לנו גם כן שלושה פרטים.

נעה בן שבת: נותני שירותים לממשלה: נותני שירותים לממשלה לצורך פעילות קרנות הלוואות לעסקים קטנים ובינוניים בערבות מדינה, סעיף (1).

נעה בן שבת: ומערכות ארגוניות לניהול נכסי ומשאבי המדינה.

חיים כץ: תלכי למה שגדרת בעמוד 27: חובות מעסיק.

נעה בן שבת: אוקיי.

נעה בן שבת: ויש לנו מפעלים שהפסקת פעילותם עלולה לגרום לפגיעה רבה בכלכלה המשפיעה על המשק.

נעה בן שבת: יש לנו את המפעל מועדף כהגדרתו בסעיף 51.

נעה בן שבת: יש לנו מיסוי, שזה ייצוג נישומים מול רשות המסים.

נעה בן שבת: חינוך, דיברנו על נושא של החינוך.

נעה בן שבת: יש פה 12 פרטים.

נעה בן שבת: כללי – שירותי תמיכה.

נעה בן שבת: לקרוא, אדוני?

חיים כץ: לא.

חיים כץ: לא צריך.

נעה בן שבת: אולי מכיוון שזה כללי, ברשותך, אדוני, אני אקרא.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: בסדר.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: היא מקריאה.

משה אבוטבול: לא.

משה אבוטבול: שאלה קטנה, נו.

חיים כץ: בבקשה.

משה אבוטבול: אני לא יודע.

משה אבוטבול: לגבי הנושא של למידה מרחוק, אני ואתה יודעים שיש לנו איזו בעיה מסוימת שגם הפניתי אליך.

איה דביר: גם משרד החינוך נמצא פה וביקש להתייחס לזה.

משה אבוטבול: לא.

משה אבוטבול: זה גם דווקא עבודה ורווחה, במקרה שאני פניתי.

חיים כץ: גם משרד החינוך יוכל להתייחס.

איה דביר: הוא ביקש להתייחס בהקשר של שירותי למידה מרחוק, אפשר שהתיקון לעיקר פעילותו ברישא של תקנה 2 (י) - - -

חיים כץ: עידן, תרשום: משרד החינוך רוצה להתייחס לשירותי למידה.

עידן רול: שיתייחס.

חיים כץ: אוסאמה, תרשום את זה בהסתייגויות.

חיים כץ: נלך הלאה.

חיים כץ: תלכי הלאה.

נעה בן שבת: לא.

נעה בן שבת: אבל מה ההתייחסות?

חיים כץ: עוד מעט נחזור אליו.

חיים כץ: תלכי הלאה.

עידן רול: רשום אצלי.

עידן רול: אני זוכר הכול.

אוסאמה סעדי: 27, חובות מעסיק.

נעה בן שבת: בחינוך אנחנו מדברים על למידה מרחוק, העבודה של בתי הספר הרגילים, כמובן לא את אלה שפה, לא בהחרגות.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: התקנות האלה ייגמרו במהלך החופש הגדול.

נעה בן שבת: אותן שתי תקנות שאמרנו שיכול להיות שהן שכונסו לאחת.

חיים כץ: כן.

נעה בן שבת: גוף שפועל מטעם הרשות, שירות לאומי-אזרחי.

נעה בן שבת: ו-(ג) זה הדפסה.

נעה בן שבת: זה הכללי 2.

משה אבוטבול: אגב, לגבי תעופה, אין התייחסות?

משה אבוטבול: אני מבין שהשמיים סגורים, אז אין שום התייחסות לתעופה?

נעה בן שבת: נמלי תעופה היה לנו בתחבורה.

חיים כץ: היה, היה, היה.

חיים כץ: עזבי את זה עכשיו.

חיים כץ: היה.

משה אבוטבול: בתחבורה, אוקיי.

נעה בן שבת: תוספת השנייה.

נעה בן שבת: יש לנו עכשיו את התוספת השנייה.

נעה בן שבת: היא למעשה התו הסגול.

נעה בן שבת: מה אומר התו הסגול?

נעה בן שבת: אמרנו שהתנאים הם למנות ממונה קורונה, להחתים את המנהל הכללי ואת הממונה קורונה וליידע את העובדים.

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: שלושת המ"מים: מסכה, מרחק וממונה.

נעה בן שבת: הכללים של התוספת השנייה המחייבים את המעסיק.

נעה בן שבת: למה הכוונה בהוראות האלה?

נעה בן שבת: אז דבר ראשון, כשאנחנו מדברים על חובות מעסיק בכלל לפי, חובת מעסיק לפי צו בריאות העם, אז אנחנו רואים שבמקום – אני אקריא: "במקום עבודה, המעסיק יקפיד על שמירת מרחק של שני מטרים בין השוהים במקום; במקום עבודה שבו לא ניתן לשמור על מרחק כאמור, ידאג המעסיק לאמצעים אחרים למניעת הדבקה; נוסף על האמור, המעסיק יקפיד על קיום הוראות פסקאות שמייד ממילא הן חלות ישירות על המעסיק אצלנו.

חיים כץ: חובות לעניין מסכה.

נעה בן שבת: עכשיו, חובות לעניין מסכה מתוך צו בידוד בית.

נעה בן שבת: השאלה שלי היא האם נכון לעשות הפניה כזאת שאף אחד לא מבין אותה בכללי או שנכון לכתוב כבר את החובות, שאנשים ידעו מה חל עליהם?

נעה בן שבת: אומרים: חל עליך תו סגול, בוא נקרא את התו הסגול.

נעה בן שבת: ולא תשלחי אותי לקרוא את תקנה 3א(1)(א) בתקנות הגבלת הפעילות.

אפרת פרוקציה: אין שום בעיה.

משה אבוטבול: אני ממליץ לפרט.

עידן רול: על כמה וכמה כשיש סנקציות.

עידן רול: וגם ככה קשה להם לעקוב.

עידן רול: הם מנסים לנהל עסק, לא להיות משפטנים.

אפרת פרוקציה: - - -

משה אבוטבול: כן, כן.

משה אבוטבול: זה חשוב.

משה אבוטבול: למה אנשים, ראש קטן.

איה דביר: אני כן אשמח להגיד שלוש מילים על זה, ברשותכם.

חיים כץ: מה את חייבת להגיד?

איה דביר: ברשותכם, להשלים שלוש מילים לשאלה של נעה.

חיים כץ: בבקשה.

איה דביר: אחת, הסיבה העיקרית שלא רצינו להעתיק היא שהתקנות האלה, כפי שאתם השתנו תדיר.

איה דביר: בערך כל שבוע משהו השתנה.

איה דביר: והן השתנו גם אצלנו, גם בתקנות הגבלת הפעילות בו-זמנית.

איה דביר: וכל הזמן חשבנו שייווצרו חובות לא זהות שייצרו נטל כפול על המעסיקים.

איה דביר: ולכן הטכניקה של ההפנייה קצת חסכה לנו את הסיכון הזה.

איה דביר: כי מה שהשתנה בהגבלת הפעילות נגרר אוטומטית באותו מבנה.

חיים כץ: ואם המעסיק הוא לא עורך דין?

איה דביר: זה לא קשור לשאלה של ההבנה.

חיים כץ: אז הוא ילך לסעיף 3(ג)(ז1) קטן?

איה דביר: לא.

איה דביר: אני כן אשקף שבשלבים מסוימים היו הצהרות שלא היו אותן הצהרות, והיה צריך למלא אותן פעמיים.

איה דביר: ורצינו למנוע את התקלה הזאת.

חיים כץ: איך קוראים לך?

איה דביר: איה.

חיים כץ: איה, אנחנו רוצים חיים קלים למעסיק.

חיים כץ: לא שילך לפה וילך לשם.

חיים כץ: שיהיה כתוב ברור מה הוא צריך לעשות.

חיים כץ: הוא לא צריך להעסיק עוד 17 עורכי דין.

חיים כץ: אני מבין שגורמים הרבה עורכי דין את הלימודים כל שנה וצריך למצוא להם פרנסה.

חיים כץ: אני מבין.

חיים כץ: אבל יחד עם זה, הכי פשוט: אתה המעסיק, אתה מקבל רישיון העבודה, ואללה תבדוק מסכה, תבדוק צבע השער, תבדוק זה, תבדוק פה.

חיים כץ: שלום, זה המחויבות שלך.

איה דביר: אדוני, על הרוב אנחנו מסכימים איתך.

חיים כץ: לא רוצה לשלוח אותו.

חיים כץ: רוצה חיים פשוטים.

חיים כץ: כי אנחנו לא מנהלים עסק.

חיים כץ: אנחנו יושבים במשרד העבודה, וחברי כנסת, וברווחה, ויש לנו את כל הזמן בעולם.

חיים כץ: ומנהל עסק צריך להיות לו חיים פשוטים, כי הוא מנהל עסק.

עידן רול: איה, כעיקרון את צודקת.

עידן רול: ככה נהוג ברשומות, ככה נהוג בחקיקה.

עידן רול: אבל אני חושב שלאור המצב שנוצר ובגלל שזה מוגבל בזמן, בואו נלך לקראתם, ולא עכשיו נייצר להם פרוצדורה.

חיים כץ: אנחנו לא הולכים לקראתם.

איה דביר: אני רק משקפת.

חיים כץ: אנחנו הולכים הציבור, למעסיקים.

חיים כץ: "לקראתם" זה מי זה?

עידן רול: המעסיקים.

חיים כץ: אה, אני הבנתי ש"לקראתם" זה לי ולנעה.

עידן רול: לא.

עידן רול: להפך, שאנחנו והמחלקות המשפטיות נלך את האקסטרה מייל לוודא שיש תיאום בין הגרסאות ושהמעסיק ידע שיש לו מקום אחד שהוא מבין את הכול.

חיים כץ: מאה אחוז.

איה דביר: רק בבקשה לשים לב שזה צריך לכפוף את מה שקורה עכשיו בתיקוני הגבלת הפעילות.

חיים כץ: זה בסדר.

איה דביר: תודה.

נעה בן שבת: אז יש לנו גם החובות לעטיית מסכה.

חיים כץ: כל אלה תעברי איתה ותנסחי אותם.

חיים כץ: את כל המסומן.

איה דביר: אין בעיה.

נעה בן שבת: לעניין שצריך לקיים את החובה – מעסיק אחראי לכך שהעובדים יקיימו את החובה לחבוש מסכה; ויש גם הוראות שמחזיק או מפעיל של מקום הפתוח לציבור שאסור לו להכניס את מי שלא עוטה מסכה, לא לתת לו שירות.

חיים כץ: כל התקנות האלה תעברי איתם על הניסוח.

נעה בן שבת: טוב.

אפרת פרוקציה: טוב, מה שרק צריך לוודא, אם תסכים – אגב, עד היינו חייבים באמת בהלימה, כי הכול השתנה כל הזמן ופחדנו שאנשים יפלו.

אפרת פרוקציה: עכשיו ממילא זה ל-45 יום, וגם הם ל-45 יום.

אפרת פרוקציה: אז זה הולך להיות ממילא שינוי נוסף.

נעה בן שבת: - - -

חיים כץ: תשבו ביניכם.

חיים כץ: אתם תשבו, עורכי הדין, אתם מדברים בשפה שאנחנו לא יודעים.

חיים כץ: אני לא כל כך מבין אותה.

חיים כץ: לא מבין אותה.

חיים כץ: אני שפה משפטית לא מבין.

חיים כץ: אני לא רוצה להיות עורך דין.

אפרת פרוקציה: רק כל מה שאנחנו צריכים לוודא שזה באמת תואם למה שעובר בהגבלת פעילות.

חיים כץ: את עורכת דין?

אפרת פרוקציה: לצערי, כן.

חיים כץ: גם היא עורכת דין.

אפרת פרוקציה: סבבה, הכול טוב.

נעה בן שבת: נחזור אחר כך עם נוסח לגבי זה, לגבי ההוראות האלה?

חיים כץ: כן.

נעה בן שבת: אז רגע יש דברים שכבר קבועים, בפסקה (2):

חיים כץ: 50 איש לא גדל?

נעה בן שבת: לא.

נעה בן שבת: זה 51 היום.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: זה היה שמונה.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: אבל עכשיו עשו אירועים ל-250.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: רגע.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: מקבל.

אוסאמה סעדי: לא, אלה כיתות בעבודה, לא חתונות.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: אבל בעבודה יש לפעמים אולמות גדולים.

חיים כץ: לא חשוב.

נעה בן שבת: זאת אומרת, אם יש לו אפשרות, אם נוח לו שהם יעבדו גם מהבית, אז הם יעבדו מהבית.

נעה בן שבת: ואם לא, אז לא.

נעה בן שבת: אבל זה הכול כפוף לתנאי מאוד משמעותי של "לצורכי העבודה" וגם של אפשרות יכולת ליישם מתכונת עבודה כאמור.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: אוקיי.

נעה בן שבת: קראנו כבר את התוספת השלישית.

אוסאמה סעדי: איפה יש, אפרת, את העניין הזה שהוא יכול לבחור בין התו הסגול לבין 30%?

