הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 6, 2020-06-15 11:00

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם.

יפעת שאשא ביטון: ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם אני פותחת את דיון הוועדה בנושא יישום החלטות הממשלה בנוגע לסיוע לבעלי עסקים, במתווה המענקים, סוגיית החל"ת ושינוי מסלול תעסוקה.

יפעת שאשא ביטון: זה דיון המשך מהדיון שהתחלנו לפני כשבועיים.

יפעת שאשא ביטון: אני מגלה שאולי יש משהו טוב בכך שאנחנו מקיימים דיון המשך, כי במהלך התקופה האחרונה קיבלתי לא מעט פניות שמתייחסות בחלקן לדברים שעלו בדיון, אבל גם לסוגיות נוספות שעולות מתוך הנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני חייבת לומר לכם, מדם ליבי, שבכל יום מחדש אני נדהמת ומתרעמת מפניות של בעלי עסקים שמתארים בפניי התעמרות של ממש מצד המערכת הבנקאית כלפיהם.

יפעת שאשא ביטון: בעלי עסקים שמדווחים על הקשחת תנאי החשבון העסקי, שהתנהל באופן תקין לאורך הרבה מאוד שנים, ובאבחת חרב אחת בוטלה מסגרת האשראי, או צומצמה, או נדרשו של מיני בקשות מאוד מאוד משונות כדי לאפשר להם להמשיך ולהתנהל במסגרת האשראי שהם היו רגילים לה.

יפעת שאשא ביטון: בעלי עסקים שמדווחים על הגשת בקשות לקבלת הלוואות בערבות מדינה מסורבים ללא הסברים.

יפעת שאשא ביטון: וגם כאשר הם עוברים את כל התהליך, בסופו של דבר הם מקבלים אולי חלק קטן ממה שהם באמת יכלו לקבל; ושוב, עם הרבה מאוד תירוצים ונימוקים, מן הגורן, מן היקב.

יפעת שאשא ביטון: מצד אחד, הפיקוח על הבנקים הודיע על הקלות רגולטוריות כתגובה למשבר הקורונה, וזה כדי לסייע למשרדי הבית ולעסקים לצלוח את המשבר, כמובן, תוך הסתמכות על מצבה האיתן של המערכת הבנקאית, וביקש לפעול לטובת הלקוחות בגמישות ובהתחשבות.

יפעת שאשא ביטון: אבל מצד שני, אנחנו נחשפים מדי יום ביומו לסיפורים מסמרי שיער של התעמרות בבעלי עסקים.

יפעת שאשא ביטון: ואני מוכרחה לומר כאן, גם לנציגי הבנקים, ובכלל, שהמערכת הבנקאית שכחה מיהו המנוע של כלכלת ישראל, מה יעלה בגורל כלכלת ישראל ללא בעלי העסקים שיצליחו להתגבר על המשבר ולחזור לפעילות עסקית תקינה.

יפעת שאשא ביטון: והמערכת תקבל אות קין כאשר עשרות אלפי בעלי עסקים ובני משפחותיהם ישבו בבית ללא הכנסה.

יפעת שאשא ביטון: אני קיבלתי הרבה מאוד פניות בנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: יש שני עולמות מקבילים – העולם של מה שאנחנו דנים כאן ורוצים לעשות למען בעלי עסקים, ולמול זה את המערכת הבנקאית, שכאילו יש לה חיים משלה, ובפועל, בעלי העסקים נתקלים בהרבה מאוד קשיים מול המערכת הזו.

יפעת שאשא ביטון: בנוסף, אני רוצה להתייחס גם לסוגיית החל"ת, שנשארה לנו פתוחה מהדיון הקודם.

יפעת שאשא ביטון: הרעיון של חל"ת גמיש כדי לאפשר לאנשים לחזור למעגל התעסוקה גם באמצע תקופה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה וין-וין גם למערכת וגם לאנשים עצמם.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של הארכת החל"ת לכל אותם ענפים שעדיין לא חזרו לשגרה, וגם אלה שחוזרים לשגרה אפילו בימים אלה – ואני מזכירה לכולם, אנחנו באמצע חודש יוני – חוזרים באופן שהוא לא מלא, בלשון המעטה, שלא לדבר על כאלה שחוזרים באופן חלקי מאוד מאוד, הרבה מאוד מהאנשים שלהם נשארים בבית.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כמדינה חייבים לתת להם מענה של חל"ת גם בחודש יוני; וזה לכולם, לכל אותם ענפים שמתחילים רק עכשיו לחזור לשגרה וחוזרים באופן חלקי.

יפעת שאשא ביטון: והדבר האחרון בנושא החל"ת, זה שאני פונה לביטוח הלאומי ולמקבלי ההחלטות – אל תכללו את תקופת החל"ת שקיבלו האנשים האלה בכפייה כחלק מהזכאות שלהם לדמי אבטלה.

יפעת שאשא ביטון: אנשים שימצאו את עצמם מובטלים ולא יוחזרו לעבודה בתום התקופה הזו – אם זה בחודש הקרוב, בעוד חודשיים – ימצאו את עצמם בלי שום יום של זכאות לתקופת אבטלה.

יפעת שאשא ביטון: ויצא שאנחנו באנו לברך ויוצאים מקללים.

יפעת שאשא ביטון: התקופה הזו שהם היו בבית בחודשים האחרונים היא תקופה שהמדינה כפתה עליהם את השהות בבית.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לאשר להם את מניין ימי הזכאות שלהם לאבטלה כפי שהם היו, ללא קשר לתקופת החל"ת.

יפעת שאשא ביטון: אלה הנקודות העיקריות שהעלינו בדיון הקודם וגם הצטברו על שולחני מאותו דיון אחרון שקיימנו.

יפעת שאשא ביטון: רק עוד סוגיה אחת בקשר לרשות המיסים, שהציגה כאן מתווה שעל פניו היה נראה מאוד מעודד ומאוד קל עבור מי שרוצה להיכנס ולקבל את המענקים השונים.

יפעת שאשא ביטון: בפועל קיבלתי אפילו העתקים של תשובות שקיבלו – בין אם זה מהמדינה, ובין אם זה מהמערכת הבנקאית, שהבקשות אושרו, הם יקבלו מענה בתוך חודש.

יפעת שאשא ביטון: ויש כאלה שחיכו חודש, ומקבלים היום רק 20% כמקדמה, ולא את כל הסכום.

יפעת שאשא ביטון: בקיצור, יש לנו את מה שאנחנו מחויבים ומה שמציגים כאן, ויש לנו את מה שקורה בשטח.

יפעת שאשא ביטון: המטרה שלי היא לחבר בין הדברים ולראות איך אנחנו עושים הכול כדי שבעלי העסקים והעובדים במדינת ישראל יקבלו את מה שמגיע להם, ובצורה הפשוטה ביותר.

יפעת שאשא ביטון: אני אפתח עם רשות המיסים.

יפעת שאשא ביטון: רשות המיסים, אתנו?

יפעת שאשא ביטון: משרד האוצר.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שמשרד האוצר יתייחס גם למה שעלה כאן בדיון הקודם, אבל גם כדי לבדוק את מה שהוצהר כאן קבל עם ועדה אל מול מה שקורה בשטח.

יפעת שאשא ביטון: בפועל אנחנו רואים בעלי עסקים שממשיכים להתקשות במימוש הזכאות שהמדינה התחייבה להם.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

גל ברנס: שלום.

גל ברנס: גל ברנס, רפרנט תעשייה ומסחר באגף התקציבים.

גל ברנס: אני אתחיל עם הנתונים.

גל ברנס: בינתיים מנסה הרפרנט של תעסוקה לעלות לוועדה כדי לענות לכל השאלות שקשורות לאבטלה וחל"ת שעלו.

גל ברנס: אני אגיד מה הנתונים מבחינת הסטטוס של קבלת הזכאות מבחינת השעות.

גל ברנס: מבחינת רשות המיסים, בפעימה הראשונה קיבלו כ-233,000 איש בהיקף של 920 מיליון ש"ח.

גל ברנס: בפעימה השנייה קיבלו כ-357,000 איש בהיקף של כ-2 מיליארד ש"ח.

גל ברנס: בפעימה השלישית קיבלו כ-225,000 איש בהיקף של 330 מיליון ש"ח.

גל ברנס: הפעימה רביעית קיבלו 62,000 איש בהיקף של 1.12 מיליארד ש"ח, ועוד 9,800 עסקים קיבלו מקדמות על חשבון הזכאות הצפויה שלהם.

גל ברנס: מבחינת הקרן להלוואות בערבות מדינה, הוגשו כ-66,000 בקשות.

גל ברנס: נידונו כ-50,000, ו-36,000 מתוכן כבר אושרו.

יפעת שאשא ביטון: עוד פעם, ברשותך.

יפעת שאשא ביטון: נידונו 50,000 מתוך כמה?

גל ברנס: מתוך 66,000.

גל ברנס: אושרו 36,000 בקשות, שזה אחוז אישור של 72%.

גל ברנס: וכ-13.5 מיליארד ש"ח כבר הוקצו בהלוואות.

גל ברנס: במקביל, כרגע מתקיים דיון בוועדת הכספים כדי להגדיל את הקרן הקיימת ב-4 מיליארד ש"ח נוספים על מנת לתת מענה לכל הבקשות שלא נידונו, וכן 4 מיליארד ש"ח נוספים לקרן מוגדרת כדי לסייע לאותם עסקים וענפים שהסיכון שלהם מול המערכת הבנקאית הוא יותר גדול במטרה לתת להם מענה במסגרת הקרן הזאת, שיהיו בה אחוזי ערבות יותר גבוהים של המדינה.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר לך, גל, קודם כל, הנתונים – מי שמתעסק קצת במספרים יודע שזה הכול עניין של איך אנחנו משחקים אתם, כשאתה מדבר איתי על 70% מימוש.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל, אנחנו לא יודעים אם זה 36,000 אנשים שקיבלו, או שהספקתם כבר לטפל בפניות שלהם, מתוך 60,000, שהם הפוטנציאל, או שיש לנו עוד הרבה מאוד אחרים שנמצאים שם בחוץ ולא מממשים את הפוטנציאל שלהם, מכל מיני סיבות שחלקן אני אפילו מניתי.

יפעת שאשא ביטון: לפי מה שאתה לבדך אומר, יש לנו אלפים שנמצאים בחוץ שפעם אחת, עוד לא דנתם בפנייה שלהם, ופעם שנייה, עוד לא סיימו את תהליך ההגשה.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתי, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שאפילו לא בעל עסק אחד ימצא את עצמו שם בחוץ בלי מענה, ובלי שאנחנו מסוגלים לעזור לו לעמוד על הרגליים רק בגלל שיש לו קושי מסוים, או שהוא חלש יותר מאחרים, ונמצא איפשהו שם אחרון בשרשרת המזון.

