ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 32, 2020-06-29 16:10

יעקב אשר: אני פותח את הישיבה.

יעקב אשר: אתה רוצה את תקציר הפרקים הקודמים?

יואב סגלוביץ': בחלק אני מעודכן, אבל כן, בשמחה.

יעקב אשר: שלום לכולם, מה שלומכם?

יעקב אשר: מזמן לא התראינו.

יעקב אשר: קודם כול אני רוצה להודות, למרות שהם לא נמצאים פה, גם לקארין וגם לאוסאמה שניהלו ישיבות היום, חלקו איתנו קצת את העבודה.

יואב סגלוביץ': הייתי שם.

יעקב אשר: כרגיל.

יעקב אשר: ואנחנו מתפנים הלאה לעבודה הגדולה שלנו, ומחכה לנו עוד עבודה בדרך, לא קטנה.

יעקב אשר: אבל אני מצפה מחבריי חברי הוועדה שנוכל להתקדם בדברים בצורה נכונה, תוך כדי שינוי דברים בתיאום בסופו של דבר עם משרדי הממשלה.

יעקב אשר: ולאחר מכן נוכל להתפנות לחוק הגדול כדי שבתוכו יהיה את הכול.

יעקב אשר: ולכן לפעמים כשאנחנו חושבים שהגדול הולך להגיע אז בקטן אנחנו לא מוותרים גם כן, אבל בהחלט משאירים גם דברים לשיפוצים אחרונים בגדול.

יעקב אשר: וזה מה שמנחה ומתווה אותי לאורך כל הדרך – להגיע לשינויים, עשינו עד היום גם ב-VC, גם בדברים האחרים, באכיפה, שינינו דברים שהיו במוקד מחלוקות קשות מאוד בציבוריות הישראלית.

יעקב אשר: שינינו אותם תוך כדי תנועה, וגם היום בחוק הזה שינינו דברים.

יעקב אשר: היה לנו דיון ארוך מאוד, ממצה מאוד, נוקב אפילו לפעמים, ובסופו של יום אנחנו מציגים לכם פה את התיקונים, שהדברים המרכזיים עליהם דובר היו הנושא של ההגדרה של התפרצות והסיבות.

תמי סלע: עם הקריטריונים.

יעקב אשר: את יכולה לתקן אותי באמצע, זה בסדר.

תמי סלע: הקריטריונים להכרזה על אזור מוגבל, המידתיות.

יעקב אשר: הקריטריונים להכרזה, מידתיות בתוך זה, אתם תראו את זה בתוך הדברים.

יעקב אשר: ונושא נוסף חשוב מאוד שהיה: מעמד הרשות המקומית אל מול העניין הזה.

יעקב אשר: וגם פה הגענו פחות או יותר למשהו מיטבי.

יעקב אשר: יש לי רק שאלה אחת בנוסח החדש, תכף אשאל אותה.

יעקב אשר: אבל הרעיון הוא בעצם שכמובן תהיה היוועצות עם הרשות המקומית, המילה היוועצות גם כן מופיעה.

תמי סלע: כן.

יעקב אשר: לא רק שתהיה היוועצות, אלא שעמדת הרשות המקומית תובא לשרים בטרם החלטה בכתב או בעל פה.

יעקב אשר: כמובן שהאפשרות הנכונה היא בכתב.

יעקב אשר: יש לי שאלה אחת, משרד הבריאות, בנוסח של בכתב או בעל פה, שלא יהיה מצב שיגידו: דיברתי עם ראש העיר לפני שבועיים בטלפון אז זה בסדר.

יעקב אשר: או שיהיה צריך לדעת שהוא יכול לתת את זה גם בכתב או שעדיף אפילו שהוא ייתן את זה בכתב.

מיכל גולדברג: העמדה מובאת בפני ועדת השרים, בוודאי.

יעקב אשר: זאת אומרת שבעל פה אתם מתכוונים או הופעה בפני - - -

מיכל גולדברג: לא הופעה.

יעקב אשר: אז מה?

יעקב אשר: מה זה בעל פה?

מיכל גולדברג: בעל פה, הכוונה שעמדת הרשות המקומית התקבלה בעל פה והיא הובאה בפני הוועדה.