אפרת פרוקציה: 2ב, כתוב לך.

אוסאמה סעדי: 2ב?

איה דביר: 2ב רבא.

חיים כץ: אילו סעיפים הייתה עליהם מחלוקת?

אוסאמה סעדי: אני אגיד לך, אדוני היושב-ראש.

חיים כץ: עידן, תקשיב, עכשיו כי אוסאמה אומר את הסעיפים, שלא נדלג על הסעיף שלך.

משה אבוטבול: על הביטוח הלאומי דיברתם?

עידן רול: אני לא חושש לדלג.

עידן רול: סומך עליו.

עידן רול: הכול מסודר.

חיים כץ: אני לא יודע.

חיים כץ: אל תסמוך.

חיים כץ: אתה ילד צעיר.

חיים כץ: תקשיב.

חיים כץ: אתה יודע מה ראשי תיבות של כסף?

עידן רול: מה?

חיים כץ: כסף סופרים פעמיים.

עידן רול: יאללה, קיבלתי.

עידן רול: אוסאמה, אני עם ארבע עיניים לראות שלא שכחת את ההסתייגות שלי.

עידן רול: אתה רואה?

חיים כץ: סעיף מה?

חיים כץ: איזה סעיף הוסבר?

אוסאמה סעדי: עמוד 3, הגדרה של מקום עבודה.

עידן רול: נכון.

עידן רול: אמרנו שזה אתר.

משה אבוטבול: בעמוד 4 יש לנו את הרבני השכונות.

אוסאמה סעדי: עמוד 7.

אופיר סופר: בעמוד 4, הרבנים.

משה אבוטבול: רבנים בעמוד 4.

משה אבוטבול: רבני שכונות, רבני שכונות בעיקר.

חיים כץ: עמוד 4, רבני - -

אוסאמה סעדי: רבני שכונות ורבני זה.

אופיר סופר: רבני יישובים.

חיים כץ: - - שכונות ויישובים.

אורלי פרומן: גם בנושא של אגף החינוך היא לא ענתה.

חיים כץ: לאט-לאט נגיע, אורלי.

אורלי פרומן: זה אותו סעיף.

חיים כץ: נגיע לחינוך.

חיים כץ: החינוך בחופש.

חיים כץ: התקנות אומרות שהחינוך איננו, הוא בחופש.

אורלי פרומן: לא.

חיים כץ: לא חשוב, אבל נגיע.

חיים כץ: עמוד 4, הלאה.

אוסאמה סעדי: עמוד 7.

אוסאמה סעדי: ביטוח לאומי ושירות תעסוקה– 100%.

חיים כץ: לא שמעתי.

אוסאמה סעדי: ביטוח לאומי ושירות תעסוקה חייב להיות 100%.

עידן רול: נכון.

אפרת פרוקציה: על זה דיברנו בדיוק, שלגבי שירות התעסוקה והביטוח הלאומי עשינו בדיקה מפורטת עם גורמים האלה - - -

חיים כץ: שנייה.

חיים כץ: נו, מה?

חיים כץ: רגע.

אפרת פרוקציה: סליחה, סליחה.

חיים כץ: 100%, הלאה.

משה אבוטבול: ודיברת על האחוזים ברשות לשיקום האסיר, האם זה טעות?

חיים כץ: משה, שנייה.

נעה בן שבת: סליחה, אדוני, השאלה של מידת הגבלה, אם להשאיר את ה-30% או הגבלה אחרת עלתה?

חיים כץ: זה לא משנה.

חיים כץ: נעה, זה לא משנה עכשיו.

חיים כץ: לא משנה.

חיים כץ: הלאה.

אוסאמה סעדי: עמוד 10, הסעיף (ה) שמדבר על סגירת עסק.

חיים כץ: לא מעניין אותי על מה הוא מדבר.

חיים כץ: הלאה.

עידן רול: רגע, אוסאמה, עמוד 10 סעיף?

אוסאמה סעדי: זה הסעיף על החקירה.

אורלי פרומן: זה שלך.

עידן רול: אה, החקירה האפידמיולוגית.

אורלי פרומן: עמוד 11.

אוסאמה סעדי: עמוד 11 בעניין העונשין, שזה יחול על כולם.

אוסאמה סעדי: סעיף 3.

חיים כץ: סעיף 3, כן.

משה אבוטבול: אתם שכחתם בעמוד 7, אדוני, תיקון.

חיים כץ: אנחנו נחזור אליך.

אוסאמה סעדי: בעמוד 16, חבר הכנסת משה אבוטבול ביקש להכניס את הצ'יינג', לבדוק אם זה נכנס.

משה אבוטבול: צ'יינג', כן.

אוסאמה סעדי: זהו.

משה אבוטבול: רק שכחה קלה.

משה אבוטבול: בעמוד 7 אמרנו שרק תבדקי בסעיף 4 האם הרשות לשיקום האסיר, מה שכתבתם שם 59%, האם זה הנכון?

עידן רול: זהו.

עידן רול: אוסאמה, נראה לי שזה הכול, לא?

משה אבוטבול: או שזו טעות מסוימת, כי יש הבדל.

משה אבוטבול: אם הוא עגול, זה קצת עושה לנו ריבוע בראש.

אפרת פרוקציה: את זה אני אוכל לבדוק עכשיו באתר.

משה אבוטבול: תבדקי.

משה אבוטבול: זה יכול להיות סתם טעות סופר.

חיים כץ: אוקיי.

אורלי פרומן: רגע, חיים, אתה עברת על החינוך.

אורלי פרומן: החינוך זה בעמוד 4.

חיים כץ: עמוד 4, סעיף?

חיים כץ: סעיף (2).

חיים כץ: עמוד 4, סעיף (2).

נעה בן שבת: משרד החינוך ביקש להתייחס לנושא החינוך.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: תכף.

נעה בן שבת: והנושא של פירוק החובות, איך מפרקים את החובות בכללי.

חיים כץ: סעיף ועמוד.

נעה בן שבת: בעמוד 27 ו-28.

נעה בן שבת: זו התוספת השנייה.

חיים כץ: עמודים 27, 28, איזה סעיף?

נעה בן שבת: זה בתוספת השנייה, אם צריך לפרש את ההוראות.

אוסאמה סעדי: אלה התקנות שאמרת שעורכי הדין ינסחו.

אפרת פרוקציה: אבל זו לא מחלוקת.

חיים כץ: אין מחלוקת.

חיים כץ: הם ינסחו.

אוסאמה סעדי: נכון.

חיים כץ: אז אין להם מחלוקת על זה.

אוסאמה סעדי: אין מחלוקת פה.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: אנחנו נצביע על הצעת החוק כולה, פרט לעמוד 3 – הגדרת מקום עבודה; עמוד 4 – רבני שכונות ויישובים; עמוד 7 – סעיף (2) ביטוח לאומי ושירות התעסוקה; עמוד 10 – סעיף (ה); עמוד 11 – סעיף 3; עמוד 16 – סעיף הצ'יינג'.

אפרת פרוקציה: אם אפשר רק להגיד, לדעתי, על מקום עבודה אין לנו חלוקת.

אפרת פרוקציה: מה המחלוקת על מקום עבודה?

חיים כץ: אחר כך נגמור את זה.

אורלי פרומן: עמוד 4, סעיף (2).

משה אבוטבול: אז אחרי זה תגידו.

אפרת פרוקציה: זה חוסך.

חיים כץ: בואי, אל תחסכי כלום.

חיים כץ: יש מחלוקת, נדון בזה.

חיים כץ: מי בעד הצעת החוק?

אורלי פרומן: עמוד 4, סעיף (2) לא הקראת.

חיים כץ: אז אמרתי: עמוד 4, סעיף (2).

חיים כץ: רבני שכונות ויישובים בסעיף (2).

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: ירים את ידו.

חיים כץ: מי נגד?

חיים כץ: ירים את ידו.

חיים כץ: מי נמנע?

חיים כץ: אתם הייתם בעד או נגד?

אורלי פרומן: בעד שהוצאת את הסעיפים האלה.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: לא הצבענו על הסעיפים האלה.

אורלי פרומן: על כל הסעיפים במחלוקת – אתה יכול לחזור עליהם.

עידן רול: אה, שנייה.

עידן רול: אתה מדבר על כל מה ששמנו בצד, כל מה שמוסכם – בעד.

חיים כץ: בדיוק.

משה אבוטבול: הבנת.

משה אבוטבול: יופי.

עידן רול: הבנתי.

עידן רול: לפעמים לאט, אבל מבין.

חיים כץ: תקשיב, אני מנהל ביושר.

עידן רול: לא פקפקתי לרגע.

חיים כץ: אני לא עובד על אף אחד.

חיים כץ: בכל סעיף אני לא רוצה לנצח.

עידן רול: חיים, אני מעולם לא חשבתי שאנחנו - - -מישהו פה - - -

עידן רול: אושרה.

אוסאמה סעדי: מה עם הסעיפים שלא אושרו?

חיים כץ: הצעת החוק אושרה, פרט לסעיפים הנ"ל.

חיים כץ: עכשיו, אוסאמה, בוא, שב.

חיים כץ: תתחיל לדון סעיף-סעיף.

חיים כץ: יש לך פה את הסעיפים.

חיים כץ: הם רשומים.

חיים כץ: יש לך רשום.

חיים כץ: עידן סומך עליך.

עידן רול: אני סומך.

עידן רול: סומך על כולם.

חיים כץ: תעבור סעיף-סעיף.

חיים כץ: עכשיו, סעיף –הצבעה.

חיים כץ: סעיף – הצבעה.

חיים כץ: סעיף –הצבעה.

חיים כץ: יש מחלוקות – תשאיר מחר, ל-09:00.

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: אין לך רוב להצביע על זה.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: יש לי רוב.

חיים כץ: אתה תנהל את העסק.

חיים כץ: אז עכשיו כולם אופוזיציה, אחד מהקואליציה?

חיים כץ: עזוב אותך.

חיים כץ: תמשיך.

חיים כץ: אם אנחנו לא מסכימים, תבקש רוויזיה.

אוסאמה סעדי: טוב.

אוסאמה סעדי: אנחנו נתחיל מהקל לכבד, בסדר?

אוסאמה סעדי: הסעיפים בהגדרות בעניין רבני שכונות ורבני יישובים, מה אתם אומרים?

משה אבוטבול: כן, אנחנו בעד.

אוסאמה סעדי: מכניסים?

אוסאמה סעדי: משרד המשפטים?

אוסאמה סעדי: משרד האוצר?

איה דביר: אנחנו נשמח לבדוק את זה.

אוסאמה סעדי: זה לא אקוטי, נכון?

אופיר סופר: זה לא אקוטי בכלל.

אוסאמה סעדי: אנחנו מתקנים את זה.

אוסאמה סעדי: מי בעד?

אוסאמה סעדי: מי נגד?

אוסאמה סעדי: מי נמנע?

משה אבוטבול: פה-אחד בעד.

אפרת פרוקציה: אנחנו מדברים על רבני שכונות ורבני יישובים?

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: אושר.

אוסאמה סעדי: אז התקבל פה-אחד.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו מכניסים את זה.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: זה ירד.

משה אבוטבול: חוה הייתה איתנו.

חוה אתי עטייה: עשיתי בעד.

משה אבוטבול: בסדר.

אוסאמה סעדי: הגדרת חינוך.

אוסאמה סעדי: מה את רוצה להגיד?

אורלי פרומן: מה שרציתי לומר בסעיף (2) בעמוד 4, כתוב: לא יראו כעובד רשות מקומית – את ראש רשות מקומית, סגן, עובד סוציאלי, פסיכולוג חינוכי, עובד לקידום נוער, עובד במערך החינוך המיוחד ומי שעיקר עיסוקו באשפה וכו'.

אוסאמה סעדי: כן.

אורלי פרומן: אני אומרת שגם אנשי אגף החינוך, מנהלת מחלקת גני ילדים, מנהלת מחלקת יסודי - -

משה אבוטבול: מצוין.

אורלי פרומן: - - המערכת עובדת.

אורלי פרומן: הם לא יכולים להיכלל ב-30%.

אורלי פרומן: הם חייבים להיות בעובדים חיוניים.

אוסאמה סעדי: אבל יש פה תקנות מיוחדות למשרד החינוך.

אורלי פרומן: אבל בכל זאת, כתבו:

אורלי פרומן: קידום - - -

אופיר סופר: אלה עובדי רשויות.

אופיר סופר: היא צודקת.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: כתבו כאן רק את החינוך המיוחד.

אוסאמה סעדי: אורלי, כתבו רק את החינוך המיוחד פה.

אורלי פרומן: ועובדי קידום נוער.

אורלי פרומן: למה נקטו - - -

אוסאמה סעדי: קידום נוער.

אוסאמה סעדי: קידום נוער זה לא חינוך פורמלי.

אורלי פרומן: זה לא משנה.

אפרת פרוקציה: לדעתי, הכוונה היא לעובדי הרשות – את מתכוונת לעובדי הרשויות המקומיות שעוסקים בחינוך.