יפעת שאשא ביטון: השאלה איך אתם לוקחים את מה שאני הצגתי כאן – ואת כל מה שאני הצגתי, אגב, אני יכולה לשלוח לכם.

יפעת שאשא ביטון: אלה פניות אישיות של אנשים שמתעסקים בזה ביום-יום ומנסים לממש את הזכויות שלהם, ולא מצליחים.

יפעת שאשא ביטון: איך אתם מגשרים על הפער הזה?

גל ברנס: אני אגיד בתור התחלה שאנחנו נשמח לקבל כל פניה פרטנית, וכמובן לנסות לסייע לה.

גל ברנס: כל אחד - - -

יפעת שאשא ביטון: אתה על מיוט.

גל ברנס: - - - יש מוקד סיוע שאמור לעזור בדברים האלה.

גל ברנס: אנחנו גם נותנים פה מענה פרטני לכל מי שפונה אלינו.

גל ברנס: מבחינת היקף הבקשות, בהתחלה לקח זמן לבנקים לדון בכל, היקפי הדיון נהיו כבר די משמעותיים – 50,000 מתוך 66,000, שרוב היתרה שעוד לא דנו בה אלו בקשות שהוגשו יחסית בזמן האחרון, שהן נוספו.

גל ברנס: אני מזכיר שבהתחלה היה סדר גודל של 40,000 בקשות, אז בכולן כמעט כבר דנו .

גל ברנס: מבחינתנו, כל מי שצריך עזרה במיצוי הזכויות שלו – אנחנו יכולים להגיד שברשות המיסים מיצוי הזכויות הוא יחסית מאוד גבוה, בעיקר פעימה ראשונה, שתקופת ההגשה שלה כמעט תמה.

גל ברנס: אז אנחנו כן רואים שמיצוי הזכויות הוא גבוה, ואחוז גדול מאוד מהזכאים באופן עקרוני – זאת אומרת שאנחנו לא יכולים לדעת אם מישהו נפגע או לא נפגע ב-25%, אנחנו יודעים מי זכאי לכל שאר התנאים, אז מתוכם הגישו אחוזים מאוד גדולים.

גל ברנס: רשות המיסים גם פנתה באופן יזום לכל מי שזכאי, לכאורה, ב-SMS כדי להסביר לו איך להיכנס ולהגיש.

גל ברנס: שוב, ככל שיש עוד נופלים בין הכיסאות - - -

יפעת שאשא ביטון: מה עושים עם המחסום שהבנקים מציבים?

יפעת שאשא ביטון: הרי אתם עושים את כל התהליך – הכול בסדר, הכול יפה, הם מגיעים לבנק, הבנק חוסם אותם.

גל ברנס: אני אגיד – אני חושב שאמרנו את זה מספר פעמים – לצערנו, אנחנו לא מאמינים שאחוז האישורים בקרן יכול לעמוד על 100%.

גל ברנס: יש עסקים שגם לפני המשבר הזה כנראה לא היו יכולים לקבל הלוואה, והבנקים התבקשו לתת מענה לכולם.

גל ברנס: כפי שאמרתי, במקביל זיהינו קבוצות של עסקים שאנחנו חושבים שכן ניתן לגשר על הפער הזה, ובעקבות זה הוחלט להקים את המסלול המוגבר בקרן לערבות מדינה, עם אחוז ערבות הרבה יותר גבוה, שעומד על כ-60%.

גל ברנס: אנחנו מאמינים ששם יינתן מענה לכל אותם עסקים שנמצאים בסיכון יותר גבוה, גם מבין עסקים שנדחו, וגם מבין עסקים שטרם נידונו או טרם הגישו, ויכלו להגיש בימים אלה כדי להיות נידונים במסגרת המסלול הזה.

יפעת שאשא ביטון: אבל אתה רואה, גל – וסליחה שאני מתעקשת, אבל מבחינתי הוא לא nice to have, אנחנו חייבים לצאת מפה עם פתרונות.

יפעת שאשא ביטון: מה שקורה בסופו של דבר, שיש פה מצב מעוות.

יפעת שאשא ביטון: ולמה מעוות?

יפעת שאשא ביטון: אני אתן לך דוגמה, כי מגיעים בעלי עסקים שהכול היה תקין אתם עד לשלב הקורונה, הם לא יכולים להבטיח שום הכנסה סדירה בשלושת החודשים הקרובים, כי אנחנו רואים איך התהליך של חזרה לשגרה מתבצע בחלק מהענפים, והבנק אומר להם, בגלל שהם לא יודעים להציג איזשהו מחזור שהם יוכלו לסמוך עליו שבאמצעותו הם יחזירו את ההלוואה, אז הוא לא יכול לתת להם את ההלוואה.

יפעת שאשא ביטון: בוא נגיד את האמת, אם היה להם מחזור תקין והכול יהיה בסדר בעוד שלושה חודשים, והם יחזרו להכניס את מה שהם הכניסו לפני כן, הם לא צריכים את הבנק.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נמצאים פה במצב של ביצה ותרנגולת, ומי מצליח לקבל את ההלוואות?

יפעת שאשא ביטון: אותם אנשים חזקים, שממילא יש להם שכבות שומן שיכולות להחזיק אותם גם בלי ההלוואה של המדינה.

יפעת שאשא ביטון: הם מצליחים לקבל את זה, אותם חלשים לא מצליחים לקבל את זה, הם נמצאים שם מאחור.

יפעת שאשא ביטון: אנשים שהקימו עסק בתחילת השנה, השקיעו את מיטב כספם שם, רק לקראת הקורונה הם היו יכולים להתחיל לעמוד על הרגליים, ובאה הקורונה ועצרה את כל התהליך.

יפעת שאשא ביטון: הם לא יכולים לקבל כלום, כי לא היה להם מחזור עסקים לפני כן, כי התקופה שהם היו שם היא לא תקופה שנספרת בשביל לחשב את המענק.

יפעת שאשא ביטון: ואנחנו מוצאים את עצמנו במציאות פה במדינת ישראל שעוד פעם החזק שורד ומקבל, ואלה שחלשים יותר פשוט נזרקים מאחור ואף אחד לא יכול לעזור להם.

יפעת שאשא ביטון: השאלה שלי היא איך אתם נכנסים לעובי הקורה, גם מול הבנקים, ודורשים מהם לעשות את מה שצריך לעשות עבור החוליה הכי חלשה בתוך העסקים האלה?

גל ברנס: אני אגיד בראש התחלה שמראש מיקדנו את הקרן הזאת בעסקים הקטנים.

גל ברנס: במסגרת ההסכם עם הבנקים, לפחות 50% מהיקף ההלוואות צריך ללכת לעסקים הקטנים, ולא לעסקים הבינוניים והיותר חזקים.

גל ברנס: הבנקים כמובן עומדים גם בתנאי הזה.

גל ברנס: אני חושב שהקרן החדשה, המסלול המוגבר בקרן, אמור לתת סיוע להיקף די ניכר של עסקים, שהם בדיוק אותם עסקים שיש להם היתכנות כלכלית, שיש יותר סיכון לגביהם, בעיקר כי אלה ענפים שנפגעו יותר בשל הקורונה.

גל ברנס: מיקדנו את הנושאים האלה, הוצגו לוועדת הכספים נתונים על מי הם אותם ענפים שפחות הצליחו לקבל סיוע במסגרת הקרן.

גל ברנס: הכוונה שלנו היא שהענפים האלה יקבלו יותר מיקוד במסגרת המסלול המוגבר.

גל ברנס: נשמח כמובן להציג גם לוועדה הזאת את הנתונים.

גל ברנס: אני יכול להגיד שבענפים כמו ענף התיירות, שציפינו שיהיה בו היקף אישור הלוואות מאוד נמוך, היקף שיעור ההלוואות שם הוא דווקא מאוד גבוה.

גל ברנס: אז יש ענפים שהיינו מצפים שפחות יקבלו הלוואות, והצליחו לקבל.

גל ברנס: אני אגיד שוב, אנחנו לא נגיע ל-100% אישור, אבל הקרן הזאת קיימת גם בימים רגילים, ואחוזי האישור שלה יותר נמוכים מבתקופה הזאת, עם 72% אישור.

גל ברנס: זה מה שאנחנו יודעים לעשות כרגע.

גל ברנס: ברגע שיהיו לנו יותר נתונים על הקרן החדשה, נהיה יותר חכמים לגבי הקבוצה שנותרה, ולהבין אם יש דברים שמאפיינים אותה וניתן לתת לה איזשהו סיוע.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, גל, אני אומר לך מה אני מבקשת בסיום הדברים האלה.

יפעת שאשא ביטון: פעם אחת, שבהתנהלות בערוצים הקרובים – אפס עיוותים.

יפעת שאשא ביטון: תנסו להגיע למצב של אפס עיוותים, שאנחנו לא נמצא את עצמנו עוד פעם עוזרים למי שפחות צריך אותנו, ולא עוזרים בכלל למי שהכי הרבה צריך אותנו.

יפעת שאשא ביטון: תשדלו שהקורלציות יהיו אחרות.

יפעת שאשא ביטון: הדבר השני, אני מבקשת שהאוצר יפעל מול התעמרות הבנקים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים להפסיק את ההתעמרות הזאת.

יפעת שאשא ביטון: זה לא רק בהקשר של המענק, זה גם בהקשר של מסגרות האשראי.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לתת לך דוגמה של אנשים תמימים שמסגרת האשראי שלהם היא 10,000 שקל – אנחנו לא מדברים על מיליונים – ופתאום הבנק עכשיו מתיש אותם במציאה של דוחות הכנסה מהשנה האחרונה כדי לראות אם הוא יכול להשאיר להם את מסגרת האשראי הזאת; או שהם מבקשים הגדלה של מסגרת האשראי בעוד 10,000 שקל, והבנק לא מוכן לתת להם כי אין להם הכנסות עתידיות צפויות.

יפעת שאשא ביטון: וכל זה, ראה איזה פלא, למה אין להם הכנסות עתידיות צפויות בשלושה-ארבעה החודשים הקרובים?

יפעת שאשא ביטון: בגלל שאנחנו יודעים שעוד הרבה מאוד אנשים שנמצאים מחוץ למעגל העבודה עדיין מחוץ למעגל העבודה, ויהיו בו גם בחודשים הקרובים.

יפעת שאשא ביטון: ואז אנחנו עוד פעם מוצאים את עצמנו במקום של הביצה והתרנגולת כשאנשים מותשים.