יעקב אשר: אני רוצה להיות בטוח שראש העיר יודע שכל - - -

מיכל גולדברג: אנחנו פשוט מדברים על סיטואציה חירומיות ודחופות.

מיכל גולדברג: זאת לא סיטואציה שמתכנסת הוועדה ודנה ובאים.

יעקב אשר: לא, זאת סיטואציה לא דחופה.

יעקב אשר: לפני הוועדה היא לא דחופה.

יעקב אשר: זאת אומרת שהיא דחופה, אבל לוקח לכם ארבעה-חמישה-שישה ימים עד שאתם לא מגיעים להחלטה, אלא מגיעים לעצם הדיון.

מיכל גולדברג: נכון, ולפעמים העמדה שהייתה חמישה ימים קודם לכן לא רלוונטית לדיון עצמו.

יעקב אשר: הצירוף "בעל פה" בעייתי מבחינתי.

יואב סגלוביץ': מה הבעיה להשאיר את זה בכתב?

מיכל גולדברג: ואם הוא לא יביא?

יואב סגלוביץ': אז הוא ישלח מייל.

מיכל גולדברג: מבחינתי ככל שהתקבלה.

יעקב אשר: ככל שהתקבלה זה בסדר.

מיכל גולדברג: בסדר.

מיכל גולדברג: מבחינתי אפשר להוריד "בעל פה".

יעקב אשר: מאה אחוז.

יעקב אשר: ברור, אמרתי לכם, אל תנסו אותי כמה פעמים, כי באמת התכוונתי למה שאמרתי, אם ראש עיר מתחמק או לא שולח ולא אומר, שיהיה בריא.

מיכל גולדברג: אז הכי נכון להוריד בכלל את החלק בין הפסיקים "בעל פה או בכתב".

תמי סלע: - - -

יעקב אשר: זה מה שאת נתת לי, וזה מה שעכשיו היא נתנה לי עם הצבעוני.

תמי סלע: הצבעוני לא מעודכן.

יעקב אשר: רגע, יכול להיות שיש בעיה בניירות ואין לך את העוד יותר טוב.

יעקב אשר: כן, משרד המשפטים.

שי סומך: אני חושב שצריך גם להשאיר את ה"בעל פה", כי זה המצב היום בעצם.

שי סומך: בדברי ההסבר שמוגשים לוועדת השרים מוצגת עמדת הרשות.

שי סומך: אם העמדה לא הוצגה בכתב עדיין צריך להגיש אותה כפי שהיא, ככל שהיא התקבלה, גם אם היא הייתה בעל פה.

שי סומך: העמדה של הרשות צריכה להיות מוצגת בפני ועדת השרים, זה לא משנה אם היא התקבלה בכתב או בעל פה.

מיכל גולדברג: לכן, אדוני, אני מציעה להוריד את החלק בין שני הפסיקים, ומה שיישאר: "לאחר שעמדת הרשויות המקומיות, ככל שהתקבלה, הובאה בפני ועדת השרים".

יעקב אשר: לא.

שי סומך: ואפשר להגיד שאם התקבלה עמדה בכתב היא תצורף לדברי ההסבר, זאת הכוונה.

יעקב אשר: מצוין.

יואב סגלוביץ': לא, אבל, תראו, שורה תחתונה בדיון שהיה קודם - - -

יעקב אשר: לא, מצוין, זה בסדר.

יואב סגלוביץ': אנחנו רוצים שעמדת הרשות תתקבל.

מיכל גולדברג: תתקבל לא במובן של - - -

יואב סגלוביץ': פוזיטיבית אנחנו רוצים שהיא תתקבל.

יואב סגלוביץ': אנחנו לא רוצים שככל שהיא תתקבל, יעשו דיון וכו'.

יואב סגלוביץ': יש משהו שמחייב את מקבלי ההחלטות לדאוג שהיא מתקבלת.

מיכל גולדברג: אבל לא תמיד.

שי סומך: דיברנו על זה.

יואב סגלוביץ': אבל יש הבדל בפוזיציה.

יעקב אשר: אבל אמרנו דבר אחד, שאם ראש רשות לא יוציא בכתב לא נרדוף אחריו.

יואב סגלוביץ': אבל הרעיון המסדר הוא שאנחנו רוצים לשמוע את ראשי הרשויות טרם קבלת ההחלטה.