אופיר סופר: עובדי הרשות שעוסקים בחינוך, באגף החינוך.

אפרת פרוקציה: הם נכנסים ב-30%, יש סמכות להעלות בעוד 15%.

אפרת פרוקציה: אין סיבה.

אפרת פרוקציה: מהבדיקה שעשינו אין שום סיבה שדווקא הם - - -

אורלי פרומן: אבל יש סיבה שכתבתם את שני התפקידים האלו.

איה דביר: אני יכול להסביר.

איה דביר: אפשר להסביר.

אפרת פרוקציה: כן.

אפרת פרוקציה: את רוצה להסביר?

אוסאמה סעדי: כן.

איה דביר: אנחנו רוצים להסביר.

איה דביר: התקנות האלה – אתם שמעתם בתחילת הדיון, אני גם שמעתי אותו מהזום ברחוק – נבנו בתוך שבוע בניסיון לייצר משק חירום חדש כשלמדינת ישראל לא הייתה תוכנית מגירה לתרחיש הזה.

איה דביר: ותוך כדי תנועה גילינו גם כשלים באספקה של שירותים חיוניים, דברים שלא הצלחנו לטפל בהם טוב.

איה דביר: אם אתם זוכרים שקראנו את תקנה 2, ראיתם שלרשויות המקומיות, למשל, היו מכסות והם יכלו עם פול של איזושהי - - - שנתנו למשרד הפנים לתת להם תוספת, אבל בעצם הם קבעו רשימות של חיוניים והם לא יכלו לסטות מהם.

איה דביר: וכשרשויות קבעו לא כמו שצריך, למשל, השאירו עובדי קידום נוער בחוץ, אז לא הייתה דרך להוסיף את עובדי קידום הנוער, אלא בטכניקה של החרגתם ממכסת העובדים הנספרת.

איה דביר: והפתרונות שאתם רואים פה הם פלסטרים לסיטואציות האלה.

אוסאמה סעדי: אפרת, אני רוצה לוודא.

אוסאמה סעדי: עובדי הוראה וחינוך, לא חינוך מיוחד, יש את התקנות שעת חירום בעניין החינוך?

אוסאמה סעדי: זה מופיע?

אפרת פרוקציה: לגבי הוראה, יש צווים מיוחדים שמדברים על כלל המערכות.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אפרת פרוקציה: כמובן שאם המערכת סגורה, אין טעם להביא את העובדים.

אפרת פרוקציה: ברגע שהתחלנו לפתוח את משרד החינוך רק לחינוך המיוחד, נוצר צורך להחריג את עובדי החינוך המיוחד, כי אמרו: מפלים את משרד החינוך רק לעניין הזה.

אפרת פרוקציה: לכן רק זה נמצא.

אוסאמה סעדי: אורלי, אני חושב שזה עונה.

אפרת פרוקציה: לגבי המערך הכולל ברשויות המקומיות, זה פשוט לא קשור.

אורלי פרומן: אבל זאת לא המציאות, מכיוון שהמערכת גם כשהיא הייתה סגורה, אז הייתה למידה מרחוק.

אורלי פרומן: אתם לא יודעים כמה בעיות היו בתוך זה, והיחידים שנמצאים שם קרוב לשטח הם עובדי אגף החינוך, מנהלי המחלקות שם.

אורלי פרומן: עכשיו, אנחנו מדברים היום על 45 יום עד ה-6 באוגוסט, עובדים כל הגנים ובית ספר של החופש הגדול – החלטת משרד החינוך – כל גני הילדים, כל בתי הספר.

אוסאמה סעדי: אבל יש שם החלטה של משרד החינוך.

אפרת פרוקציה: כן.

אפרת פרוקציה: ולא רק זה.

אפרת פרוקציה: יש את התו הסגול.

אפרת פרוקציה: אני אסביר עוד פעם.

אופיר סופר: סליחה, אורלי.

אופיר סופר: אני רוצה לחדד משהו.

אופיר סופר: אוסאמה, היא הבינה את הטעות.

אופיר סופר: היא מדברת על עובדי רשות, עובדי אגף החינוך.

אורלי פרומן: נכון.

אופיר סופר: הם לא שייכים למשרד החינוך.

אורלי פרומן: לא שייכים.

אופיר סופר: הם שייכים לרשות.

אורלי פרומן: הם עובדי רשות מקומית.

אורלי פרומן: עובדי אגף החינות או מחלקת חינוך המקומית.

אפרת פרוקציה: אז אני אומרת: לגבי הרשויות המקומיות, בסופו של יום, רוב רשויות מקומיות או כולן לפחות יכולות להיכנס לתו הסגול, אז כולם מגיעים.

אפרת פרוקציה: אין צורך היום להתחיל להחריג - - -

אורלי פרומן: אבל שמענו כבר שיש 80 רשויות שהן לא בתו הסגול.

אפרת פרוקציה: לא לצורך מהשטח להחריג דווקא את העובדים הספציפיים האלה.

אפרת פרוקציה: ברור שעכשיו אם נחריג דווקא את עובדי ההוראה ספציפית, יגידו לי לגבי עובדי הרשות המקומית שעוסקים באשפה, שעוסקים בכל מיני נושאים אחרים.

אפרת פרוקציה: הדברים האלה אחר כך יעלו.

אפרת פרוקציה: אין סיבה להחריג דווקא את העובדים ברשות המקומית שעוסקים בהוראה.

אורלי פרומן: בוודאי שיש סיבה.

אורלי פרומן: זאת המערכת הכי גדולה, הכי מורכבת בכל רשות מקומית.

אורלי פרומן: תראו כמה בעיות היו בלהחזיר אותם.

אורלי פרומן: ותארי לך שמנהל המחלקה של רשות מקומית יושב בבית באותה תקופה.

איה דביר: אבל משרד הפנים בנה, כשהם עשו את חלוקת הרשימות - - -

אורלי פרומן: אתן טועות.

אורלי פרומן: אתן לא יודעות את ההיסטוריה.

אורלי פרומן: אני יודעת את ההיסטוריה.

אורלי פרומן: אני אשת החינוך.

אורלי פרומן: כתוב פה במיוחד: חינוך מיוחד ועובדי קידום נוער – כי באופן נורמלי, באף מצב חירום, החינוך המיוחד לא הושבת.

אורלי פרומן: זו הפעם הראשונה שהחינוך המיוחד הושבת.

אורלי פרומן: וזה מסתמך על תקנות שהן תקנות כלליות לשעת חירום.

אורלי פרומן: ולכן החינוך המיוחד תמיד שם, כי הוא אף פעם לא מושבת.

אפרת פרוקציה: זה מה שגם אמרתי.

אפרת פרוקציה: אמרתי: הכניסו את החינוך המיוחד, כי הם הופעלו ולכן היה צריך להחריג אותם מהמכסות של משרד החינוך.

אפרת פרוקציה: אבל את מדברת עכשיו על עובדים ברשות המקומית דווקא.

אורלי פרומן: של הרשות המקומית.

אורלי פרומן: כתוב פה: לא יראו כעובד רשות מקומית.

אורלי פרומן: זאת אומרת, ראש הרשות הוא מוחרג מה-30%, הסגן – הכול טוב ויפה.

אפרת פרוקציה: אנחנו מדברים על מצב שיש לנו רשות מקומית שהיא לא רוצה להחיל עליה את התו הסגול, אוקיי?

אפרת פרוקציה: והיא נשארת עדיין עם ה-30%, כשיש סמכות עדיין למשרד הפנים להגדיל את המכסה ל-45%, אפילו יותר, במקרים מסוימים.

אפרת פרוקציה: זאת אומרת, גם במקרים האלה את עדיין רוצה החרגה לעובד רשות מקומית שעובד בהוראה?

אפרת פרוקציה: מה אני אגיד לך?

אורלי פרומן: לא שעובד בהוראה.

אפרת פרוקציה: שעוסק בענייני הוראה.

אורלי פרומן: לא.

אורלי פרומן: הוא מנהל את מערכת החינוך המקומית, אגף החינוך.

אורלי פרומן: הוא מנהל את מערכת החינוך המקומית.

אוסאמה סעדי: אפרת, יש לי הצעה.

אוסאמה סעדי: אני הבנתי את אורלי.

אורלי פרומן: עכשיו, מה זה 80 רשויות?

אורלי פרומן: אלה 80 רשויות החלשות ששם כן צריכה התערבות.

קריאה: השאלה היא אם יש רשות מקומית.

אוסאמה סעדי: אורלי, אני הבנתי.

אוסאמה סעדי: אנחנו נכתוב ככה: מי שמקבל עליו את התו הסגול, אז אין בעיה.

אוסאמה סעדי: מי שלא מקבל את התו הסגול, מנהל מערכת חינוך חייב להיות מוחרג.

אורלי פרומן: החרגתם את הפסיכולוג החינוכי - - -

אוסאמה סעדי: אורלי, מתקבלת ההערה שלך.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: מי בעד?

אוסאמה סעדי: מי נגד?

אוסאמה סעדי: אושר.

אוסאמה סעדי: התקבל פה-אחד.

נעה בן שבת: רב שכונה - - -

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: רב שכונה.

אופיר סופר: רב שכונה ורב יישוב.

אוסאמה סעדי: רב יישוב ורב שכונה.

אוסאמה סעדי: עכשיו הצבענו ברשויות המקומיות שלא מקבלות על עצמן את התו הסגול, מוחרג גם מנהל אגף חינוך בכל רשות, נכון?

אורלי פרומן: כן.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: אנחנו עוברים עכשיו לביטוח הלאומי – 100%.

אוסאמה סעדי: מה אתם אומרים?

אוסאמה סעדי: אני בעד הצעת היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: אין לנו בעיה שבהנהלה, במטה יהיה 85%, אבל 100% בסניפים שנותנים שירות לקהל.

אוסאמה סעדי: לא ללקוחות – לקהל.

אפרת פרוקציה: זהו.

אפרת פרוקציה: אני אגיד רק שאנחנו חושבים – אני מבינה את ההצעה ואני מסכימה איתה.

אפרת פרוקציה: מה שעשינו רק הוא שכתבנו 85% באופן כללי כדי שתהיה גמישות.

אוסאמה סעדי: אבל אני לא סומך.

אוסאמה סעדי: אנחנו רוצים להיות בטוחים ולא רוצים לסמוך.

אפרת פרוקציה: רק תיקחו בחשבון שיכול להיות שאנחנו פה גורמים, למשל, לביטוח לאומי יותר נזק מתועלת.

אוסאמה סעדי: למה?

אפרת פרוקציה: אני לא יודעת מה זה.

אפרת פרוקציה: אין לי כרגע את הגורמים המקצועיים שיעזרו לי לבדוק ולראות אם הדבר הזה הגיוני.

אורלי פרומן: הוא לא צריך את העובדים – הוא יפטר אותם.

אורלי פרומן: מה?

אוסאמה סעדי: אז תבדקו את זה איתם.

אפרת פרוקציה: אז תנו לי לבדוק.

אפרת פרוקציה: יכול להיות שאולי עדיף – אני לא רוצה משהו שגורם נזק.

אוסאמה סעדי: אז תבדקי את זה איתם, עם שירות התעסוקה, ותנו לנו תשובה.

אפרת פרוקציה: בסדר.

אורלי פרומן: צריך להצביע על זה.

אוסאמה סעדי: אנחנו נצביע על 100% ואנחנו נבקש רוויזיה, ותבדקו את זה עד מחר.

אפרת פרוקציה: בסדר גמור.

אוסאמה סעדי: מי בעד להעביר את הביטוח הלאומי ל-100% ושירות התעסוקה ל-100%?

אוסאמה סעדי: מי נגד?

אוסאמה סעדי: מ נמנע?

אוסאמה סעדי: אושר.

אוסאמה סעדי: עבר פה-אחד.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: 59, 95 בדקתם?

אוסאמה סעדי: רשות לשיקום האסיר, זה 59?

אפרת פרוקציה: כן, כן.

אפרת פרוקציה: בדקנו.

אוסאמה סעדי: אז זה יישאר 59.

אוסאמה סעדי: אז עברנו את זה.

אוסאמה סעדי: עמוד 10, כן.

אוסאמה סעדי: בעניין של מגבלת זמן.

אוסאמה סעדי: משרד הבריאות, אמרת שאנחנו נגביל לתקופת זמן ונהיה גם גמישים.

אוסאמה סעדי: כן.

נינא כהן קרן: אז אני בדקתי את זה.

נינא כהן קרן: אנחנו נוכל להתחייב ברוב המוחלט של המקרים, אני מקווה, לשלושה ימים מקסימום, גג לשני ימים.

נינא כהן קרן: זה באמת הזמן מינימלי שנדרש לנו כדי לבצע ברוב המקרים את הבדיקה.

אוסאמה סעדי: עידן, סביר?

אוסאמה סעדי: ניתן להם עד ולא יאוחר משלושה ימים, בסדר?

אורלי פרומן: עד 72 שעות.

נינא כהן קרן: שני ימי עבודה.