יפעת שאשא ביטון: אנשים מותשים.

יפעת שאשא ביטון: גם ככה התקופה הזו הייתה קשה ומורכבת עבורם, ואנשים מותשים.

יפעת שאשא ביטון: אז אני מאוד מבקשת מכם, תעשו את מה שצריך גם מול הבנקים.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מבקשת מהם לפעול בחוסר אחריות או לשחרר כל רסן, אבל שישקלו את הדברים בצורה שהיא קצת יותר רציונלית ומתאימה לתקופה שאנחנו נמצאים בה, ויתנו לאנשים סיכוי, כי אחרת, כשהאנשים האלה ייפלו, כולם ייפלו אתם.

יפעת שאשא ביטון: כולם ייפלו אתם.

יפעת שאשא ביטון: המשק ישלם מחיר מאוד מאוד כבד אם האנשים האלה ייפלו, ובטח בהיקפים האלה.

יפעת שאשא ביטון: תודה, גל.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: קודם כל, אני מברך על הדיון הזה.

משה אבוטבול: אני חושב שזה אחד הדיונים הטובים והמוצלחים ביותר שיש לנו בנושא הזה, בגלל שכל המשק כולו מצפה – פעם היו אומרים, מי שזוכר את הסיסמה: הבנקים הם החמצן של המדינה.

משה אבוטבול: אז אנחנו חייבים לאמץ את זה, ושזה לא יהפוך להיות החנקן של המדינה.

משה אבוטבול: אני יודע על כאלה שנתנו הבנקים סוגי התאוששו, הגדילו קצת את האשראי, דחו הלוואות, אבל עכשיו הם נמצאים ברגע שעכשיו מתחילים קצת למצמץ את העין ומתחילות להגיע עבודות נוספות, אז אי אפשר עכשיו להגיד להם עכשיו אנחנו בורחים לכם.

משה אבוטבול: דווקא עכשיו, בתקופת הביניים הזו צריך לתת עוד ספייס מסוים של עוד כמה שבועות כדי לאפשר להם להיכנס לנורמליזציה כלכלית.

משה אבוטבול: ברגע שהדברים האלה יגיעו – אני בטוח שגם הם לא רוצים, לא את האשראי המוגדל הזה, לא את ההלוואות ולא את הדברים האלה, כי בסך הכול זה גם לוקח להם ריבית וזה מביא אותם למצב – אני קורא לזה פטה-מורגנה, שיש לך אשראי גבוה.

משה אבוטבול: לכן אני מאמץ את הבקשה של יושבת-ראש הוועדה, להסתכל על זה בעין בוחנת וטובה, לבוא לקראת אותם אנשים.

משה אבוטבול: תדעו לכם – אני אמרתי את זה גם בוועדת הכספים – האסון הכי גדול שלנו, בפרט בעסקים הקטנים והבינוניים, אם הם יאבדו תקווה מהמדינה, והם יחליטו לסגור את אותו עסק.

משה אבוטבול: לאחר מכן יהיה קשה לשכנע את אותו אחד שכבר סגר, בוא תפתח מחדש.

משה אבוטבול: הוא יאבד כל זיק של תקווה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, חבר הכנסת אבוטבול.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה סדר דוברים, אנחנו ניתן לכולם.

ג'אבר עסאקלה: אני רק רוצה להגיד כמה משפטים.

יפעת שאשא ביטון: מי אדוני?

ג'אבר עסאקלה: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה.

יפעת שאשא ביטון: סליחה אדוני.

יפעת שאשא ביטון: אני עוד לא מכירה את כולם.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל, ברוך הבא, אתה חדש כאן אצלנו.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חבר הכנסת.

משה אבוטבול: שווה להכיר אותו, אדם נחמד ביותר.

ג'אבר עסאקלה: תודה.

ג'אבר עסאקלה: קודם כל, אני מברך אותך ומאחל לך הצלחה, וגם לוועדה.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה להגיד הערה ארגונית.

ג'אבר עסאקלה: אני גם בוועדת הפנים וגם בוועדת קורונה, ויוצא עכשיו שרוב הזמן - - -

משה אבוטבול: רצים ממקום למקום.

משה אבוטבול: אני באתי מהחינוך, עבודה והרווחה, אז קבלו בהבנה.

ג'אבר עסאקלה: כן, כן.

יפעת שאשא ביטון: ברוכים הבאים לכנסת.

יפעת שאשא ביטון: זה חלק מחיינו כאן.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה להתייחס לעניין הבנקים.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה להגיד, גם לפני משבר הקורונה, במיוחד בחברה הערבית, הבנקים התייחסו לחברה הערבית באופן מאוד חשדני.

ג'אבר עסאקלה: כלומר, הקשיחו את התנאים גם במתן אשראי, גם במתן הלוואות.

ג'אבר עסאקלה: עכשיו בזמן הקורונה, זה כפליים או שלוש יותר, ולכן אנחנו חושבים שהזמן הזה נכון שהבנקים יתייחסו לקבוצות שנמצאות במצוקה לפני הקורונה, אבל העמיקה המצוקה שלהם אחרי הקורונה.

ג'אבר עסאקלה: הסיפור הוא לבנקים, זה הסיפור המשמעותי ביותר להלוואות, לאשראי.

ג'אבר עסאקלה: אם חלק מהקליינטים של הבנקים יכולים לאבד את פרנסתם או את מקום העבודה ויחיו על אבטלה, אנחנו מצפים לקשיים של עיקולים של הבנקים וכולי.

ג'אבר עסאקלה: על זה צריך לדבר ולעבוד מולם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת, ושוב, מחילה.

יפעת שאשא ביטון: נעים מאוד.

יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת לאוצר.

יפעת שאשא ביטון: האם עלה מישהו מאגף תעסוקה שיוכל להתייחס לנושא החל"ת?

יפעת שאשא ביטון: גל?

יפעת שאשא ביטון: גל משירות התעסוקה?

יפעת שאשא ביטון: הם לא עונים לי.

יפעת שאשא ביטון: מנכ"ל הביטוח הלאומי, אתה מוזמן להצטרף אלינו לשולחן.

יפעת שאשא ביטון: גל, שירות התעסוקה עלו?

דובר: לא שירות התעסוקה, מצוות תעסוקה באגף תקציבים.

דובר: אני רואה שהוא מחובר, הוא רק לא עונה.

דובר: אני אלך אליו לוודא שהוא עולה.

יפעת שאשא ביטון: אז אני מבקשת שתאתר אותו כדי שנוכל להשלים את זה.

יפעת שאשא ביטון: אלדד תמיר, מנכ"ל ובעלים בית השקעות תמיר-פישמן, הוא ביקש רשות דיבור.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

אלדד תמיר: שומעים אותי?

אלדד תמיר: בסופו של דבר, אנחנו צריכים להבין שהבנקים עושים את העבודה שלהם.

אלדד תמיר: מה שמעניין לדעת, זה איזה אחוז מהבקשות מבחינת סכומים אושר.

אלדד תמיר: מה שאני - - - בשטח זה שאנשים מראים צרכים מסוימים והם מקבלים אחוזים הרבה יותר נמוכים ממה שהם מבקשים, זה גם נתון שכדאי לעקוב אחריו.

אלדד תמיר: הנושא שדיברת עליו לגבי החל"ת ולגבי העבודה הוא נושא קריטי.

אלדד תמיר: אנחנו כאנשי עסקים, ואנשי עסקים שאנחנו משקיעים בהם ורואים אותם, אין לנו מושג מה הולך לקרות בנושא החל"ת בעוד שבועיים.

אלדד תמיר: הדברים לא יכולים להתנהל בצורה כזאת, שאופק התכנון של עסקים הוא כמה ימים קדימה, זה מייצר נזקים אדירים.

אלדד תמיר: ההערה הכי חשובה – ואני בכוונה מתייחס לעסקים – אתם צריכים לזכור, העסקים בסוף זה המנוע של הכול.

אלדד תמיר: הוא זה שמשלם מס הכנסה, הוא זה שמעסיק את העובדים.

אלדד תמיר: ממה שאנחנו רואים בשוק ובעסקים, המצב קשה.

אלדד תמיר: הלוואות זה לא הפתרון האידיאלי.

אלדד תמיר: אנשים מפחדים לקחת הלוואות – ובצדק – בתקופות כאלה.

אלדד תמיר: גם אם הם מקבלים הלוואות, התזרים קשה, הם לא יכולים להחזיר הלוואות.

אלדד תמיר: תוכנית המענקים לעסקים היא מאוד מאוד מאוד שולית.

אלדד תמיר: כך שאם צריך לצייר את התמונה האמיתית, התוכנית של האוצר להלוואות היא תוכנית חלקית מאוד, היא בנויה למי שיכול להחזיר, ומי שבאמת במצוקה, יישאר במצוקה, ונשאר במצוקה הרבה יותר גדולה.

אלדד תמיר: צריך לראות איך מעבירים הרבה כסף בכמויות הרבה יותר גדולות לעסקים כדי שהם יוכלו להחזיר את המשק למצב הקודם.

אלדד תמיר: זאת לדעתי הבעיה העיקרית שלא מטופלת כרגע על ידי האוצר.

אלדד תמיר: כמו שאמרתי קודם, הקרן של ההלוואות המידיות היא שולית ביחס לצורך שקיים בעסקים.

אלדד תמיר: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אלדד.

יפעת שאשא ביטון: אתה עושה הנחה לבנקים, ואני לא אעשה להם הנחה, לא בדיון הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני כן חושבת שמישהו צריך לפקח עליהם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו על חלקיות המענה שניתן.

יפעת שאשא ביטון: אנשים, עד שהם כבר נשמו את כל התהליך המייגע הזה, קיבלו בסוף 16% ממה שהם ביקשו, או מהפוטנציאלי של מה שהם יכלו לקבל, שזה לעג לרש.

אלדד תמיר: נכון.

אלדד תמיר: נכון.

יפעת שאשא ביטון: גם כשכבר מאשרים להם 100%, אז נותנים להם כמקדמות 20%.

יפעת שאשא ביטון: בקיצור, יש פה איזשהו תהליך שהוא לא ברור בהתנהלות שלהם, ואני כן מצפה מהאוצר לפקח על ההתנהלות של הבנקים אל מול הציבור.

יפעת שאשא ביטון: נקודה נוספת חשובה שאתה מעלה – אומנם לא אמרת אותה בצורה מזוקקת, אז אני אזקק את זה – הנושא של המענקים, שחייב לתת פעימה נוספת לכל אותם ענפים שעוד לא חזרו לפעול.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יכולים להסתמך רק החזרה לשגרה שהייתה בקרב חלק מהעסקים, אלא לזכור שיש פה ענפים שלמים - - -

משה אבוטבול: בהתאוששות.