יואב סגלוביץ': אנחנו רוצים לשמוע.

יואב סגלוביץ': בהצעה הקודמת לא רצו לשמוע.

יעקב אשר: לא כולם רוצים.

מיכל גולדברג: אבל לא תמיד רוצים לשמוע.

יואב סגלוביץ': הרעיון של ראשי הרשויות זאת תוספת, היא לא הייתה לפני.

יעקב אשר: מה הצעת?

יעקב אשר: תחזור על ההצעה שלך.

שי סומך: הצעתי קודם כול שהעמדה של הרשות המקומית תוצג בפני השרים.

יעקב אשר: אגב, למה רשויות מקומיות?

יעקב אשר: הרשות המקומית.

רננה מיסקין: יכולות להיות רשויות מקומיות שבאזור המוגבל, ואז זה מתאים יותר, כי יכול להיות שזה יותר מאחת לצורך העניין.

יעקב אשר: אבל כל רשות מקומית יכולה.

יואב סגלוביץ': למה לא ניסוח יותר פשוט?

מיכל גולדברג: אולי צריך להבהיר, תמי, שזו הכוונה בנוסח, שלא ישתמע כאילו - - -

תמי סלע: שמה?

תמי סלע: שזאת רשות מקומית - - -

יעקב אשר: כל רשות.

מיכל גולדברג: הרשויות המקומיות שבתחום האזור המוגבל, לא כל רשות מקומית.

רננה מיסקין: כמו שיש בסעיף שלפני.

יעקב אשר: שבתחום ההכרזה.

יעקב אשר: מה הצעת, מר סומך?

שי סומך: צריך כאן לתקן, זה לא כהחלטה.

שי סומך: "לאחר שעמדת הרשויות המקומיות, ככל שהתקבלה, הובאה בפני ועדת השרים", צריך לתת הזדמנות לרשות המקומית להגיש עמדה בכתב, ואם העמדה הזאת התקבלה היא תצורף לדברי ההסבר להחלטה.

יעקב אשר: לזה אני מוכן, ואז ראשי הרשויות יודעים שיש להן את הזכות לכתוב.

שי סומך: בלי תיווך של אף אחד.

יעקב אשר: מקובל.

יעקב אשר: הבנת?

יעקב אשר: שמעת את התיקון?

יעקב אשר: מקובל עלייך?

מיכל גולדברג: כן.

מיכל גולדברג: שי, בעיני זה מייתר את מה שכתבתנו קודם.

שי סומך: שהעמדה צריכה להיות מובאת?

שי סומך: בדברי ההסבר?

מיכל גולדברג: הובאה בפני ועדת השרים.

שי סומך: אבל צריך להביא את העמדה גם היא התקבלה בעל פה, זה לא משנה אם היא הובאה בעל פה או בכתב, היא צריכה להיות מובאת.

יואב סגלוביץ': יכולה להיות לדוגמה שיחת זום שמקבלים החלטה, מעלים את ראש הרשות ומדברים, וההליך הוא בעל פה.

תמי סלע: שי, אתה יכול לחזור?

רננה מיסקין: הצעה אחרת זה בדברי ההסבר או במצורף להם, ואז פתרנו את הבעיה.

תמי סלע: אבל בדברי ההסבר זה כבר אחרי, אנחנו רוצים שזה יובא לפני קבלת ההחלטה.

תמי סלע: אבל רצינו שהם יראו את עמדה בכתב לפני שהם מחליטים.

יעקב אשר: ברור.

מיכל גולדברג: הצעת ההחלטה מובאת לפני השרים.

תמי סלע: הכול כבר מגובש, כשיש דברי הסבר זה כבר מגובש וסופי.

מיכל גולדברג: לא, זה לא מגובש סופית, ממש לא.

יעקב אשר: רגע, איפה הלכתם, חברים?

יעקב אשר: אני לא איתכם.

יעקב אשר: סיימנו את החלק הראשון בכתב או בעל פה, זה בסדר?

תמי סלע: בכתב או בעל פה זה בסדר.

יעקב אשר: מה שהוא הוסיף, שזה יצורף.

תמי סלע: כיוון שחולק לי הנוסח שהוא לא האחרון, אז הייתי שקועה בלהשוות את הנוסחים ולא יכולתי לשמוע.