נינא כהן קרן: שני ימי עבודה, כי בסוף שבוע זה לוקח קצת יותר.

עידן רול: עד 72 שעות.

נינא כהן קרן: לא.

נינא כהן קרן: אפשר לכתוב 48 שעות.

אוסאמה סעדי: עם סיום חקירה כאמור, שלא תיארך יותר משלושה ימים, נכון?

אוסאמה סעדי: את עוקבת אחרי?

עידן רול: רגע.

עידן רול: לא.

עידן רול: היא מציעה 48 שעות אבל בימי עבודה.

נינא כהן קרן: לא, לא.

נינא כהן קרן: אני מציעה שני ימי עבודה.

נינא כהן קרן: אם בכל זאת רוצים לקבוע לפי שעות, אז שלפחות - - - לא כולל סופי שבוע.

אוסאמה סעדי: אנחנו נותנים לכם 72 שעות.

עידן רול: אז בואו נעשה עד שני ימי עבודה או 72 שעות – לא, כשזה בסוף שבוע - - -

נינא כהן קרן: בסוף שבוע אנחנו מסיימים לפחות עד ליום שני.

אוסאמה סעדי: עזוב, עזוב.

אוסאמה סעדי: עידן, בוא ניתן להם 72 שעות.

אוסאמה סעדי: זה סביר וזהו.

עידן רול: אוקיי.

עידן רול: בסדר.

נינא כהן קרן: רגע, רגע.

נינא כהן קרן: למקרים המאוד חריגים של מפעלים גדולים או מקרה מורכב, שכן תהיה אפשרות, אני מציעה לקבוע, לבקשת ראש שירותי בריאות הציבור, בנסיבות מיוחדות פרק זמן נוסף.

אוסאמה סעדי: בנסיבות מיוחדות, ראש רשות ציבורית יכול להאריך את זה.

אוסאמה סעדי: כן.

נעה בן שבת: מה?

אוסאמה סעדי: בנסיבות מיוחדות ומורכבות, ראש רשות מנהל ציבורי במשרד הבריאות יכול להאריך את הקופה הזאת.

נינא כהן קרן: ראש השירות, אפשר באותו מונח.

נעה בן שבת: ראש השירות שנקרא פה יוכל, מה?

נעה בן שבת: להאריך את התקופה?

נינא כהן קרן: לבקש פרק זמן נוסף.

נינא כהן קרן: להאריך.

אוסאמה סעדי: להאריך את התקופה הזאת, כן.

אוסאמה סעדי: להאריך את התקופה של 72 שעות במקרים מיוחדים.

עידן רול: נשמע לי בסדר.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: מי בעד התיקון הזה?

נעה בן שבת: רגע, זה לצורך סיום החקירה האפידמיולוגית?

אוסאמה סעדי: כן, כן, כן.

אפרת פרוקציה: לצורך הארכת המועד.

נעה בן שבת: לא לצורך הארכת המועד.

נעה בן שבת: לצורך סיום החקירה האפידמיולוגית?

אוסאמה סעדי: כן, כן.

עידן רול: רגע, היושב-ראש, מה זה?

עידן רול: הארכה של הזה גם צריכה להיות מוגבלת.

עידן רול: זה נכון.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: סיום החקירה.

אורלי פרומן: עד שבוע, תשעה ימים.

אורלי פרומן: משהו.

עידן רול: לא.

עידן רול: גם ראש שירותי בריאות –אי-אפשר עכשיו, אתם יודעים - - -

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: עם סיום החקירה, שלא תיארך יותר מ-72 שעות.

אורלי פרומן: כן.

אוסאמה סעדי: ובנסיבות מיוחדות, ראש רשות זה יכול להאריך את התקופה הזאת.

אוסאמה סעדי: אם יש נסיבות.

אורלי פרומן: עד?

עידן רול: עד?

אורלי פרומן: שישה ימים, נשמע הגיוני.

נעה בן שבת: לצורך סיום החקירה האפידמיולוגית.

אוסאמה סעדי: כן.

עידן רול: לא, לא.

עידן רול: צריך גם לדעת איך להגביל.

עידן רול: אני לא יכול לדעת ברגע שאנחנו - - -

אוסאמה סעדי: ב-48 שעות נוספות?

אוסאמה סעדי: ב-48 שעות נוספות?

עידן רול: 48 שעות נוספות?

עידן רול: נשמע לי בסדר גמור.

אוסאמה סעדי: יאללה.

אוסאמה סעדי: מי בעד?

אוסאמה סעדי: מי נגד?

אוסאמה סעדי: מי נמנע?

אוסאמה סעדי: אושר.

אוסאמה סעדי: התקבל פה-אחד.

נעה בן שבת: 48 שעות נוספות?

אוסאמה סעדי: כן.

אורלי פרומן: כן.

אורלי פרומן: במקרים מיוחדים.

אוסאמה סעדי: סעיף 3, כן.

אוסאמה סעדי: עונשין.

אוסאמה סעדי: יש שתי נקודות פה.

אוסאמה סעדי: נקודה אחת, שאנחנו מבקשים להוריד את העניין הזה של המאסר כפי שעשינו בתקש"חים אחרים.

אוסאמה סעדי: בוועדת החוקה הורדנו את העניין של המאסר.

עידן רול: אם זה ירד בחוקה, אז זה חייב בכל התקנות.

אוסאמה סעדי: כן.

איה דביר: אני לא מומחית לפלילי, אבל תשימו לב שמאסר לגבי תאגידים זה בכלל לא רלוונטי.

איה דביר: זה בסך הכול מצמיד את הרף לקנס.

אוסאמה סעדי: ולכן - - -

עידן רול: ולכן על אחת כמה וכמה לבטל את זה.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: קל וחומר שאנחנו לא נשאיר את המאסר רק על אנשים פרטיים.

איה דביר: מה שאושר בוועדת החוקה ועבר את הרפרנטית של הפלילי פוטר אותנו.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו מורידים כאן את העניין הזה של המאסר.

אוסאמה סעדי: מי בעד?

אורלי פרומן: מורידים.

אוסאמה סעדי: מי נגד.

אוסאמה סעדי: מי נמנע?

אוסאמה סעדי: אושר.

אוסאמה סעדי: התקבל פה-אחד.

חוה אתי עטייה: ומה עם הקנס הכספי?

אוסאמה סעדי: הקנס נשאר.

חוה אתי עטייה: אה, זה נשאר.

אוסאמה סעדי: אחרת, אין סנקציה.

אוסאמה סעדי: חייב להישאר.

אורלי פרומן: הקנס הכספי, איך הוא הולך?

אורלי פרומן: יש טבלה?

אורלי פרומן: יש מדרג?

אורלי פרומן: מה זה קנס כספי?

איה דביר: יש בחוק העונשין הצמדה של שלושה מדרגי קנסות.

איה דביר: הקנס הזה, לדעתי, הוא במדרג הנמוך שבהם.

אוסאמה סעדי: לא, לא.

אוסאמה סעדי: אנחנו משאירים את הקנס כאמור בסעיף 61(א)(1).

אוסאמה סעדי: זה הקנס שמקובל, כן.

איה דביר: זה המדרג הנמוך שבהם, למיטב הבנתי.

עידן רול: אוקיי.

עידן רול: אז הורדנו את המאסר.

עידן רול: מה השוט שלנו עכשיו על המגזר הציבורי?

אוסאמה סעדי: מה עם ה"למעט"?

אוסאמה סעדי: למה זה לא יחול על כולם?

עידן רול: קנס לא מעניין את המגזר הציבורי, כן?

איה דביר: זאת הבעיה.

אפרת פרוקציה: זה בדיוק העניין.

אפרת פרוקציה: ולכן זה הוחרג.

אפרת פרוקציה: זה בדיוק העניין.

איה דביר: זאת הבעיה.

עידן רול: אז אי-אפשר להחיל.

אפרת פרוקציה: בסוף זה כספי ציבור.

אוסאמה סעדי: אפרת, למה זה לא חל כולם?

עידן רול: אז משהו מנהלי, משהו משמעתי.

עידן רול: חייב להיות משהו.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: זה פשוט חלק מההוראות הכלליות.

אפרת פרוקציה: לגבי הגופים האחרים, כל חברות בנות, כל חברת בת עירונית, יש לנו את בנק ישראל - - -

אוסאמה סעדי: למה לא מועצה דתית שלא מקיימת את ההוראות?

אפרת פרוקציה: לגביה אפשר להחיל קנס, אוקיי?

אפרת פרוקציה: אין מניעה להחיל קנס כמו למדינה.

אפרת פרוקציה: רק תשימו לב שמדובר בכספי ציבור בסוף.

אוסאמה סעדי: מוסד להשכלה גבוהה?

עידן רול: רגע.

עידן רול: יש לי הצעה אחרת.

עידן רול: חברים, זה לא חדש שיש גם דרכים למשטר את המגזר הציבורי, כן?

עידן רול: יש כל מיני אקטים מנהליים.

עידן רול: אפשר לעשות הערות בתיק.

עידן רול: אפשר לעשות שמוע.

עידן רול: אפשר לעשות הרבה דברים.

אפרת פרוקציה: לא על המעסיק.

אפרת פרוקציה: אין לך הערות על המעסיק.

אפרת פרוקציה: אין לך הערות למעסיק.

עידן רול: לא.

עידן רול: אז לגורם הממונה.

עידן רול: מנכ"ל החברה הממשלתית.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: חבר'ה, שנייה.

אפרת פרוקציה: ההוראות האלה חלות על המעסיק.

אפרת פרוקציה: כל העונשין פה הוא עונשין על המעסיק, הוא לא על העובד.

עידן רול: אני מבין.

עידן רול: אני מבין.

אוסאמה סעדי: על המעסיק.

אוסאמה סעדי: על המעסיק.

אוסאמה סעדי: למה המעסיק, שהוא רשות מקומית או מועצה דתית או חברת בת עירונית, שלא מקיימים את הזה – למה לא נותנים להם עונשין?

אפרת פרוקציה: אז אני אומרת.

אפרת פרוקציה: להבדיל מהמדינה, יש אפשרות להטיל עליהם קנס.

אפרת פרוקציה: ואתם יכולים לתקן את זה.

אפרת פרוקציה: רק תיקחו בחשבון שהקנס הזה בעצם בא מכספי הציבור.

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: אז מה?

עידן רול: אני הבנתי את זה.

עידן רול: אני לא מציע להטיל קנס על המעסיק.

עידן רול: אבל אי-אפשר לנסות להחיל כלל אחד על הציבורי ופרטי ואז להתפלא שזה לא תופס ולהגיד: אבל ככה זה.

עידן רול: בואו נבנה כלל מקביל.

איה דביר: אבל זה לא כלל מקביל.

איה דביר: להטיל אחריות על נושא משרה גם בפלילי –אלה שאלות מאוד כבדות שאתה מעלה.

עידן רול: אז תציעו לי אלטרנטיבה.

עידן רול: כי מה שאנחנו מציעים פה אומר שחברה ממשלתית פטורה מהכול.

עידן רול: היא יכולה לעשות מה שהיא רוצה.

אוסאמה סעדי: עידן, ברגע שהורדנו את המאסר, אז לפי דעתי אפשר להטיל גם את הקנסות על כל הגופים האלה.

עידן רול: אבל בסוף באמת הקנסות זה הכסף שלך ושלי.

עידן רול: ולאן זה הולך?

איה דביר: מעגל שוטף.

אוסאמה סעדי: אז מה אתה מציע?

עידן רול: אבל יש אחריות של נושאי משרה בגופים ממשלתיים בדיוק בשביל דברים כאלה.

עידן רול: אני מבין שזה מין בשאינו מינו, אבל אין מה לעשות.

איה דביר: אני כן רוצה להזכיר באילו תקנות אנחנו עוסקים, בסדר?

איה דביר: אנחנו עוסקים בתקנות להגבלת מספר העובדים שיכולים לשהות במקום העבודה.

איה דביר: זה עוסק אך ורק במכסות הנמוכות האלה של ה-30% שכמעט ואף אחד כבר לא עובד איתן.

עידן רול: כנראה שעדיין עובדים איתן לא מעט.

איה דביר: ויש מגבלות אכיפה משמעותיות בנושא הזה מלכתחילה.

איה דביר: זאת אומרת, יש נורמה.

אפרת פרוקציה: אני אגיד גם עוד משהו, רק שנייה.

אפרת פרוקציה: קודם כול, מה שחל על משרדי הממשלה זה התו הסגול.

אפרת פרוקציה: זה אומר שממילא, כן?

אפרת פרוקציה: הרי אין עונשין על התו הסגול למעט המינוי של הממונה קורונה.

עידן רול: אני מבין.

עידן רול: יש לי שני תארים במשפטים.

עידן רול: אני עורך דין.

עידן רול: אני מבין מהר.

אפרת פרוקציה: אוקיי.

עידן רול: יש פה חברות ממשלתיות.

עידן רול: אני יודע מה המשמעות של מה שאני אומר.

עידן רול: זה לא משרדי ממשלה.