משה אבוטבול: בהתאוששות.

יפעת שאשא ביטון: לא, הם אפילו לא במקום של ההתאוששות, הם עוד לא חזרו בכלל, או שהם חזרו בצורה חלקית.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדרוש שתהיה פעימה נוספת.

אלדד תמיר: אם עסקים רוצים לקחת הלוואה, הם צריכים לראות מאיפה הם מחזירים אותה.

אלדד תמיר: ורוב העסקים לא רואים כרגע מאיפה הם מחזירים אותה.

אלדד תמיר: צריך, כמו שעשו בעולם, להכניס הרבה הרבה – אני מדבר על סכומים פי 100 ממה שנתנו כמענקים לתוך העסקים, אחרת לא נראה חזרה של עסקים לפעילות.

אלדד תמיר: זה לא קורה.

אלדד תמיר: המדינה, כפי שראינו, מדברת על הלוואות.

אלדד תמיר: קשה לקבל הלוואות.

אלדד תמיר: הבנק רוצה להחזיר את ההלוואה לבנק, ואנחנו תקועים במעגל, שאם לא תהיה תוכנית מענקים הרבה יותר גדולה, העסקים לא יחזירו עובדים, וכל העסק יהיה תקוע.

אלדד תמיר: אם האוצר חושב שבאמצעות קרן הלוואות המשק יחזור לפעילות מלאה, אני חושב שהוא טועה, בגדול.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: לא שמענו את הסיפה של המשפט, אבל אנחנו יכולים להבין שככה הם לא יצליחו להחזיר את המשק לפעילות.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת אימאן ח'טיב.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לצדד בנקודה האחרונה שהועלתה פה.

אימאן ח'טיב יאסין: נכון, הלוואות זה דבר טוב, אבל אנחנו גם צריכים לדעת שבעל עסק שלוקח הלוואה צריך לדעת שהוא יכול להחזיר אותה.

אימאן ח'טיב יאסין: ולכן במקרה הזה הרעיון האופטימלי הוא לתת מענקים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שגם משתלם למדינה לתת את המענקים האלה.

אימאן ח'טיב יאסין: אם הם לא יתנו מענקים, העסקים יסגרו, העובדים יצאו לאבטלה, ואז המדינה תשלם להם מהדלת השנייה דמי אבטלה.

אימאן ח'טיב יאסין: השאלה מה יותר כדאי למשק – האם לתת את המענק ואנשים ישבו בבית, או לתת את המענק ואנשים יהיו יצרנים ויתרמו למשק?

עוזי דיין: זה נכון תמיד לכולם.

עוזי דיין: - - - בוא ניתן מענקים.

אימאן ח'טיב יאסין: נכון.

אימאן ח'טיב יאסין: לא, אני מדברת על עסקים שהם חיוניים למשק, על עסקים שמעסיקים מספר גדול של אנשים, ומפרנסים משפחות רבות.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך לקחת את הנושא הזה בחשבון ולשים אותו על סדר-היום בצורה מרוכזת, ולא כדיון על יד או בצד.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך לעשות את המיפוי הזה כדי שכולם יצאו בסופו של דבר מורווחים מהעניין – המשק לא ייפגע, המשפחות לא ייפגעו.

יפעת שאשא ביטון: העסקים לא ייפגעו והמשפחות לא ייפגעו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת אימאן.

יפעת שאשא ביטון: ירון גינדי, נשיא לשכת יועצי המס, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: ה"זום" מתעלל בנו קצת היום, נכון?

אימאן ח'טיב יאסין: אצל כולם זה בעייתי.

יפעת שאשא ביטון: ירון, שומע אותנו?

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נעבור הלאה לאנה מלר, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: לא שומעים אותך.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לדבר בצורה מתומצתת ולא לחזור על דברי אחרים, כדי שאנחנו נוכל לשמוע עוד אנשים ולהספיק.

אנה מלר: עכשיו שומעים?

אנה מלר: אני מייצגת 45 מגדלי תבלינים טריים, אנחנו חקלאים.

אנה מלר: נמצאים באזורי פריפריה בבקעת הירדן, רמת הנגב, כיכר סדום, אזור בית שאן.

אנה מלר: בכל הפריפריה הכי רחוקה.

אנה מלר: כל הנושא של סיוע לבעלי עסקים – בשבילנו זה לא זמין ולא קיים בכלל, אפס.

יפעת שאשא ביטון: למה?

אנה מלר: מארבע סיבות.

אנה מלר: קודם כל, המחזורים שלנו של מרץ-אפריל משקפים את הפעילות בשטח של פברואר ואמצע מרץ.

אנה מלר: עד אמצע מרץ הענפים היו פעילים.

אנה מלר: הפגיעה החזקה שלנו הייתה שהתוצרת שלנו מובלת לחו"ל – אני מדברת על ייצוא – לכל פינות העולם בטיסות.

אנה מלר: ברגע שהפסיקו טיסות ב-15 במרץ, פשוט הפסקנו לעבוד בייצוא, אפס.

אנה מלר: ומאז כל הנושא של סיוע לבעלי עסקים לא מגיע, ואין סיכוי שיגיע אלינו.

אנה מלר: עוד פעם אני חוזרת – כשמחזורים לא מותאמים, כי אצלנו רואים את הפגיעה בחודשים מאי-יוני.

אנה מלר: למה?

אנה מלר: כי משלמים לנו שוטף פלוס 45 למשל, ואז החשבונית יוצאת אחרי התשלום.

אנה מלר: זאת אומרת, מה ששיווקנו בפברואר, החשבונית יוצאת בסוף מרץ, התחלת אפריל.

אנה מלר: ואז רואים שהמחזורים של אפריל-מרץ לא נפגעו.

אנה מלר: וזו תשובה שאני אישית קיבלתי מרשות המיסים – לא זכאית כי המחזורים לא ירדו.

אנה מלר: אם תסתכלו על המחזורים של מאי-יוני, תראו את הירידה של 80%, זה דבר ראשון.

אנה מלר: דבר שני, כל הנושא של הוצאות קבועות.

אנה מלר: אין לנו הרבה הוצאות קבועות, זה לא כמו בחנות, או מקום אחר, שיש את הארנונה והשכירות.

אנה מלר: לנו את הדברים האלה.

אנה מלר: גם זה.

אנה מלר: דבר שלישי, הרבה חקלאים נמצאים באיחוד עוסקים.

אנה מלר: מה זה אומר?

אנה מלר: שמספר העוסק מאחד עשרות חקלאים, ואז המחזור הוא יותר מ-20 מיליון, אז קיבלו תשובות – אלה תשובות שכולן בעיות טכניות, שאין לנו כתובת שתפתור אותן.

אנה מלר: מה בינתיים קורה?

אנה מלר: הדבר הנוסף שקורה בתבלינים, ובחקלאות בכלל, שאנחנו לא כמו חנות שסגרה, הפסידה את ההכנסה של חודשיים, הפסידה את הארנונה והשכירות ששילמו, אלה ההוצאות שלהם.

אנה מלר: פתחו, כל חנות צעצועים, הצעצועים בפנים, הם מתחילים למכור מרגע שהם פתחו.

אנה מלר: אצלנו זה לא ככה.

אנה מלר: אצלנו אחרי חודשיים, כל התוצרת שהייתה הלכה לתוך האדמה, נשאר אפס, ועכשיו אנחנו ממש בשוקת שבורה.

אנה מלר: אנחנו צריכים להכניס עונה חדשה, אין לנו כסף להתחיל את זה בכלל.

אנה מלר: יש כמה משקים שסגרו לגמרי, יושבים בלי הכנסה, אפס; ואלה שאיכשהו שורדים לא יודעים איך להתחיל את העונה, כי אין לנו מאיפה.

אנה מלר: ולא מגיע לנו שום דבר מסיוע לבעלי עסקים בגלל הסיבות שציינתי.

אנה מלר: מה עושים?

אנה מלר: איך פותרים את הבעיה הזאת?

אנה מלר: בבקשה תעזרו לנו.

יפעת שאשא ביטון: אנה, קודם כל, תודה רבה על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה משקף גם חלק מהסוגיות שהועלו בדיון הקודם, שיש ענפים שצריכים סיוע ייחודי להם, וחייבים לקיים אתם שיח.

יפעת שאשא ביטון: גל, אני מקווה שאתה שומע אותנו.

יפעת שאשא ביטון: אני אוציא את זה גם בסיכום הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אני מאוד מבקשת שהאוצר יקיים שיח עם מגדלי התבלינים כדי לראות איך אנחנו לא מאבדים אותם, איך הם לא נופלים בין הכיסאות ושאנחנו מסוגלים לתת להם את המענה הייחודי להם, כמו כל הענפים האחרים שאנחנו מבקשים לסייע להם.

יפעת שאשא ביטון: אנה, אנחנו כמובן נעקוב ונוודא שיתקיים שיח ביניכם לבין האוצר, וזה שיח שגם יישא פירות ואתם תקבלו את המענה שמגיע לכם.

אנה מלר: תודה רבה.

משה אבוטבול: אפשר מילה בנושא?

יפעת שאשא ביטון: אבל ממש בקצרה, כי אנחנו ב-12:00 מסיימים.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת עוזי דיין, מיד אתה.

משה אבוטבול: היות ששמעתי על הבעיה הזו, והיות שהבעיה גם הופנתה לפתחי, אז אני באמת חושב שבניגוד להרבה דברים אחרים, בדקתי את נושא התבלינים, לא ניתן להקפיא את זה או לא עשות שימור לנושא הזה, לכן יש פה בעיה אמיתית.

יפעת שאשא ביטון: כן, כן, הנושא הוא ברור.

משה אבוטבול: אני מצטרף ליושבת-ראש הוועדה שבאמת תטפל באופן ייחודי, כי זה גם עושה לנו כבוד בחו"ל, שיש ייצוא כזה של דברים כאלה מהמדינה שלנו.

משה אבוטבול: תודה רבה.

עוזי דיין: אני באתי במיוחד לנקודה הזאת כי אני מכיר את המשקים האלה, בעיקר מהבקעה, מהגולן ומהערבה.

עוזי דיין: כולם חבר'ה שאני מכיר מההתחלה.

עוזי דיין: מעבר לדברים שנאמרו, ונאמר הכול – למה זה חשוב ולמה אין להם אפשרות אחרת – יש פה מלכוד מטופש, בדיעבד.

עוזי דיין: משרד החקלאות מקבל כסף לזה, זה לא שהוא לא מקבל.