עידן רול: יש פה החרגה מאוד גדולה.

אפרת פרוקציה: אין בעיה.

אפרת פרוקציה: תטילו קנס גם על אלה וגם על אלה.

אפרת פרוקציה: בסדר.

עידן רול: לא.

עידן רול: אני לא חושב שזה המנגנון הנכון.

אפרת פרוקציה: אבל אין מנגנון אחר.

אפרת פרוקציה: אם היה אחר, היינו מציעים אותו.

אפרת פרוקציה: אין מנגנון אחר.

אפרת פרוקציה: אנחנו חשבנו שחבל ללכת על מנגנון של קנס, כי בסופו של יום זה כספי ציבור.

אפרת פרוקציה: אפשר, אם רוצים להטיל קנס.

עידן רול: אז אין מנגנון בכלל?

אוסאמה סעדי: אפרת, אפרת.

עידן רול: סליחה, שנייה.

עידן רול: אני מצטער, זו לא תשובה שמקובלת עליי.

עידן רול: אני מאוד מכבד.

עידן רול: אבל זו לא תשובה.

עידן רול: יש פתרונות לכל דבר.

עידן רול: אני מבין מה אתן אומרות.

עידן רול: זה לא תופס מבחינתי.

אפרת פרוקציה: כל פתרון שיעלה, אני אשמח לשמוע.

עידן רול: אז למה אנחנו מחריגים חברות ממשלתיות וחברות בת ממשלתיות?

אוסאמה סעדי: אבל לא מחריגים.

עידן רול: כן, אנחנו מחריגים.

אוסאמה סעדי: אבל עכשיו בהצעה הזאת לא.

אפרת פרוקציה: אמרתי.

אפרת פרוקציה: אפשר לא להחריג ולהטיל.

אוסאמה סעדי: היא אמרה שלא להחריג.

עידן רול: לא.

עידן רול: אבל אלה שני מסלולים נפרדים.

אוסאמה סעדי: עידן, אני מציע - - -

עידן רול: משרדי ממשלה ברור שאני לא יכול להעניש.

עידן רול: אבל אני לא אפטור את כל המגזר הציבורי.

אפרת פרוקציה: אמרנו: אפשר להטיל קנס.

אוסאמה סעדי: עידן, אמרנו.

אוסאמה סעדי: אנחנו מורידים את המאסר ואנחנו מבטלים את החרגה.

אוסאמה סעדי: וכולם חייבים לעמוד בתנאים.

אוסאמה סעדי: ומי שלא יעמוד בתנאים, ישלם את הקנס.

אוסאמה סעדי: זה סעיף שיחול על כולם.

אוסאמה סעדי: זו המטרה שלנו.

עידן רול: אם הם מבטלים את החרגה, זה בסדר.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו מצביעים על ביטול החרגה.

אוסאמה סעדי: מי בעד?

אוסאמה סעדי: מי נגד?

אוסאמה סעדי: אושר.

אוסאמה סעדי: התקבל פה-אחד.

איה דביר: למעט הממשלה כמובן, נכון?

אפרת פרוקציה: כן.

אפרת פרוקציה: למעט הממשלה.

נעה בן שבת: למעט מה?

אוסאמה סעדי: מה?

איה דביר: למעט הממשלה עצמה כמובן.

אוסאמה סעדי: כן.

נעה בן שבת: הממשלה לא הייתה פה בהגדרה.

אוסאמה סעדי: הממשלה לא הייתה פה.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: פה היושב-ראש ביקש רוויזיה, אם אתם רוצים זה, שניתן לו את האפשרות.

נעה בן שבת: על מה?

אוסאמה סעדי: על הסעיף הזה.

אוסאמה סעדי: בכל זאת, הוא רצה.

עידן רול: כן.

עידן רול: הממשלה לא רשומה פה.

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: מה נשאר לנו?

אוסאמה סעדי: עמוד 10 גמרנו.

אוסאמה סעדי: עמוד 11.

אוסאמה סעדי: מה יש בעמוד 11?

אוסאמה סעדי: כן, גמרנו.

נעה בן שבת: הצ'יינג'ים.

נעה בן שבת: שאלת הצ'יינג'ים.

אוסאמה סעדי: הצ'יינג', בדקת?

אוסאמה סעדי: משרד המשפטים, אמרת שזה - - -

איה דביר: כן.

איה דביר: אני התכתבתי עם רשות שוק ההון, מה שהוסבר לי הוא שהם בעצם נפתחו בתו הסגול ונשארה העמימות לגבי השאלה אם הם מוחרגים או לא בעולם שבו חוזרים למכסות.

איה דביר: אז אין תשובה משפטית חיובית שמותר להם לפעול בעולם שחוזרים ל-30% ולמכסות.

איה דביר: אין תשובה כזאת כרגע.

אפרת פרוקציה: אבל הם ממילא פועלים לפי התו הסגול.

איה דביר: אבל כיום פועלים על פי התו הסגול.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו נשאיר את זה איך שהוא.

אוסאמה סעדי: בסדר?

אוסאמה סעדי: יש בניסוחים האלה בעמודים 28,27, היועצת המשפטית תשב איתכן ותנסחו את זה?

נעה בן שבת: זה רק ניסוח, כי המהות היא אותה מהות.

אוסאמה סעדי: המהות היא אותה מהות.

אפרת פרוקציה: רק צריך לוודא שמה שקורה בהגבלת פעילות, התקנות, מועתק לפה באותו נוסח.

אפרת פרוקציה: זה הכול.

נעה בן שבת: רגע.

נעה בן שבת: הייתה הערה של משרד החינוך שלא משענו אותה קודם.

נעה בן שבת: משרד החינוך ביקש להעיר הערה.

אפרת פרוקציה: גם משרד הרווחה ביקש להעיר הערה.

אוסאמה סעדי: הם נמצאים איתנו?

אוסאמה סעדי: משרד החינוך?

אוסאמה סעדי: אתם יכולים להעלות אותם?

לירן שפיגל: שלום רב.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: מי מדבר?

לירן שפיגל: לירן שפיגל מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

אוסאמה סעדי: בבקשה.

לירן שפיגל: יש לי שתי הערות לנוסח שהמטרה שלהן היא לוודא שאנחנו לא יוצרים כאן תקלה.

אוסאמה סעדי: באיזה עמוד?

לירן שפיגל: דבר ראשון, לגבי סעיף 2(י)(2), בעמוד 8.

לירן שפיגל: הוועדה ביקשה לתקן ולהוסיף את המונח "עיקר", כלומר לכתוב: מקום עבודה שעיקר תחום פעילותו.

לירן שפיגל: עכשיו, החשש שלי הוא שאם מסתכלים על הרשימה של אותן פעילויות שבעצם מוחרגות ומאפשרים להן לפעול באופן מלא, הן כוללות פעילויות של למידה מרחוק ופעילויות של השגחה על בחינות בגרות.

לירן שפיגל: חלק מהפעילויות האלה מבוצע על ידי זכיינים של משרד החינוך.

לירן שפיגל: אין לנו אפשרות לבצע אותן באופן עצמאי.

אוסאמה סעדי: אז מה הבעיה?

לירן שפיגל: החשש שלי הוא לגבי אותו זכיין.

לירן שפיגל: יש לו עוד פעילויות שהוא מבצע.

לירן שפיגל: למשל, חברות כוח אדם מעסיקות את משגיחים בבחינות הבגרות.

לירן שפיגל: אז אני חושש שעם הדיוק של הנוסח אנחנו עלולים ליצור כאן איזושהי סוג של תקלה לגבי היקף המגבלה, כי בלאו הכי המקומות האלה פעלו באופן מלא רק למטרות שלשמן התקשרנו איתם.

נעה בן שבת: אבל הרי זו בדיוק המטרה.

נעה בן שבת: הרי אתה לא מעלה על דעתך שבעצם קבלן כוח אדם, בגלל שיש לו איזושהי פעילות של למידה מרחוק, אז הוא יהיה פטור לחלוטין ממגבלת העובדים לכל הפעילויות שלו.

נעה בן שבת: בפעילות הזאת הוא בעצם יהיה פטור, לצורך הפעילות הזאת הוא פטור.

נעה בן שבת: אבל אתה לא יכול לבוא ולהגיד שבגלל כל הפעילות האחרת שלו תהיה פטורה ממגבלת 30%.

נעה בן שבת: המצב שאתה מתאר הוא לא מצב טוב.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: המטרה השנייה?

לירן שפיגל: זה לגבי זה.

לירן שפיגל: עכשיו לגבי סעיף 4(ב)(17) בעמוד 12.

לירן שפיגל: הדיוק פה הוא מובן: מוסדות חינוך שפעילותם מותרת.

לירן שפיגל: אני רק רוצה להזכיר כל הפעילות של מוסדות חינוך מוסדרת בצו בריאות העם.

אוסאמה סעדי: נכון.

לירן שפיגל: חלק מהפעילות של מוסדות חינוך בשלב ראשון בכלל הוחרגה בסעיף 5 בצו, ולא בסעיף 2.

לירן שפיגל: החשש שלי היא בעיקר מתקלה, שנפספס משהו, אם יהיו עוד שוב פעם שינויים; ושמוסדות חינוך שמנויים בסעיף 2 אבל שפעילותם לא הותרה באותו סעיף בסופו של דבר לא יוכלו לפעול למרות שיש להם החרגה מקום אחר בצו.

לירן שפיגל: רק כדי למנוע תקלה.

נעה בן שבת: אז זה היה הנוסח הממשלתי שהיה בסעיף 2.

אוסאמה סעדי: זה הנוסח שמקובל?

אפרת פרוקציה: היה כתוב: מוסדות חינוך כמפורט בסעיף 2.

נעה בן שבת: היה כתוב: מוסדות חינוך המפורטים בסעיף 2.

לירן שפיגל: נכון.

נעה בן שבת: לראות שהייתה הפנייה לסעיף 2.

נעה בן שבת: אז עכשיו להגיד: היא לא, התכוונתי גם לסעיף 5 – הייתם צריכים להגיד סעיף 5.

נעה בן שבת: זה המצב הקיים.

לירן שפיגל: לא.

לירן שפיגל: מה שאני מבקש הוא להשאיר: המפורטים בסעיף 2 – ולא לכתוב שפעילותם מותרת.

נעה בן שבת: אני אגיד לך למה אנחנו לא יכולים להרחיב.

לירן שפיגל: מוסדות החינוך שמפורטים בסעיף 5, מפורטים בסעיף 2(א) לצו, ולא ב-2(ב).

נעה בן שבת: אני אגיד לך מדוע זה לא יכול להיות.

נעה בן שבת: כי סעיף 2 הוא הסעיף שאוסר.

נעה בן שבת: סעיף 2(א) אוסר את הפעילות של מוסדות חינוך.

נעה בן שבת: אז אם תגיד שאתה מפנה לסעיף 2, לא יהיה ברור על מה אתה מדבר – על מוסדות החינוך שפעילותם אסורה לפי סעיף 2(א) או על מוסדות חינוך שפעילותם מותרת לפי סעיף 2(ב).

נעה בן שבת: אז לכן אנחנו אומרים גם כאלה שפעילותם מותרת.

לירן שפיגל: עוד פעם.

לירן שפיגל: סעיף 2(א) מנסה להגדיר מהו מוסד חינוך שפעילותו אסורה.

לירן שפיגל: זו הייתה התכלית שלו.

לירן שפיגל: בשלב ראשון היה סעיף 2(א), לא היה סעיף 2(ב).

נעה בן שבת: - - - בצו בריאות העם.

לירן שפיגל: במוסדות חינוך שמנויים בסעיף 2(א) חלקם מופיעים בסעיף 5 והם הוחרגו שם כפנימיות.

לירן שפיגל: מופיעות בסעיף 2(א) והוחרגו בשלב ראשון בסעיף 5.

לירן שפיגל: כל המטרה פה היא למנוע תקלה.

לירן שפיגל: בסוף הפעילות תאושר או לא תאושר לפי צו בריאות העם, לא לפי הסדר אחר.

אוסאמה סעדי: זה ברור.

אוסאמה סעדי: אני חושב שהכוונה שלנו היא שהפעילות המותרת בסעיף 2 – מותרת, ומה שאסור –אסור, נכן?

אורלי פרומן: באיזה עמוד?

אוסאמה סעדי: אנחנו בעמוד 12.

נעה בן שבת: אדוני, אולי זה רק באמת עניין של נוסח.

אוסאמה סעדי: נכון.

נעה בן שבת: ואז אפשר לבוא ולהגיד: מוסדות חינוך המפורטים בסעיף 2 לצו, אבל שפעילותם מותרת לפי אותו צו.

נעה בן שבת: רק כאלה שפעילותם מותרת.

לירן שפיגל: בסדר.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: קיבלנו.

אוסאמה סעדי: תודה רבה.

לירן שפיגל: בסדר.

לירן שפיגל: תודה לכם.

אופיר סופר: רק שנייה.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: שנייה, לחבר הכנסת סופר יש שאלה.

אוסאמה סעדי: בקשה.