עוזי דיין: אלא בתוך הקריטריונים הם נופלים, בתוך הקריטריון עצמו בגלל שאין להם מלאי, אין להם סטוק בכלל.

עוזי דיין: הם מקבלים עכשיו את התשלומים מלפני חודשיים-שלושה, אז לכאורה אין להם בעיה היום, אבל הם לא יכולים להתחיל מחזור חדש כי אין להם סטוק.

עוזי דיין: בנושאים האלה זה הכול, אתה קונה את השתילים, אתה משקיע בכל פעם מחדש, אין לך מלאי לשחק בו.

עוזי דיין: דבר נוסף, זה בדיוק נפל בתקופה קריטית, שכל המקומות שהם בספר הם בבעיה, אבל בעיקר מגדלי התבלינים.

עוזי דיין: בסוף, בואו נאמר את האמת, זה לא הון תועפות.

עוזי דיין: זאת אומרת, זה לא משק כזה גדול, הוא פשוט ייחודי, אז הוא ייפול כשלעצמו.

עוזי דיין: הייתה פגישה בין האוצר לבין משרד החקלאות, שעסקה לכאורה רק בזה.

עוזי דיין: רק אחרי שסיכמו את כל הקריטריונים - -

יפעת שאשא ביטון: פספסו דווקא אותם.

עוזי דיין: - - הם בדיוק לא נופלים בקריטריון הזה.

עוזי דיין: לכן, לדעתי, האוצר צריך לפתור את זה גם בגלל שיש לו את הכסף הזה, זה לא שאין לו אותו, הם פשוט לא נכנסו לתוך הקריטריונים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת עוזי דיין, על הדברים החשובים.

יפעת שאשא ביטון: רובי גינר, בבקשה.

רובי גינר: תודה.

רובי גינר: שמי רובי גינר, אני מנכ"ל התאחדות התעשיינים.

רובי גינר: אני מדבר פה גם בשם נשיאות המעסיקים, שכוללת את איגוד לשכות המסחר ואת התאחדות חקלאי ישראל.

רובי גינר: אנחנו כמעט מתחילת המשבר אומרים שהמודל שצריכים לאמץ כדי לתת פיצויים לכל הענפים, כולל התבלינים זה מודל של ירידה במחזורים.

רובי גינר: אנחנו מתעקשים שזה המודל שבסופו של דבר צריך להיות.

רובי גינר: כלומר, רוב העסקים בישראל, בניגוד למקבילים שלהם בעולם, לא קיבלו פיצוי.

רובי גינר: חלקם הקטן קיבל הלוואה, ורוב המגזר העסקי לא קיבל פיצוי בגין הירידה בפעילות הכלכלית בזמן משבר הקורונה.

רובי גינר: אנחנו חושבים שבסופו של דבר, זה הפתרון.

רובי גינר: זה הפתרון שהמשק צריך ללכת אליו.

יפעת שאשא ביטון: מה זה עוד לא קיבל פיצוי?

יפעת שאשא ביטון: גם המענקים וההנחות והכול – כשאתה אומר פיצוי - - -

רובי גינר: הדבר היחיד שמשותף לכולם זו הנחה בארנונה.

רובי גינר: זה הדבר היחיד שכולם קיבלו, בלי יוצא מן הכלל כמעט.

משה אבוטבול: מי שסגור.

משה אבוטבול: הבנקים לא קיבלו הנחה, כי הם עבדו.

משה אבוטבול: אפילו חלקית - - -

יפעת שאשא ביטון: לא משנה, זה ברור.

יפעת שאשא ביטון: הרי בסוף אנחנו רוצים לעזור לאלה שלא היו בפעילות.

רובי גינר: בדיוק.

רובי גינר: ולכן אנחנו אומרים, מי שהייתה לו ירידה בפעילות, של 25% ומעלה, ירידה משמעותית בפעילות, צריך לקבל פיצוי חלקי בגין הירידה בפעילות.

רובי גינר: לא מענקי החזרה מחל"ת, לא מודלים אחרים, מבולבלים ככל שיהיו, ולא פתרונות עזרה ראשונה שהמדינה מוציאה לעצמאיים מדי שני וחמישי.

רובי גינר: ירידה במחזורים מהווה אינדיקציה לפיצוי של העסק, וזה יאפשר לעסקים לצלוח את המשבר הזה, גם אם הוא יארך עוד הרבה זמן, וכנראה שהוא יארך עוד הרבה זמן.

רובי גינר: אנחנו מקבלים אינדיקציות מהתעשייה – התעשייה לא חוותה את הגל הראשון כי היו לה הזמנות קודם, עכשיו אנחנו רואים ירידה משמעותית.

רובי גינר: תעשיינים שהקפידו לשמור על העובדים שלהם כי אלו עובדים מקצועיים, עכשיו מתחילים לשחרר את העובדים שלהם מחוסר ברירה.

רובי גינר: חלקם לחל"ת, חלקם פיטורים, אבל בסופו של דבר, זה גל שילך ויגדל.

רובי גינר: אנחנו חושבים שבהקשר הזה צריך לתת מענקים גם למי ששמר על עובדיו, לא רק למי שהוציא אותם לחל"ת.

רובי גינר: שמעתי ששר האוצר נפגש עם שר הכלכלה והתעשייה היום, אני מניח שהפתרון יימצא, אבל צריך למצוא פתרון גם למי ששמר על עובדיו כדי למנוע מהם להוציא אותם לאבטלה.

רובי גינר: בשורה התחתונה, חשוב מאוד בדיקת האפקטיביות של המסלולים האלה.

רובי גינר: כי בכל פעם שמשיקים איזה מסלול חדש, אנחנו מקבלים איזשהו שקט תעשייתי לזמן קצר מאוד.

רובי גינר: ראיתי את ההיערכות להפגנה מחוץ לכנסת, זה נראה מטורף.

רובי גינר: בסופו של דבר, אנחנו אומרים רק מסלול שישמור על הפעילות העסקית באמצעות מתן פיצויים על ירידה במחזורים, זה יעזור לכולם.

יפעת שאשא ביטון: הבנו, כתבתי.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתחבר לאחת האמירות שלך, אמרנו את זה גם בדיון הקודם, שאת המשבר האמיתי אנחנו נראה בחודשים הקרובים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומנם חווינו אותו כביכול בחודשים האלה, אבל אנחנו נראה אותו בחודשים הקרובים, ואין שאלה שצריך להיערך.

משה אבוטבול: כשחוטפים מכה, יפעת, לא תמיד מרגישים את הכאב באותה שנייה, זה לוקח לפעמים כמה דקות.

יפעת שאשא ביטון: לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: זו אחת המכות היבשות.

ג'אבר עסאקלה: אגב, זה מזכיר את העניין של פיצוי על החזרת עובדים.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהעיוות שנוצר שם מחייב טיפול.

ג'אבר עסאקלה: אני מקווה שהוא ייפתר.

יפעת שאשא ביטון: זה מודל רע, רע, רע.

יפעת שאשא ביטון: אתם יכולים לצטט אותי.

ג'אבר עסאקלה: מעוות.

ג'אבר עסאקלה: פשוט מעוות.

קריאה: אף אחד לא חושב שזה מודל טוב.

יפעת שאשא ביטון: כן, וכנראה שזה מה שהולך.

יפעת שאשא ביטון: בוא נגיד שוב, זה ייתן את המענה למי שלא צריך אותו, ואלה שצריכים אותו לא יקבלו אותו.

יפעת שאשא ביטון: גיל וקנין, בבקשה.

גיל וקנין: תודה, גברתי היושבת-ראש.

גיל וקנין: אני לא רוצה על הרבה דברים שנאמרו קודם, אבל מנתונים - - -

יפעת שאשא ביטון: אל תחזור בכלל על דברים שנאמרו, רק תחדש לנו.

גיל וקנין: בגדול, אחד הדברים שהולכים לציין ברשות המיסים, שרוב ההלוואות שהם מאשרים אלו הלוואות שלא התקבל הסכום במלואו.

גיל וקנין: אנחנו מדברים על קצת פחות מ-50% ממה שאנשים מבקשים, זה מה שמאשרים בפועל.

גיל וקנין: זאת אומרת שלהגיד אישרנו ל-X עסקים, צריך לציין גם מה הסכום שאושר מתוך הבקשה שהם ביקשו.

גיל וקנין: אני דיברתי על הנושא של עסקים בסיכון גבוה, קרי החבר'ה שעוד לא חזרו לעבוד מהתיירות, ואלה שכבר חזרו לא יכולים לפעול באופן מסודר בגלל המגבלות שיש.

גיל וקנין: יש המון מגבלות שהן לא הגיוניות בשביל להפעיל את העסק חזרה.

גיל וקנין: צריך לקחת בחשבון את הנושא שהתחלת להסביר אותו, הנושא של החל"ת הגמיש.

גיל וקנין: יש בעיה קשה מאוד כרגע להחזיר עובדים, כי במתווה שהציעה המדינה, של 7,500 ש"ח, מדובר שהמדינה משתתפת ב-25% בהחזרת העובד.

גיל וקנין: העסק כרגע לא יכול לקלוט את העובד במלואו, אנחנו צריכים להחזיק אותו ארבעה חודשים, לא בטוח שנוכל להחזיק אותו.

גיל וקנין: זאת אומרת שהמתווה הזה לא יעבוד.

גיל וקנין: הוא יתאים אולי לעסקים מאוד מאוד גדולים, שגם ככה יכולים לעבוד בכל מקרה, והמתווה הזה לא מעודד אותם.

גיל וקנין: זאת אומרת, זה כסף טיפש – שוב – שהמדינה זורקת החוצה.

גיל וקנין: אחת ההצעות שדיברתי עליהן זה הנושא של המתווה הגרמני שנעשה, שאומר שהמדינה מעבירה את החל"ת למעסיק עצמו, ואז המעסיק מחזיר את העובד אליו, לפחות לתקופה של שישה חודשים כדי לשמר את העסק.

גיל וקנין: במצב כזה העובד לא יושב בבית ולא עושה כלום – כרגע, אם אני מבקש מהעובד שלי לחזור לעבוד, הוא אומר אני בחל"ת, עזוב אותי, אני לא יכול לעזור לך.

גיל וקנין: ברגע שהכסף נמצא אצלי ואני מעביר לעובד את הכסף של החל"ת – גם ככה המדינה מוציאה אותו – אני מחזיר את העובד למעגל העבודה.

יפעת שאשא ביטון: רגע, ואתה תעביר לו רק את הכסף של החל"ת, או שאתה תעביר לו שכר ריאלי, ומתוך זה אתה תקבל את השיפוי של החל"ת שלו?

יפעת שאשא ביטון: אני לא סתם שואלת.

גיל וקנין: חד משמעית, מעביר לו שכר ריאלי.

גיל וקנין: חד משמעית, מעביר לו שכר ריאלי, ולא רק זה, העובד סוף-סוף נהנה מהתשלומים הפנסיוניים, כי כרגע, ברגע שהוא בחל"ת, אין הפרשות פנסיוניות.

גיל וקנין: זאת אומרת, כרגע במשך שלושה חודשים אין לו הפרשות לפנסיה.

גיל וקנין: זאת אומרת, שווה לכם להחזיר את העובד בכל מקרה במתווה הגרמני.

גיל וקנין: במצב כזה שאני מחזיר את העובד לשישה חודשים, אני יכול לקלוט אותו לעבודה, אני יכול לבקש ממנו לעבוד, ועכשיו אנחנו מתחילים להחזיר את המשק לפעילות.

גיל וקנין: זה חלק אחד.

גיל וקנין: דיברנו בנושא של המענקים.

גיל וקנין: אחת הסיבות שהבנקים לא מאשרים את הכסף, כי המדינה ערבה כרגע בסך הכול ב-15%.

גיל וקנין: ברגע שהמדינה תגדיל את הערבות שלה למעל 50%, הבנקים יהיו יותר נדיבים.

גיל וקנין: כרגע זה כסף שלהם והם לא מוכנים לתת אותו.

גיל וקנין: אני יכול לתת לך נתונים אמיתיים מהחבר'ה אצלי בשכירים בעלי שליטה, שלא אישרו להם הלוואות בגלל הנושא של הסיכון.

גיל וקנין: וכמו שאת אמרת, חד משמעית, העסקים האלה גם ככה באפס פעילות, הם לא רואים כרגע אופק קרוב, ולכן אי אפשר לאשר להם את ההלוואות הללו.

גיל וקנין: אז המדינה חייבת להיכנס לתוך ההלוואה עצמה ולשנות את התנאים שלה.

גיל וקנין: זה חלק אחד.

גיל וקנין: בנוסף, דיברנו מעבר לחל"ת הגמיש להחזקה, יש את הנושא של ימי ההמתנה והבידוד, שעדיין לא פתרו את הנושא הזה.

גיל וקנין: אם אני מחזיר היום עובד לעבודה, יש לו 14 ימי בידוד.

גיל וקנין: ימי הבידוד האלה כרגע חלים על המעסיק.

גיל וקנין: לא רק זה, אני משלם לו 14 יום - - -

יפעת שאשא ביטון: מה זאת אומרת אם אתה מחזיר עובד, חלים עליו 14 ימי בידוד?

גיל וקנין: החזרת עכשיו עובד לעבודה.

גיל וקנין: יש לי משרד.

גיל וקנין: אחד העובדים התלונן על חום - -

יפעת שאשא ביטון: רק במידה והוא היה ליד חולה מאומת.

גיל וקנין: - - כל העובדים שלי יוצאים החוצה.

גיל וקנין: אפילו אם הוא לא מאומת, כרגע כולם נכנסים לבידוד.

גיל וקנין: אם יש אחד שמתלונן על קורונה, כל העובדים הולכים לבידוד 14 יום.

קריאה: אנחנו הגשנו בג"ץ על זה.

גיל וקנין: את 14 הימים האלה אני משלם.

גיל וקנין: העובד נפגע מזה גם כן, כי הרי הוא לא מקבל על היום הראשון והשני שלו סכום רגיל, זה יורד לו מחופשת המחלה הצבורה שלו.

גיל וקנין: דרך אגב, יכול להיות שאין לו מספיק ימי מחלה, ואז זו בעיה, כי אז אני צריך להוריד לו מהשכר.

גיל וקנין: אני גם חשוף לתביעות כמעסיק, כי העובד אומר לי: אתה גרמת לי לחזור לעבודה, בגללך עכשיו אני יושב בבית 14 יום, כי אחד העובדים נדבק בקורונה, ושכרי בהפסדי, כי אם אני מחזיר עובד ל-14 יום הביתה, אין לי מישהו במקומו.

גיל וקנין: לא כל עסק יכול להעסיק עובדים בשלט רחוק מהבית.

גיל וקנין: יש הרבה עסקים שהעובד חייב להיות בתוך המשרד.

גיל וקנין: צריך לפתור את הנושא של 14 ימי בידוד דחוף.

גיל וקנין: זו אחת הסוגיות הכי קשות שיש כרגע כשחוזרים עובדים.

גיל וקנין: אז אמרנו: הנושא של החל"ת הגמיש, הנושא של החזרת עובדים, ויש עוד דבר אחד נוסף שאפשר לגעת בו כרגע שאני חושב שהמדינה צריכה לתת שיקול דעת, זה הנושא של הכספים הכלואים.

גיל וקנין: אם יתנו היום הטבה – יש המון חברות שגמרו את השנה עם רווחים, שלא נפגעו מהמשבר, יש להן כספים כלואים שם, יכולים לשחרר את הכסף החוצה, אם המדינה תעודד לתת היום הנחה על הדיבידנד, ואז האנשים האלה ימשכו.

גיל וקנין: מבדיקה שעשיתי עם משרד הכלכלה, מדובר על - - -

יפעת שאשא ביטון: אני בעד קודם כל לעזור לאלה שאין להם כסף בכלל – לא כלוא ולא בשום צורה אחרת.

גיל וקנין: אני מסכים אתך, גברתי היושבת-ראש, אבל זה ישחרר כסף למדינה.

גיל וקנין: יש פה מיסוי.

גיל וקנין: המדינה תגייס בסביבות 12 מיליארד שקל רק ממיסים.

גיל וקנין: זה אומר שזה ייתן עוד כסף למדינה, שהיא צריכה אותו כרגע.

גיל וקנין: על ה-12 מיליארד מיסים יש 48 מיליארד שנמשכים החוצה לאותם בעלי עסקים, שהם ישקיעו אותו במשק, הם לא ישמרו את הכסף אצלם.

גיל וקנין: צריך לראות איך מחזירים כסף למדינה מצד אחד, מצד שני, לעודד את המשק להמשיך לפעול.

גיל וקנין: ויש דבר נוסף שאני רוצה לחדד אותו, זה בנושא התיירות.

יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו חייבים לסיים.

גיל וקנין: משפט אחרון.

גיל וקנין: הטבה בנושא של מע"מ.

גיל וקנין: אם רוצים לעודד תיירות פנים, כי זה הדבר היחיד שיש כרגע, אני חושב שצריך לשקול את הנושא של ביטול מע"מ על תיירות פנים כרגע, לפחות לחצי שנה או שנה קדימה כדי לעודד את העסקים להמשיך לפעול בתוך תיירות הפנים ולעודד את תיירות הפנים בארץ עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, גיל.

יפעת שאשא ביטון: חלק מהנקודות גם נרשמו, אנחנו נציג אותן בסיכום הדיון.

יפעת שאשא ביטון: רוית גרוס, מנכ"לית התאחדות המלאכה והתעשייה.

יפעת שאשא ביטון: רוית, ממש שתיים-שלוש דקות, כדי שאני אספיק לתת גם לאחרים.

יפעת שאשא ביטון: ואני עוד רוצה לשמוע את האוצר.

יפעת שאשא ביטון: האוצר, תתארגנו, אתם עוד צריכים לתת לי מענה על הנושא של החל"ת והתעסוקה.

יפעת שאשא ביטון: ב-12:00 אנחנו צריכים לסיים.

רוית גרוס: אני לא אחזור על הנקודות שהועלו כאן, אבל אני אגיד כמה דברים חשובים.

רוית גרוס: אמרתי את זה גם בדיון הקודם.

רוית גרוס: גברתי צריכה לבקש מהאוצר, לטעמי, לא רק את אחוזי הבקשות שנידונו ואושרו, אלא כמה אחוזים מהם אושרו במלואם.

רוית גרוס: יש הרבה בעלי עסקים – אנחנו מייצגים בעלי עסקים קטנים וזעירים - - - הם קיבלו אחוזים בודדים מהבקשה שלהם.

רוית גרוס: לכן כשמציגים תמונה שלפיה 72% אושרו, צריך לבדוק כמה אחוזים באמת קיבלו את מה שהם ביקשו ולא שקלים בודדים.

רוית גרוס: לגבי הקרן לעסקים בסיכון, אני חייבת להגיד – זו תופעה ממש מוזרה – שדווקא העסקים שהם הכי מוחלשים, עד עצם היום הזה, עד השנייה הזו, לא קיבלו שום דבר.

רוית גרוס: מה שקורה, שהעסקים החזקים קיבלו, העסקים החלשים עדיין לא קיבלו כי זה עדיין בדיונים.

רוית גרוס: נוצר מצב שהם הולכים לקבל הלוואות בשוק אפור או בכל מיני אופציות, או שהם נסגרים כי נגמר להם החמצן.

רוית גרוס: עד שכל הוועדה תאשר את הקרן בסיכון, נוצר מצב שהכספים האלה ילכו לכונסי נכסים כי עסקים קטנים כבר לא יישארו.

רוית גרוס: צריך לקחת גם את זה בחשבון.

רוית גרוס: אנחנו מקבלים עוד תלונות מאנשים שהבנקים סגרו להם את מסגרות האשראי של ניכיון צ'קים.

רוית גרוס: אם הייתה להם מסגרת של ניכיון צ'קים, אז גם מסגרות האשראי האלה הופסקו.

רוית גרוס: דבר נוסף, לגבי האחוזים – כרגע ההלוואה בערבות מדינה מדברת על 16% מהמחזורים.

רוית גרוס: כשמדובר על עסקים קטנים, 16% זה סכום מאוד נמוך.

רוית גרוס: בהלוואה הרגילה שהייתה בערבות מדינה, עוד טרם הקורונה, הייתה אופציה או אחוזים מהמחזור או עד חצי מיליון שקלים.

רוית גרוס: האופציה השנייה ירדה לגמרי, כך שאם יש עסקים קטנים – לדוגמה, ספרים, קוסמטיקאיות, אנשים כאלה, שהמחזורים שלהם נמוכים, 16% מהמחזור זה משהו שהם בקושי יכולים להתקיים ממנו.

רוית גרוס: ומהסכום הזה עוד מפחיתים להם אחוזים.

רוית גרוס: נוצר מצב שהעסקים האלה נותרים בלי שום אופציה - - -

יפעת שאשא ביטון: אני אעזור לך, אנשים קיבלו 1,000 ו-1,300 שקלים לחשבון הבנק כפיצוי וזה נחשב המענק שלהם.