אופיר סופר: לא כל כך מה קורה עם מערכת החינוך.

אופיר סופר: אבל לקייטנות, במידה שיחליטו להפעיל, יש לנו מענה פה?

אוסאמה סעדי: קייטנות, יש מענה פה?

אופיר סופר: במידה שיחליטו להפעיל קייטנות, האם יש פה מענה?

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: יש.

אוסאמה סעדי: זה בצו של משרד החינוך.

אפרת פרוקציה: לפי התו הסגול, אין שום בעיה.

לירן שפיגל: קייטנות מוסדרות בסעיף 4 בצו בריאות העם.

לירן שפיגל: מדובר שם על חינוך בלתי פורמלי.

לירן שפיגל: זה לא מוסדות חינוך.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: תודה רבה.

נעה בן שבת: רגע, יש לנו שאלה לגבי הנושא של מקום עבודה.

אוסאמה סעדי: שנייה.

אוסאמה סעדי: אנחנו רוצים לסיים.

אוסאמה סעדי: תודה רבה לך.

אוסאמה סעדי: משרד העבודה והרווחה?

קריאה: היא אומרת שהם ביקשו.

קריאה: אלצנו לא ביקשנו.

אוסאמה סעדי: מי ביקש?

אפרת פרוקציה: משרד הרווחה, רק לעניין ההערה של מעון לנשים מוכות, הם אומרים שזה נכנס והיה.

אפרת פרוקציה: הם חוששים שעכשיו אם נפרט רק את זה, זה ישליך לרע על כל המעונות האחרים שנכנסו לסעיף הסל והיו פתוחים ולא ציינו אותם במפורש.

אפרת פרוקציה: לשיקולכם.

איה דביר: תסתכלו, בבקשה, על פסקה (1).

אוסאמה סעדי: למרות שאני לא מקבל את זה, אנחנו לא נכניס את זה.

אוסאמה סעדי: לא נעשה מזה עניין.

איה דביר: יש בפסקה (1) בתחום הרווחה, מעונות לנשים.

אוסאמה סעדי: רק נשאר מקום העבודה.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: מה העניין בעמוד 3, מקום העבודה?

אוסאמה סעדי: מה גדר המחלוקת?

אורלי פרומן: ההגדרה.

נעה בן שבת: מסגרות רווחה, אנחנו ראינו לאורך התקנות שמצד אחד המטרה – הסביר לנו משרד האוצר – היא שמקום העבודה לצורך חישוב מספר העובדים, הוא צריך לכלול את המצבת של העובדים בכל הסניפים.

אוסאמה סעדי: כל העובדים המועסקים במקום עבודה, כן.

נעה בן שבת: במקום העבודה, הוא צריך לכלול את כל העובדים של אותו מעסיק.

נעה בן שבת: זה מצד אחד.

נעה בן שבת: מצד שני, ראינו לאורך התקנות האלה שכשאומרים מקום עבודה מתכוונים הרבה פעמים למבנה או לא משנה, אמרתם שאתם לא רוצים רק את "מבנה", אלא לאתר למסוים.

נעה בן שבת: כמו למשל יש לי איסור להיכנס למקום עבודה, אסור לי להיכנס למקום עבודה, אם אני עברת את מספר העובדים המקסימלי.

נעה בן שבת: ואז אנחנו מדברים לא על כל הסניפים של אותו גורם, אלא על סניף מסוים, אתר מסוים.

נעה בן שבת: וכך גם אם נגיד מקום העבודה במובן הכולל של הדבר, אז אם לא עומדים בכללים למקום עבודה מסוים, זאת אומרת, סניף של רשת שנמצא בבאר שבע ושם לא עומדים בכללים של התו הסגול, האם זה אומר שבכל הרשת חוזרים לעבוד, בכל סניפי הרשת, עובדים גם מקומות אחרים לגמרי, חוזרים לעבוד לפני תנאי סעיף 2.

אוסאמה סעדי: נעה, מה את רוצה להכניס?

אוסאמה סעדי: מה לא ברור פה?

נעה בן שבת: מה שאני מנסה לבוא ולהגיד הוא דבר ראשון ההגדרה הזאת של מקום עבודה צריכה הבהרה.

נעה בן שבת: אני חושבת שיש פה הבהרה של הנושא הזה.

אוסאמה סעדי: מה היה בהגדרה המקורית?

נעה בן שבת: אז אני אסביר.

נעה בן שבת: ההגדרה המקורית אמרה: מקום המוחזק בידי מעסיק, שבו מועסקים עובדיו.

אוסאמה סעדי: לא הייתה המילה "כל"?

נעה בן שבת: לא הייתה "כל".

אוסאמה סעדי: אוקיי.

נעה בן שבת: היה כתוב: "מקום המוחזק בידי מעסיק, שבו מועסקים עובדיו".

נעה בן שבת: לא בכלל עובדים.

נעה בן שבת: "וכן כל מקום שנעשית בו עבודה לצורכי עסק או משלח יד, והכול בין שמקום העבודה כאמור כולל מבנה אחד, ובין שהוא כולל כמה מבנים.

אוסאמה סעדי: אז מה את רוצה עכשיו להכניס?

נעה בן שבת: רציתי להגיד: "כל מקום בהחזקת מעסיק", כדי להבהיר את העניין הזה של הכוללניות, "שבו מועסקים עובדים" ולא רק עובדיו שלו, כי לפעמים הם לא עובדיו שלו.

אוסאמה סעדי: עובדי קבלן.

נעה בן שבת: עובדים מטעם אחרים שמועסקים אצלו.

נעה בן שבת: "כל מקום שנעשית בו עבודה לצורכי עסק או משלח יד של מעסיק", נכון?

נעה בן שבת: "והכול בין שמקום העבודה כאמור כולל מבנה אחד ובין שהוא כולל כמה מבנים" או שהוא במקום מסוים שאינו מבנה.

נעה בן שבת: את אמרת שגם חווה פתוחה או אותו גן אירועים.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: עזבי.

אפרת פרוקציה: זה נורא מסבך.

נעה בן שבת: סליחה, יכול להיות שזה מסבך, אבל מה שכתוב פה הוא שזה יכול להיות או מבנה אחד או כמה מבנים.

נעה בן שבת: זאת אומרת, שזה חייב להיות במבנה.

נעה בן שבת: ואת אומרת: אני גם רוצה שזה יהיה מקום שהוא שטח מסוים שלא מבנה.

אפרת פרוקציה: כתוב: "מקום בהחזקת מעסיק".

אפרת פרוקציה: אחר כך כתוב: במקרה שזה מבנים, אז זה יכול להיות מבנה אחד או כמה מבנים.

נעה בן שבת: אה, ואם הוא במבנה?

נעה בן שבת: אז צריך להגיד: ואם הוא במבנה, אז אם הוא כולל.

אפרת פרוקציה: כן.

נעה בן שבת: עכשיו, זו הערה אחת.

נעה בן שבת: וההערה השנייה אני שואלת: האם אנחנו אומרים את ההגדרה הזאת "מקום עבודה" רק לצורך חישוב המספר הזה של העובדים או שכשגם כשאני אומרת שאסור לי להכניס עובד למקום עבודה, אני מתכוונת ממש לכל הרשת?

נעה בן שבת: וגם כשאני שואלת את עצמי: האם המעסיק מקיים במקום העבודה את כללי התוספת השנייה, את אותם הכללים של התו הסגול, במקרה שהוא לא קיים אותם בסניף בקריית שמונה, אז כל הסניפים של הרשת גם מאבדים את הזכאות שלהם לפעול לפי התו הסגול, או שאת מדברת שם על אתר מסוים, ולא על כל מקום עבודה?

עידן רול: זה מאוד משמעותי.

עידן רול: זה לא סמנטי בכלל.

אפרת פרוקציה: בסופו של יום, כשאדם יושב וקורא מה זה מקום עבודה או בכניסה למקום עבודה, נראה לי שהוא מבין מה זה בכניסה למקום עבודה.

נעה בן שבת: הוא לא מבין את ההגדרה הזאת.

נעה בן שבת: תעשי הגדרה אחרת.

אפרת פרוקציה: אבל לגבי השאלה השנייה, עקרונית יש לנו מעסיק שכשהוא מחליט להחיל את התו הסגול, הוא שולח הודעה לרשות המקומית.

אפרת פרוקציה: הוא יכול בהודעה להגיד: אני מחיל את זה על רשת האופנה שלי בארץ.

אפרת פרוקציה: הוא יכול להגיד: אני מחיל את זה על רשת האופנה בסניפים כאלה וכאלה.

אפרת פרוקציה: היה והוא החיל את התו הסגול על כל הרשתות, אם יש הפרה, יש הפרה של המעסיק.

אוסאמה סעדי: ואם הוא לא בחר בתו הסגול?

נעה בן שבת: מה אני אומרת, אפרת, הוא שפרקטיקה כזאת נראית נחמדה, היא פרשנות נחמדה.

נעה בן שבת: אבל כרגע את כותבת במסגרת אישור של חקיקה, את כותבת הוראה שאומרת:

נעה בן שבת: מקום עבודה זה כל המקומות ואני מתייחסת להכול באופן כוללני.

נעה בן שבת: אז אם את אומרת כזה דבר, או שאת אומרת רק לעניין חישוב מספר העובדים, שיעור העובדים המותר לשהייה בו-זמנית, אז אני מתייחסת למקום עבודה במובן הזה ובשאר המקומות מקום עבודה זה ממש מקום עבודה.

אפרת פרוקציה: אפשר לטייב את זה בנוסח.

אפרת פרוקציה: העניין, לדעתי, של נוסח.

נעה בן שבת: אבל השאלה היא מה המהות.

עידן רול: אפרת, אבל זה עניין מהותי באמת.

עידן רול: היא צודקת.

אפרת פרוקציה: לגבי המהות, אמרנו שזה משתקף יותר.

עידן רול: אז זה לא משתקף יותר.

אפרת פרוקציה: - - -

אוסאמה סעדי: אפרת, יש לכם בעיה עם המילים "כל מקום"?

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: עם "כל מקום" אין לי שום בעיה.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו משאירים את המילים "כל מקום".

נעה בן שבת: "כל מקום" נועד בשביל זה.

נעה בן שבת: לפני הדיון שאלתי כשהם אמרו: אנחנו מתייחסים לכל העסק של אותו מעסיק.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: כל מקום בהחזקת מעסיק.

אפרת פרוקציה: כן.

אוסאמה סעדי: אפרת, כל מקום בהחזקת מעסיק, שבו מועסקים עובדים, לא רק עובדיו, עובדים, על מנת, עובדים בתוך מבנה - - -

נעה בן שבת: לא בתוך מבנה.

נעה בן שבת: לא נגיד "בתוך מבנה".

נעה בן שבת: היא אומרת שגם יכול להיות שלא בתוך מבנה.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: אז מה?

אוסאמה סעדי: כל מקום בהחזקת מעסיק, שבו מועסקים עובדים?

אוסאמה סעדי: צריך להיות "עובדיו".

נעה בן שבת: לא.

נעה בן שבת: כי זה לפעמים לא העובדים שלו.

נעה בן שבת: למשל, יכול להיות עובד אחר שמועסק.

אוסאמה סעדי: עובדי קבלן.

נעה בן שבת: עובדי קבלן.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: אבל עשינו הגדרה לעובדיו.

אפרת פרוקציה: "עובדיו" כולל את כולם.

אפרת פרוקציה: לדעתי, מספיק "עובדיו".

אפרת פרוקציה: אתם רוצים "עובדים", תלכו עובדים.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: עובדים.

אוסאמה סעדי: שבו מועסקים עובדים וכן כל מקום שנעשית בו עבודה?

נעה בן שבת: לצורכי עסק או משלח יד של מעסיק, והכול בין שמקום העבודה כולל כשהוא מבנה – אני יודעת – צריך להגיד: הכול בין שמקום עבודה כאמור כולל מבנה אחד ובין שהוא כולל כמה מבנים או שהוא במקום מסוים שאינו מבנה.

אוסאמה סעדי: מה היה בהגדרה המקורית?

נעה בן שבת: ההגדרה המקורית אמרה: "הכול בין שמקום העבודה כולל מבנה אחד ובין שהוא כולל כמה מבנים".

נעה בן שבת: מה שמשתמע מזה הוא שאם הוא לא כולל בכלל מבנה, אלא באמת נמצא מגודר או משהו כזה, הוא נחשב בכלל מקום עבודה.

נעה בן שבת: ואני הבנתי שלא רציתם את זה.

אפרת פרוקציה: אני לא מבינה את זה ככה.

אפרת פרוקציה: אנחנו אומרים: אם זה מבנים, אז בין אם זה מבנה או כולם.

אפרת פרוקציה: אבל בסדר.

אפרת פרוקציה: אפשר לטייב את זה.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: הכוונה, אני מבין שגם אם יש לעסק כמה מבנים, אז עדיין מצבת כוח אדם צריכה כול זה.

אפרת פרוקציה: שכוללת את כולם.