יפעת שאשא ביטון: אלו פחות או יותר הדברים שהגיעו אלינו.

רוית גרוס: סליחה, לא שמעתי את ההערה של גברתי.

יפעת שאשא ביטון: פשוט חידדתי את מה שאמרת ונתתי את האבסורד שבמספרים, שלפי החישוב שאת מציגה, הם קיבלו 1,000 או 1,300 שקלים לחשבון הבנק כמענק, וזו בדיחה.

יפעת שאשא ביטון: כבר עדיף להגיד שלא נתנו בכלל.

רוית גרוס: נכון.

רוית גרוס: שוב - - - הלוואה בערבות מדינה בעבר הייתה אופציה או אחוזים מהמחזור או עד חצי מיליון שקל.

רוית גרוס: האופציה הזאת ירדה.

רוית גרוס: תוסיפי על זה שגם ככה הם לא מקבלים את כל ה-100% שהם ביקשו, אז זאת בעיה.

רוית גרוס: לכן לטעמי כן היה צריך לברר עם האוצר כמה מתוך 72% הבקשות שאושרו אושרו במלואן.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה רוית.

יפעת שאשא ביטון: סיימת, נכון?

רוית גרוס: לא, עוד משהו אחד חשוב.

רוית גרוס: שוב, זה נושא שלא עלה, אבל לטעמי צריך אפילו לעשות עליו נושא נפרד.

רוית גרוס: זה כל מה שקשור בשכירויות.

רוית גרוס: אין הגנה כרגע על שוכרים מסחריים שהחוק כפה עליהם לסגור את העסק למשך תקופה ארוכה, ועכשיו, אחרי שהם יהיו סגורים כמה חודשים ברציפות, אין להם איך לשלם את התשלומים והם נאלצים לסגור את העסק.

רוית גרוס: אני חושבת שיש פה קושי שמגיע מהשטח, זה קושי בלתי יתואר, כי האנשים האלה פשוט סוגרים את העסק כי אין להם איך לשלם את דמי השכירות.

רוית גרוס: אני חושבת שצריך לעשות על הסיפור הזה, רק על הדבר הזה, דיון מיוחד.

רוית גרוס: אנחנו נמצאים בקשר עם היועץ המשפטי לממשלה בנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: המענקים – רוית, רגע, שימי נקודה.

יפעת שאשא ביטון: הדיון שהיה בנושא המענקים בגין הוצאות לא מסייע בסיפור הזה?

קריאה: זה עד 20 מיליון שקל.

רוית גרוס: לא.

רוית גרוס: לא, ממש לא.

רוית גרוס: כי יש עסקים שההוצאה העיקרית של העסק היא שכירות, ובסיטואציה הזו אין להם איך לשלם את זה.

רוית גרוס: כרגע הם לא עבדו - - - אין שקל של הכנסה, ומצד שני, הם כן נאלצים לפי החוזה - - - תשלומי השכירות.

רוית גרוס: הם נמצאים בסיטואציה שאין להם איך לשלם, ולכן המשכיר מוציא אותם מהנכס.

רוית גרוס: וזה קורה להרבה – זו תופעה גדולה של הרבה עסקים, גם עסקים קטנים.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה ברורה, רוית.

רוית גרוס: ושוב אני אומרת, אנחנו נמצאים בדין ודברים בנושא הזה עם היועץ המשפטי לממשלה, ואני חושבת שצריך למצוא איזושהי סוגיה משפטית מה קורה במקרה כזה של כוח עליון או מגיפה בסיטואציה של חוזים מסחריים, של שכירויות של שוכרים מסחריים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה רוית.

רוית גרוס: עוד דבר אחד אחרון.

יפעת שאשא ביטון: לא, רוית, אני חייבת לעצור כי יש לנו פה עוד שני דוברים.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של השכירויות – אנחנו נבדוק אותו, ואם אנחנו נראה שצריך, אז אנחנו נקיים דיון בנפרד כדי להבין את הסוגיה הזו עד הסוף וגם לתת מענה.

רוית גרוס: אם גברתי תרצה, אני אעביר לה חומר מסודר בנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח.

יפעת שאשא ביטון: עמית קאופמן, התאחדות גני האירועים, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: עמית, אתה שומע אותנו?

עמית קאופמן: שומעים אותי?

עמית קאופמן: צוהריים טובים.

עמית קאופמן: אני רוצה לדבר על כמה דברים קצרים.

עמית קאופמן: אחד, כנציג בעלי האולמות והגנים, אנחנו לכאורה נמצאים בפתחו של יום מרענן שאנחנו פותחים את גני האירועים.

עמית קאופמן: רק שהמודל הזה של 250 איש הוא לא מודל כלכלי.

עמית קאופמן: אנחנו מאוד שמחים לפתוח את גני האירועים, רק המודל לא עובד כלכלית.

עמית קאופמן: לנושא הבנקים – אנחנו לא חושבים שהבנקים אשמים.

עמית קאופמן: המדינה צריכה לתפוס את המקום של הבנקים, אם בדחייה של הלוואות קיימות, שהיו עוזרות בצורה משמעותית יותר מהלוואות חדשות.

עמית קאופמן: דבר שני, מר אמיר דהן מרשות המיסים, שעוזר לנו מאוד לגבי הפעימה השלישית – אנחנו לא מצליחים להבין מדוע אנחנו מקבלים - - - את אותו סכום, שהמדינה, שיודעת בדיוק מה מצבנו, קודם כל תשלם את הסכום המלא, ואחר כך תערוך את ההתחשבנות.

עמית קאופמן: כרגע, אחרי שלושה חודשים ללא עבודה, רובנו קיבלנו מקדמות.

עמית קאופמן: לא הגיוני.

עמית קאופמן: קבלת ההחלטות היא מאוד איטית.

עמית קאופמן: אם אנחנו בעסקים שלנו היינו מקבלים את ההחלטות בקצב הזה, העסקים שלנו היו סגורים מזמן.

עמית קאופמן: כל הזמן ההחלטות מתקבלות בדיעבד, ולא עם הפנים קדימה.

עמית קאופמן: אני מציע להסתכל גם על מודלים כאלה בעולם.

עמית קאופמן: אנחנו מדברים עם עסקים דומים בעולם – ופה אני מסכים מאוד עם אלדד תמיר – שמוזרמות כמויות כסף גדולים מאוד לתוך העסקים.

עמית קאופמן: המודלים הכלכליים, איך שזה נראה קדימה, לא עובדים.

עמית קאופמן: האקסלים מראים הפסדים.

עמית קאופמן: אם לא תהיה פה תמיכה – גם של פתיחה בצד הבריאותי, פתיחה לכמויות יותר גדולות של אורחים, ומן הצד השני הזרמות יותר גדולות של מענקים ולא הלוואות, יהיה פה כשל שוק גדול מאוד.

עמית קאופמן: אנחנו מדברים על מגזרים שרובם לא נמצאים באזור המרכז, רובם פריפריות, זה המגזר החרדי, זה המגזר הערבי.

עמית קאופמן: משום מה, אנחנו נוטים להסתכל על אזור המרכז, זה נוח לנו.

עמית קאופמן: המגזרים אלו עסקים עתירי כוח אדם.

עמית קאופמן: כל גן או אולם אירועים מחזיק מאות עובדים, ובמעגלים מאוד רחבים.

עמית קאופמן: אני מציע שקבלת ההחלטות תהיה הרבה יותר מהירה.

עמית קאופמן: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, עמית.

יפעת שאשא ביטון: רונן לוי, לפני שאנחנו חוזרים לאוצר.

יפעת שאשא ביטון: אוצר, תתארגנו.

יפעת שאשא ביטון: רונן, בבקשה, איגוד המוסכים.

יפעת שאשא ביטון: אין רונן?

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אז אני מבקשת מהאוצר, אני רוצה תשובות לגבי הנושא של החל"ת, גם החל"ת הגמיש.

יפעת שאשא ביטון: מי אתנו?

אביעד שוורץ: אביעד שוורץ מצוות תעסוקה באגף תקציבים.

יפעת שאשא ביטון: היי.

יפעת שאשא ביטון: תן לנו בשורה לגבי כל הנושא של החל"ת כפי שפירקנו אותו לשלושה חלקים.

אביעד שוורץ: בנושא החל"ת יש לנו כמה חלקים.

אביעד שוורץ: קודם כל, אנחנו רואים שזה היה מענה ראשוני טוב לעסקים שנפגעו, ויש מתאם גדול מאוד בין עסקים שנפגעו לבין עסקים שהוציאו עובדים לחל"ת.

אביעד שוורץ: ככל שרואים אחוזי פגיעה יותר גדולים בעסק, ככה כנראה העסק הוציא יותר עובדים לחל"ת, משהו שהוא מן הסתם הגיוני ומעיד בעיקר על עסקים שהושבתו בצורה יחסית רצינית.

אביעד שוורץ: בשלב הזה, כשהמשק נפתח, גם היו הארכות של דמי אבטלה וזכאויות שהיו עד מאי, ועכשיו יש עוד הארכה שאנחנו עובדים עליה, מה שהוכרז, לא להחשיב חלק מתקופת הסגר המלא במניין ימי האבטלה, וככה להאריך לעובדים בעוד מספר רב של ימים, ככה שזה נותן עוד מרווח נשימה למי שצריך.

אביעד שוורץ: מעבר לזה, עשינו עכשיו - - -

יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם זה?

יפעת שאשא ביטון: אתם מחשיבים את התקופה של הסגר?

אביעד שוורץ: עכשיו אנחנו עובדים על כתיבה ותיקון החוק, ונפרסם את זה בקרוב.

יפעת שאשא ביטון: אביעד, אני מאוד מבקשת, במיוחד אם אתם עובדים על זה עכשיו – פעם אחת לזכור שתקופת הסגר, זו שהגדרנו קצת עד אחרי פסח, או עד תחילת מאי, היא עבור אותם עסקים שהתחילו לחזור לשגרה.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו עסקים שהם עדיין בסגר.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אם אנחנו מסתכלים על עולם התרבות, שאנחנו תיכף נקיים בו דיון, ועדיין לא חזר לפעילות, ואם אנחנו מדברים על אולמות האירועים, שרק עכשיו חוזרים לפעילות, הם מבחינתם בסגר.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, גם אם הם היו רוצים לחזור, וגם אם היו להם אירועים, וגם אם הם יכלו להביא את העובדים, אסור היה להם.

יפעת שאשא ביטון: חשוב מאוד לראות שכל התקופה הזאת תיחשב עבורם כחל"ת ולא תהיה חלק משום ספירה עתידית לגבי מניין ימי האבטלה.