אפרת פרוקציה: בדיוק.

אוסאמה סעדי: זאת הכוונה.

אפרת פרוקציה: בדיוק.

אוסאמה סעדי: בסדר.

איה דביר: זה סעיף מאוד רגיש מבחינת הנוסחה.

איה דביר: אז השינויים של הלשון שלו עלולים, אפרופו מה שאמר יושב ראש הוועדה מקודם, להצריך הרבה מאוד ייעוץ משפטי בשביל איך אפשר להתקיים עם התקנות אחרי השינוי.

איה דביר: אם השינוי הוא רק מבהיר - - -

נעה בן שבת: אני התקשיתי בתור הייעוץ משפטי להבין מתוך מה שהיה כתוב קודם את הפרשנות שנאמרה.

עידן רול: נכון.

איה דביר: זה נכון, משפטית.

איה דביר: אבל המשק יסתגל למה שיש.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: עידן, בבקשה.

עידן רול: אני מבקש לחזור שנייה למה שהוחלט רק לפני שנייה, כי אני רוצה להציע איזשהו משהו.

אוסאמה סעדי: על מה?

אוסאמה סעדי: על זה?

עידן רול: על הנושא של הסנקציות, של הקנסות.

אוסאמה סעדי: לא, לא.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו רוצים לגמור את העניין של מקום עבודה.

אוסאמה סעדי: אז נחזור לסנקציות.

עידן רול: ונחזור לזה אחרי זה.

עידן רול: כי יש לי פתרון אולי קצת יותר - - -

אוסאמה סעדי: יש הערות לעניין הזה?

אוסאמה סעדי: אז אנחנו נצביע על הגדרת מקום עבודה.

נעה בן שבת: אני רוצה לשאול.

נעה בן שבת: את אומרת שאין בעיה של מהות.

נעה בן שבת: אני רק רוצה אז להבין, אם אתם מסכימים, שבשאר המקומות שמופיע המונח "מקום עבודה" והוא לא לצורך חישוב מספר העובדים, אתם מבינים את המקום לא בתור כל העסקים של אותו מעסיק או כל אותו עסק של מעסיק, אלא בתור אתר מסוים?

נעה בן שבת: אנחנו יכולים להסדיר את זה בניסוח אם המהות ברורה.

אפרת פרוקציה: יש לי עסקים, שבהם יש לי רשת אופנה.

אפרת פרוקציה: בסופו של יום, יש להם מנהל והוא המנהל, הוא המעסיק.

אפרת פרוקציה: הוא מקבל החלטה לגבי כל הרשת.

אפרת פרוקציה: אם הם החליטו לעשות הפרדה שהסניף בדימונה והסניף בקריית שמונה והסניף בעוספייה, יש להם מנהלים שונים, יקבלו החלטה המנהלים השונים.

אפרת פרוקציה: בסופו של יום, מי שמקבל את החלטה שולח לרשות המקומית שהוא פועל לפי התו הסגול.

אפרת פרוקציה: אם הם עשו את הפרדה ביניהם, לגבי כל אחד מהסניפים יחול ההוראות הספציפיות.

אפרת פרוקציה: אם הוא יחרוג, הוא יחזור ל-30%.

אפרת פרוקציה: אם הם לא עשו את ההפרדה והמנהל הכללי עדיין מקבל את החלטה לגבי כלל הסניפים, אז - - -

נעה בן שבת: אני לא שאלתי על המינוי של מנהל.

נעה בן שבת: כשאת אומרת: מעסיק לא יאפשר כניסה של עובדים למקום או שהייה של עובדים במקום העבודה, אני שואלת את עצמי האם את מדברת על אחד הסניפים שלו או שאת מדברת על מקום ספציפי.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: אני מדברת על כל הרשת.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: אני רואה את הרשת כמעסיק.

נעה בן שבת: האם ברגע שלא קיימתי את התנאים של התו הסגול בקריית שמונה, אני אומרת שגם בעוספייה אני לא אוכל להפעיל את אותו סניף.

אפרת פרוקציה: בסופו של יום, יש לי מנהל אחד, אוקיי?

אפרת פרוקציה: ושוב, מה זה לא ציינתי?

אפרת פרוקציה: אז אני לא - - -

נעה בן שבת: זה בדיוק מה שאני שואלת.

אפרת פרוקציה: רוצים, אפשר לעשות את ההפרדה בין הסניפים ולהגיד שרואים כל סניף כמעסיק נפרד.

אפרת פרוקציה: ככלל, ברירת המחדל היא שרואים אותם כמעסיק אחד.

נעה בן שבת: אז את רוצה לעשות את ההפרדה הזאת, את מציעה לעשות את ההפרדה הזאת?

נעה בן שבת: אני פשוט לא מבינה מה זאת אומרת "אפשר".

נעה בן שבת: תביני, אנחנו קובעים את זה עכשיו בחקיקה.

נעה בן שבת: זאת שאלה של שאלות ותשובות.

אפרת פרוקציה: לא, לא.

אפרת פרוקציה: אנחנו במצב קיים.

אפרת פרוקציה: זה השוני.

אפרת פרוקציה: אנחנו במצב קיים.

אפרת פרוקציה: זה ההבדל.

אפרת פרוקציה: שלושה אנשים עובדים לפי התקנות האלה.

נעה בן שבת: הם עובדים לפי הפרשנות שלכם.

נעה בן שבת: לא לפי הפרשנות פה.

איה דביר: לא.

איה דביר: כל אחד לפי הפרשנות שהוא הבין.

אפרת פרוקציה: זה בסופו של דבר התקנות.

אפרת פרוקציה: אפשר לשנות עכשיו - - -

עידן רול: סליחה, אנחנו לא במצב קיים.

עידן רול: אנחנו פה בשביל לאשר, לשנות.

אפרת פרוקציה: במצב קיים.

עידן רול: לא.

עידן רול: אין יותר מצב קיים.

אוסאמה סעדי: אז מה את מציעה?

אוסאמה סעדי: אני לא מבין.

אוסאמה סעדי: נעה, מה את מציעה?

עידן רול: בסדר.

עידן רול: אז אני אומר:

עידן רול: אם אפשר לטייב את הנהלים, אז נטייב את הנהלים.

עידן רול: יש הרבה דברים בחקיקה שהם לא ברורים.

נעה בן שבת: אני מציעה שההגדרה של מקום עבודה לא תחול לגבי חישוב.

אוסאמה סעדי: מצבת העובדים?

נעה בן שבת: לא.

נעה בן שבת: לגבי חישוב.

נעה בן שבת: ההגדרה הזאת, הכוללנית, תחול לגבי חישוב שיעור העובדים המותר.

נעה בן שבת: ולגבי שאר הדברים, מדובר על מקום העבודה ספציפי.

אוסאמה סעדי: אבל ברגע שאנחנו מגדירים מקום עבודה, את לא יכולה להשאיר את זה "מקום עבודה" לעניין איסור כניסה משהו אחר.

אוסאמה סעדי: אז את צריכה להגדיר כמה הגדרות.

אוסאמה סעדי: אנחנו לא רוצים עכשיו להתחיל: מקום עבודה לצורך המצבת הוא ככה; מקום עבודה לצורך איסור הוא ככה.

אוסאמה סעדי: כאן אנחנו עושים בלבול חבל על הזמן.

נעה בן שבת: המטרה היא לא לעשות היא בלבול, אלא להבהיר.

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר:

אוסאמה סעדי: ברגע שאת מכניסה – לא, ברגע שאת אומרת:

אוסאמה סעדי: ההגדרה הזאת היא רק לצורך החישוב של ה-30% ולצורך איסור כניסה זה המקום הפיזי, אז את צריכה להגדיר שלעניין איסור כניסה מקום העבודה הוא מקום עבודה הפיזי, ולעניין המצבת מקום העבודה הוא כל הזה.

נעה בן שבת: אני מזכירה שעשינו את זה בהגדרה של "עובד", למשל.

אוסאמה סעדי: שמה?

נעה בן שבת: אמרנו: לעניין חישוב מספר העובדים המרבי המותר לפי התקנות האלה.

נעה בן שבת: אז כאן משהו אחד.

נעה בן שבת: ולעניין, למשל, אם אני צריכה לספור את העובד הזה לתוך משמרות יחד עם עובדים אחרים, הוא נחשב עובד גם אם הוא ראש רשות מקומית או - - -

אפרת פרוקציה: אבל זה אחד משליך על השני פה.

אפרת פרוקציה: כי אם את לא רואה את המעסיק כמעסיק כללי לגבי כל הרשת, אם הם עכשיו הם עוברים ל-30%, אז מה?

אפרת פרוקציה: תספרי עכשיו רק את החנות?

אפרת פרוקציה: זה חוזר אליך בדיוק לכיוון ההוא ולכן זה לא יכול להיות.

נעה בן שבת: - - -

אפרת פרוקציה: זה מסוג התיקונים שאחר כך יוצרים הרבה הרבה בלגן מתועלת.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להבין, נעה.

אוסאמה סעדי: כשיש לנו רשת אופנה ויש לה כמה סניפים, והוא הפר את ה-30%.

נעה בן שבת: כן.

אוסאמה סעדי: ועכשיו את אומרת שבעניין איסור כניסה את רוצה ללכת על המבנה הפיזי.

אוסאמה סעדי: אני בשבילי, אם הוא הפר, זה מעסיק אחד בכל המבנים.

אפרת פרוקציה: נכון.

נעה בן שבת: על כל הסניפים?

נעה בן שבת: בכל הסניפים?

אפרת פרוקציה: כן.

אפרת פרוקציה: כן.

אפרת פרוקציה: הוא אחראי על הסניפים.

אוסאמה סעדי: למה לא?

אוסאמה סעדי: בגלל זה, המנהל צריך לדאוג.

נעה בן שבת: - - -

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: אני שואל אותך.

אוסאמה סעדי: מבחינתנו, המעסיק, יש לו מנהל, יש ממונה על קורונה שהוא צריך לדאוג לכל הסניפים שהמצבת תהיה אותה מצבת.

אוסאמה סעדי: ומי שמפר את המצבת, העובד הזה אסור לו להיכנס, אז אסור לו להיכנס לכל הסניף.

אוסאמה סעדי: זאת המטרה, נכון?

אפרת פרוקציה: נכון.

אפרת פרוקציה: נכון.

אפרת פרוקציה: מסכימה לגמרי.

אפרת פרוקציה: ככה גם דובר.

אפרת פרוקציה: זה גם המצב הקיים.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו נצביע על הגדרת מקום לפי הנוסח שתקריאי אותו.

נעה בן שבת: כן.

נעה בן שבת: אוקיי.

נעה בן שבת: זה אומר כך.

אוסאמה סעדי: עמוד 3.

אוסאמה סעדי: מי בעד?

עידן רול: זה.

אוסאמה סעדי: כן, תיקנו.

אוסאמה סעדי: כן.

עידן רול: אוקיי.

עידן רול: אין בעיה.

אוסאמה סעדי: מי נגד?

אוסאמה סעדי: אושר.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: אושר פה-אחד.

אוסאמה סעדי: עכשיו אנחנו חוזרים להערה האחרונה של עידן בעניין העונשין.

עידן רול: כן.

עידן רול: אני רק רוצה להציע משהו שיכול אולי לתת את הדעת קצת על השוני.

עידן רול: אנחנו באמת יודעים שעכשיו חברה שתקבל קנס זה לא אי אי אי משפיע.

עידן רול: אני כן חושב שבגלל שזה דבר פשוט, כן צריך לתת איזושהי חובת שקיפות.

עידן רול: זאת אומרת, חברה ממשלתית, גוף ציבורי יכול להיות כפוף, יכול להיות חייב באיזושהי חובת שקיפות.

עידן רול: לפרסם את זה איפשהו.

אוסאמה סעדי: שמה?

עידן רול: שאם חברה פעלה בניגוד להנחיות של תקנות הקורונה – אם אני אתן להם עכשיו קנס זה לא מזיז להם.

אוסאמה סעדי: למה?

עידן רול: אבל אם הם צריכים לפרסם את זה שהם עשו את זה, אז לפחות יש לנו איזושהי בקרה על מה שקורה בחברות ממשלתיות.

אוסאמה סעדי: בסעיף 3, אתה מציע שאם הוטל קנס על חברה, על אחת - - -

נעה בן שבת: אני רק רוצה להסביר שאנחנו מדברים על קנס פלילי.

נעה בן שבת: זאת אומרת, אנחנו צריכים לעבור את מערכת הסף הפלילי.

נעה בן שבת: אלא אם כן בצו האכיפה – מה קורה בצו האכיפה?

נעה בן שבת: אפשר לתת על זה עבירה מנהלית?

איה דביר: כן.

אוסאמה סעדי: כן, כן.

איה דביר: אבל אתה חוזר להטיל קנס?

אוסאמה סעדי: אלה עבירות מנהליות.

אוסאמה סעדי: כן.

אפרת פרוקציה: רגע, לא הקשתי.

אפרת פרוקציה: ברגע שמוטל קנס צריך לדווח עליו?

עידן רול: לא.

עידן רול: האמת, בואו נדבר על זה שנייה.

אוסאמה סעדי: שמה?

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: כי אם הוטל קנס ולדווח עליו, את זה אני יכולה להבין.

אפרת פרוקציה: אבל אם לא הוטל קנס, אז מה יש לדווח בסופו של דבר?

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: ברגע שיש חברה ממשלתית - - -

אפרת פרוקציה: - - -

אוסאמה סעדי: אפרת, אפרת.

עידן רול: את הקביעה אפשר גם בלי לגבות את הכסף.

אוסאמה סעדי: עידן, אתה מתכוון, אתה מתכוון - - -

אפרת פרוקציה: צריך להסביר - - -

אוסאמה סעדי: לא, לא.

עידן רול: לכן.

עידן רול: אנחנו מנהלים את הדיון.

עידן רול: אני שואל.

עידן רול: אתם הסמכות המקצועית.

אפרת פרוקציה: לא, לא.

אפרת פרוקציה: בגלל זה אני שואלת.

אפרת פרוקציה: זה הכול.

אפרת פרוקציה: רק להבין.

אוסאמה סעדי: אתה רוצה שאם חברה ממשלתית הפרה והוטל עליה קנס, אתה רוצה שזה ידווח?

עידן רול: יפורסם.

עידן רול: כן.

עידן רול: כי הקנס לא מפריע לה.

עידן רול: אתם מבינים שזה כסף ציבורי.

עידן רול: והיא כנראה לא נופלת מהרגליים מהדבר הזה.

אוסאמה סעדי: איפה יפורסם?

עידן רול: יש לך איפה אפשר לפרסם זה?

עידן רול: איזושהי חובת דיווח.

איה דביר: באתר האינטרנט אולי.

אפרת פרוקציה: אפשר באתר.

אפרת פרוקציה: אפשר באתר שלהם.

אפרת פרוקציה: בדרך כלל, באתר אתה עושה דבר כזה.

אפרת פרוקציה: זה באתר של הרשות או של החברה.

עידן רול: אני חושב, בואו נהיה ריאליים כולם.

עידן רול: במגזר הציבורי הכיס הוא הכיס הציבורי.

עידן רול: הוא פחות כואב.

אורלי פרומן: לאף זה לא כואב ממליא.

עידן רול: אז בואו נעשה לפחות את העובדה שאנשים ידעו שזה קרה, הממונים שזה קרה.

עידן רול: אתם יודעים, אנחנו לפחות צריכים להקפיד על שקיפות.

אפרת פרוקציה: עידן, אתה בעצם מציע שני תיקונים.

אפרת פרוקציה: אני רק רוצה לוודא שהבנתי.

אפרת פרוקציה: התיקון הראשון שאתה מציע זה קודם כול להוריד את ההחרגה, אוקיי?

אפרת פרוקציה: ואז יוטל קנס.

אפרת פרוקציה: שניים, אם הוטל - - -

נעה בן שבת: זה כבר הוסכם.

נעה בן שבת: רק שנייה.

נעה בן שבת: הורדת החרגה זה דבר שכבר הוסכם.

נעה בן שבת: מה שמוצע זה תיקון שהוא יהיה ברוויזיה.

עידן רול: כן, כן.

אפרת פרוקציה: ברגע שהוטל הקנס, אז לפרסם את זה באתר הרשות.

עידן רול: כהצעתכן, כן.

עידן רול: מה דעתכן?

עידן רול: מה את אומרת, אתי?

עידן רול: לגיטימי, נכון?

עידן רול: שלא ירגישו שאפשר לעשות מה שרוצים.

נעה בן שבת: - - - זמן לדון בדיווח.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: אבל לדווח, שנראה שהם באמת.

אוסאמה סעדי: המטרה שלו היא - - -

עידן רול: איזושהי חובה ברשומות.

עידן רול: משהו שנראה.

אפרת פרוקציה: לא.

אפרת פרוקציה: רשומות לא רלוונטי.

אוסאמה סעדי: אפשר לדווח לוועדה?

עידן רול: למי אפשר לדווח?

עידן רול: אני שואל.

אפרת פרוקציה: אתם לא נראה רוצים כל דיווח ספציפי.

עידן רול: אולי לרשות הממונה?

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: בתום התקופה.

אפרת פרוקציה: לא נראה לי שכל כך משעמם לכם לקבל את זה.

אפרת פרוקציה: אבל הרצון הוא - - -

אוסאמה סעדי: עידן, שידווחו לוועדה.

עידן רול: הוועדה?

אוסאמה סעדי: כן.

אורלי פרומן: לא.

אורלי פרומן: אני לא חושבת שהוועדה רוצה להתעסק עם כל- - -

אוסאמה סעדי: לא להתעסק.

אוסאמה סעדי: בסיכום של 45 יום, על מנת שאנחנו נדע.

עידן רול: האמת היא כולה ל-45.

עידן רול: כן.

עידן רול: דווחו לוועדה.

אוסאמה סעדי: כולה 45 יום.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

נעה בן שבת: אני עוד פעם שואלת:

נעה בן שבת: האם באמת יש לנו צו מנהלי על העבירה הזאת?

אוסאמה סעדי: יש.

אוסאמה סעדי: יש.

איה דביר: לא.

אפרת פרוקציה: אני לא בטוחה.

איה דביר: לא, לא.

איה דביר: אין.

אוסאמה סעדי: יש.

אוסאמה סעדי: הגדרנו את זה עבירות מנהליות באכיפה.

איה דביר: לא, לא.

איה דביר: אין על התקש"ח הזה.

נעה בן שבת: גם על העבירה הזאת, אני לא חושבת.

איה דביר: אין עליו עבירה.

אוסאמה סעדי: על 61(א)(1)?

איה דביר: אין עליו הוראות אכיפה.

נעה בן שבת: - - - עבירה פלילית?

איה דביר: יש סמכויות שוטר בלבד, כלליות.

איה דביר: אין כלי אכיפה על התקנות האלה.

נעה בן שבת: אין כלי אכיפה במובן הזה שאין עבירה מנהלית על העבירה הזאת, צריך ללכת לבית משפט להליך פלילי?

איה דביר: נכון.

איה דביר: ואין פקח שמוסמך להטיל את הקנס.

אוסאמה סעדי: אבל הגדרנו כעבירות כלליות שם.

אוסאמה סעדי: יש לך את האכיפה?

נעה בן שבת: אכיפה יש לי פה – אין לי את הנוסח המוקדם יותר.

אוסאמה סעדי: כי הגדרנו המון עבירות כעבירות מנהליות.

נעה בן שבת: כן, אבל אל על הצו הגבלת מספר עובדים.

איה דביר: נכון.

נעה בן שבת: רק רגע.

נעה בן שבת: אני אבקש – אוריאל, תוכל אולי להשיג את הצו, בבקשה?

אוריאל מרחבי: כן.

נעה בן שבת: לא את הצו.

נעה בן שבת: את החוק שהאריך את תקנות שעת חירום של האכיפה.

נעה בן שבת: אדוני, אם אפשר רגע לעשות הפסקה?

נעה בן שבת: אני אצא רגע.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: את יכולה לצאת.

אוסאמה סעדי: אז למעשה, ענת, נשאר לנו רק את הסעיף הזה.

אוסאמה סעדי: אנחנו צריכים להצביע על כל הצעת החוק.

אוסאמה סעדי: כן, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כן, היועצת המשפטית.

נעה בן שבת: אני לא רואה שזה באמת כתוב כעבירה פלילית לפי התקנות שלנו, של הגבלת מספר עובדים.

נעה בן שבת: זאת אומרת שבעצם אנחנו מדברים על עבירה פלילית שיש לצידה קנס, אבל זה דורש הליך פלילי שלם בינתיים, לפי המצב הקיים.

נעה בן שבת: ולכן עד שיגיעו להרשעה ולהטלת הקנס, אז - - -

אוסאמה סעדי: למה שאל תגדירו את זה כעבירה מנהלית?

איה דביר: זו שאלה ממש כבדה.

איה דביר: הנורמות האלה מלכתחילה - - -

אוסאמה סעדי: אז תבדקי את זה.

אוסאמה סעדי: זה יותר קל.

איה דביר: רק תנו לי לשקף.

איה דביר: אני חוזרת לשאלת מצבת העובדים, ודרך החישוב.

איה דביר: זו נורמה מאוד מאוד קשה לאכיפה.

איה דביר: אני לא בטוחה שגם אם נשכלל עכשיו הכלים לאכיפה המנהלית, בכלל יש פה דבר שאפשר להוכיח אותו.

איה דביר: כי אם יש לי רשת עם 50 סניפים ומותר לי 30% מהעובדים ברשת, ובכל מקום ובכל מבנה של הרשת ה-30% האלה נמצאים, לא נראה לי שיש נורמה שהיא קלה לאכיפה מנהלית, שאפשר לראות בשחור לבן אם מותר לבצע אכיפה או לא.

אוסאמה סעדי: עידן, לפייס את דעתך, העניין הזה משרדים ממשלתיים ובחברות ממשלתיות זה יותר קל לאכיפה, כי אתה יודע בדיוק מה מצבת העובדים.

אוסאמה סעדי: בעסקים פרטיים לך תוכיח כמה עובדים יש להם ואז יש להם את ה-30%, יש להם זה.

אוסאמה סעדי: אז ברגע שאנחנו אוכפים את זה ומחילים את על כולם, לרבות החברות הממשלתיות ועל המגזר הציבורי, אני חושב – רק אני הייתי מציע שאולי בהצעת החוק המסגרת הכוללת שתבדקו שזו באמת עבירה מנהלית.

אוסאמה סעדי: כי כשנלך לעונשין ולכתבי אישום, אפשר ללכת שנתיים-שלוש.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים מה זה בתי משפט.

עידן רול: אני מקבל את מה שאומר היושב-ראש אבל שיירשם.

עידן רול: אני לא מבין אמירות כמו: זה מסובך במגזר הציבורי.

עידן רול: המגזר הפרטי לא צריך לסבול רק בגלל שיותר קל לאכוף אותו.

עידן רול: אני חושב בגלל שזה 45 יום תקנות, אני אניח את זה הפעם, ואם אנחנו נמצא את עצמנו מחדשים את התקנות האלה, אני לא אניח לזה גם אם צריך לשנות הכול.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: אני חושב שאתה עשית את היום שלך.

עידן רול: עשיתי את היומית.

אוסאמה סעדי: עשית את היומית.

אוסאמה סעדי: אתה יכול להגיד ליש עתיד שאתה הגשת הסתייגות שנתקבלה על כולם.

אוסאמה סעדי: באמת זה חשוב.

אוסאמה סעדי: ההחרגה הייתה בולטת לעין וזה היה באמת שלא במקום.

עידן רול: עשינו התקדמות.

עידן רול: לא כל מה שרציתי, אבל בסדר.

אוסאמה סעדי: כמו שעשינו, אנחנו מחילים על כולם וזה בהסכמת כולם והסכמת גם המשרדים הממשלתיים.

נעה בן שבת: אדוני, נשארה הרוויזיה על נושא של נשים מוכות ונשארה רוויזיה נוספת – על איזה נושא?

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: זהו.

אוסאמה סעדי: אני גם מוריד את הרוויזיה על הנשים מוכות.

נעה בן שבת: רק על הביטוח הלאומי, הוועדה - - -

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: אני מעלה את זה עכשיו.

אוסאמה סעדי: אפשר להעלות את זה?

אורלי פרומן: על ה-100% של הביטוח הלאומי.

נעה בן שבת: צריך להודיע על הרוויזיה הזאת של נשים מוכות.

אפרת פרוקציה: נעה, נשאר הביטוח הלאומי, לדעתי.

אפרת פרוקציה: הרוויזיה, הדבר היחידי.

נעה בן שבת: והביטוח הלאומי.

אורלי פרומן: כן.

אפרת פרוקציה: ואפשר, לדעתי, גם אולי - - -

אוסאמה סעדי: אז נשאיר את זה עד מחר.

אוסאמה סעדי: תבדקו את העניין הזה.

אוסאמה סעדי: ואז מחר נצביע על הרוויזיה בתחילת הישיבה, בסדר ענת?

ענת כהן שמואל: אוקיי.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו מצביעים על הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – הגבלת מספר העובדים במקום עבודה לשם צמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020.

אוסאמה סעדי: אנחנו מצביעים על הצעת החוק עם כל התיקונים שהכנסנו ושהקראנו, למעט הביטוח לאומי, שירות התעסוקה ונשים מוכות – יש רוויזיה.

אוסאמה סעדי: בכפוף לכך, אני מעלה את זה להצבעה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אוסאמה סעדי: מי בעד?

אוסאמה סעדי: מי נגד?

אוסאמה סעדי: מי נמנע?

אוסאמה סעדי: אושרה.

אוסאמה סעדי: אושר פה-אחד.

אוסאמה סעדי: כל הכבוד.

אוסאמה סעדי: תודה רבה לכם.

אוסאמה סעדי: הישיבה נעולה.