אביעד שוורץ: אני מבין - - - אבל צריך לשים לב שימי אבטלה משתנים מאוד בין אדם לאדם.

אביעד שוורץ: בעוד מאות עובדים צעירים מתחת לגיל 25 זכאים ל-50 יום, שזה חודשיים של דמי אבטלה, עובדים מבוגרים זכאים ל-175 ימים, והטווח באמצע, כל אחד בהתאם לגיל ולמספר - - - ולכן עכשיו הרבה מהעובדים, גם בלי התערבות שלנו, עדיין יהיו זכאים לדמי אבטלה גם בחודשים הקרובים.

יפעת שאשא ביטון: לא, לא, לא, אביעד, אני לא מרשה שזה יהיה ככה, אני אגיד לך למה.

יפעת שאשא ביטון: כי אתה אומר שהם יהיו זכאים מתוקף הימים שנשארו להם בכל מקרה, כי מגיעים להם 170 יום.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מתכוונת לזה.

יפעת שאשא ביטון: אני מתכוונת שברגע שנגמר הסגר, בעוד חודש הם יהיו מובטלים כי לא מחזירים אותם לשוק העבודה, מאז תתחיל לספור להם את מניין הימים שהם זכאים לו.

יפעת שאשא ביטון: כי מה שאנחנו עושים עכשיו – הם לא מובטלים, אנחנו כפינו עליהם את האבטלה הזו.

אביעד שוורץ: בשביל למנוע בדיוק את המצב הזה, וגם לגרום לו לחזור יותר מהר לשוק העבודה, יש את המענק שנועד לעודד את ההחזרה.

אביעד שוורץ: זו בדיוק המטרה שלו, שאותם עובדים לא יישארו - - -

יפעת שאשא ביטון: המענק שעשיתם יחזיר רק את מי שהיו חייבים, הוא לא יחזיר את אלה שבשוליים, תסמוך עליי.

יפעת שאשא ביטון: אותם אלה, 30%, שלא היו מחזירים – הם יחזירו רק את מי שהם חייבים, כי אתם נותנים את זה מהעובד הראשון, למה שהם יחזירו את כל אלה שהם במעגלים האחרונים?

אביעד שוורץ: כי גם בגינם הם יקבלו כסף.

אביעד שוורץ: אם עלות השכר שלך היא הרבה יותר נמוכה, העסק יחזיר עובדים כי זה משתלם לו, כי אנחנו במשך ארבעה חודשים נשתתף בצורה משמעותית בשכר העובד.

אביעד שוורץ: זה התמריץ העיקרי, ולכן יש את האפשרות למי שעדיין לא נפתח, או נפתח מאוחר, לדחות את בקשת המענק בחודש ולקבל אותו החל מחודש יולי ולא בחודש יוני.

אביעד שוורץ: זו האפשרות לטובת בעלי האולמות, שרק בחודש יוני הם מתחילים להיפתח.

יפעת שאשא ביטון: מה לגבי החל"ת הגמיש, אביעד?

אביעד שוורץ: לגבי חל"ת גמיש, זו סוגיה שהיא מאוד מורכבת.

אביעד שוורץ: אנחנו בוחנים אותה ברצינות, מנסים להבין את ההשלכות ואת האפשרות ליישם אותה בישראל.

אביעד שוורץ: היתרון של החל"ת, של המודל הקיים, זה שהוא היה קיים, וזה אפשר לעסקים במידיות להוציא את העובדים לחל"ת ולהוריד את עלויות ההעסקה שלהם בתקופה של המשבר.

אביעד שוורץ: מודל חדש, מן הסתם, דורש איזושהי מידה של זהירות לפני שאתה מצליח, ובחינה יותר שקולה וזהירה, איך שאתה בונה מודל, ולהבין שאתה באמת יכול לתת את מה שאתה רוצה לתת ולא דברים אחרים והשפעות אחרות שלא ישר חושבים עליהן.

אביעד שוורץ: זה נושא שהוא נבחן ורצינו להבין איך הוא מתאים למשק שלנו בצורה הזאת, כי יש הבדל בין מדינות שונות.

אביעד שוורץ: למשל, גם בגרמניה, שהיא האבטיפוס של המודל הגמיש, שם הוא משמש בעיקר בתעשייה.

אביעד שוורץ: גרמניה היא מדינה מוטת תעשייה, לעומת ישראל שאנחנו מדינה שמוטית שירותים.

אביעד שוורץ: ולכן צריך לחשוב על התאמות - - - ואיך הוא מתאים למשק שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אביעד, אנחנו נדרשים לסיים את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר לך מה אני שומעת בדברים שלך, וסליחה אם זה יישמע קצת בוטה, אני בדרך כלל משתדלת שלא.

יפעת שאשא ביטון: האמירה שלך היא אנחנו עושים מה שנוח.

יפעת שאשא ביטון: היה מודל שאנחנו מכירים, יכולנו להפעיל אותו, הפעלנו.

יפעת שאשא ביטון: התפיסה הזאת היא טובה ונכונה כשהיינו צריכים להגיב מהרגע להרגע, כי זה תפס אותנו לא מוכנים, היינו חייבים לתת תגובה מהירה, כל תגובה תופסת, העיקר שיהיה.

יפעת שאשא ביטון: היום אנחנו נמצאים כבר כמה חודשים אחרי.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו כמדינה אינטרס שאנשים יחזרו למעגל העבודה כמה שיותר מהר.

יפעת שאשא ביטון: גם המדינה מרוויחה מזה שהיא מחזירה עובד באמצע החודש, או באמצע תקופה, כי היא כבר לא תצטרף לשלם לו את החל"ת, והיא גם תרוויח אותו בתוך מעגל העבודה.

יפעת שאשא ביטון: ולכן אני מאוד מבקשת – נכון שזה פחות נוח וצריך להתארגן, והכול בסדר, תעשו את זה.

יפעת שאשא ביטון: תעשו את זה כדי שאנחנו נוכל לנהל את זה.

יפעת שאשא ביטון: תאמין לי, יש לנו עוד הרבה מאוד אתגרים בדרך, אנחנו רק התחלנו אותם.

יפעת שאשא ביטון: אז תתחילו עכשיו כדי שאנחנו נוכל להתמודד גם עם האתגרים הבאים בצורה שהיא קצת יותר טובה ממה שאנחנו התמודדנו אתם כשהיינו צריכים להגיב מידית.

יפעת שאשא ביטון: אז אם אני מסכמת את הדיון, ברשותך, אני אתחיל דווקא מהסוף.

יפעת שאשא ביטון: מה שאני מבקשת מכם, משום שאתם כותבים את תיקון החוק עכשיו – פעם אחת שיתאפשר חל"ת גמיש, שאתם תמצאו את המודל שיאפשר חל"ת גמיש.

יפעת שאשא ביטון: פעם שנייה, שאתם תאריכו את החל"ת לכל אותם ענפים שרק עכשיו מתחילים לחזור לעבודה, וחלקם אפילו עדיין לא חוזרים לעבודה.

יפעת שאשא ביטון: תאריכו את החל"ת גם לחודש יוני.

יפעת שאשא ביטון: וכל זה מבלי שלא החל"ת הזה ולא החל"ת הקודם ייספרו במניין הזכאות שלהם לימי האבטלה אילו הם היו מובטלים רגילים מן השורה מסיבות אחרות.

יפעת שאשא ביטון: אלה שלושת הדברים שאני מבקשת ממך כסיכום למה שאנחנו - - -

ג'אבר עסאקלה: אתה מסכים לזה?

יפעת שאשא ביטון: הם מבינים את הדחיפות.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהדחיפות ברורה, נכון?

יפעת שאשא ביטון: כי אמרתי שיש לנו עוד מספיק אתגרים להתמודד אתם, אז חשוב שנסגור את מה שאנחנו עכשיו מטפלים בו.

יפעת שאשא ביטון: זה דבר אחד, וזה לגביך, אביעד.

יפעת שאשא ביטון: לגבי האוצר בכלל, מה שדיבר גל, יש פער עצום בין המספרים לבין המציאות, וגם המספרים שניתנים לא באמת מזקקים את ההיקפים של הסיוע שניתנו לכל אחד מבעלי העסקים.

יפעת שאשא ביטון: אנשים קיבלו סיוע מאוד מאוד חלקי ביחס למה שהם ביקשו.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת להפסיק את העיוות הזה של החזקים מקבלים והחלשים לא.

יפעת שאשא ביטון: למצוא את הדרך לתת את הסכום המלא לכל בעלי העסקים, ולא מקדמות, ולקיים אחר כך את ההתחשבנות שנדרשת.

יפעת שאשא ביטון: והכי חשוב, שהאוצר יפעל מול הבנקים ויתחיל לפקח עליהם כדי שימנע את ההתעמרות הבלתי נתפסת הזו שנעשית היום כלפי בעלי העסקים.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת מהאוצר לתת פעימה נוספת של מענק לכל אותם ענפים שטרם חזרו לפעילות, או שחוזרים לפעילות רק בימים אלה, ואז שיעשו את זה באופן יחסי, כולל אותם ענפים שחוזרים לפעילות חלקית ביותר.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת מהאוצר לבחון את הפיצוי בגין ירידה במחזורים, את המודל הזה ולא את המודלים הקיימים היום.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שזה ייתן מענה טוב יותר לציבור המעסיקים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת מהאוצר וממשרד החקלאות לקיים פגישה דחופה עם מגדלי התבלינים ולמצוא להם פתרונות ייחודיים לענף שלהם.

יפעת שאשא ביטון: יוצא שזה ענף שנופל בין הכיסאות.

יפעת שאשא ביטון: ולפתור את סוגית חובת הבידוד של 14 יום – על מי זה חל?

יפעת שאשא ביטון: חוזר עובד לעבודה – אני לא יודעת אם אתה שמעת, אביעד – אחרי יומיים מוציאים אותם לבידוד בגלל שיש חולה מאומת במקום העבודה.

יפעת שאשא ביטון: מי משלם את זה?

יפעת שאשא ביטון: על מי זה חל?

יפעת שאשא ביטון: תמצאו פתרון גם לסוגיה הזו, כל עוד אנחנו נמצאים בתקופה הזו שמחייבת אותם לצאת לבידוד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומנם מסיימים את הדיון הזה, אבל אני מבטיחה לכל הנוכחים, אנחנו נעקוב בצורה הדוקה אחרי כל מה שאנחנו קבענו כאן מול כל מי שצריך, ואם יידרש, אנחנו נכנס דיון נוסף ונדרוש תשובות.

יפעת שאשא ביטון: בהצלחה לכולם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, הדיון נעול.