יעקב אשר: על מה הוויכוח שהתחלתם עכשיו?

מיכל גולדברג: לא ויכוח.

תמי סלע: אם הבנתי נכון, יש רצון להסתפק בזה שזה מצורף לדברי ההסבר.

יעקב אשר: איפה כתובים דברי הסבר?

שי סומך: קודם כול אלו שני דברים נפרדים.

תמי סלע: כתוב שנימוקים יכללו גם התייחסות.

תמי סלע: אני חושבת שאולי כדאי לקרוא את זה, ולא לקפוץ.

יעקב אשר: בוא נקרא את כל הסעיף, 2(א).

תמי סלע: רק אגיד עד שמחלקים את הנוסח, שלגבי ועדת החוקה רשמנו בנוסח, זה בסדר?

מיכל גולדברג: כן, ראינו.

תמי סלע: כי הייתה שאלה על שולחנה של איזו ועדה זה מובא.

תמי סלע: את הנושא של הסוהר החזרנו לכניסה וליציאה באזור המוגבל.

יעקב אשר: סוהר או שוטר?

יעקב אשר: רק סוהר?

יעקב אשר: לא זוכר.

יעקב אשר: כבאים.

תמי סלע: הסעיף של הצורך החיוני נשאר כפי שהוא היה בתקש"ח.

יעקב אשר: מירה סלומון, מרכז השלטון המקומי.

מירה סלומון: שלום, אדוני, תודה לכם, תודה על רשות הדיבור.

מירה סלומון: קודם כול לא קיבלנו, וגם אתם לא קיבלתם, הוועדה, את הנוסח העדכני, אז אנחנו לא כל כך יודעים איך להתייחס לנוסחים שמגלמים את ההתייחסות לזכות ראשי הרשויות להביא את עמדתם בפני הוועדה.

מירה סלומון: אנחנו מבקשים, אם אפשר יהיה, גם להעביר את הנוסח כדי שנוכל להבין איך להתייחס לנושא של סמכות, הסמכת ראשי הרשויות להביא את עמדת הרשות המקומית בפני הוועדה.

יעקב אשר: תכף יעבירו לך במייל.

מירה סלומון: תודה.

מירה סלומון: תודה רבה, אדוני.

מירה סלומון: אנחנו מזכירים שביקשנו לאפשר גם כניסה וגם יציאה של עובדי המחלקות לשירותים חברתיים מהאזור שהוכרז כאזור מוגבל, כיוון שעובדי המחלקות לשירותים חברתיים עובדים בתקופות חירום בעצימות הגבוהה ביותר, הם דואגים לחלוקה של מזון.

מירה סלומון: ולכן זה לא משנה אם מדובר באזור מוגבל או באזור שהוא לא אזור מוגבל, העובדים חייבים להגיע למקום עבודתם.

מירה סלומון: זה דבר שמאוד חשוב לנו.

תמי סלע: לעניין כניסה זה נמצא, אבל לגבי יציאה זה עלה ונאמר פה, ובצדק, שיש הבדל בין היציאה לכניסה.

תמי סלע: היציאה של מי שמתגורר באזור המוגבל היא יותר מצומצמת, ובדרך כלל בכל רשות יש את עובדי הרווחה הרלוונטיים אליה.

תמי סלע: זו תקופה קצרה ורוצים לצמצם את החשיפה, ולכן זה לא התקבל ברשויות.

מירה סלומון: אז נאמר לא כל כך בצדק, גם הצגנו את זה אחר כך בכתובים, כמו שהתבקשנו לעשות בוועדה, אמרנו שנרחיב בנושא.

מירה סלומון: עד עכשיו הכניסה והיציאה שתיהן לא היו מוגבלות.

מירה סלומון: מה שקרה עד עכשיו זה שנוסח התקש"ח אפשר את הכניסה, וביחס ליציאה נדרש אישור פרטני במסגרת הסמכות של רשות לחירום לאומית.

מירה סלומון: אין שום סיבה שזה יישאר כך, כיוון שבפועל עובדתית באזורים מוגבלים יצאו עובדים של מחלקות לשירותים חברתיים לרשויות שבהן הם עובדים ופעלו בהן.

יעקב אשר: נכון.

יעקב אשר: משרד הבריאות, יש לכם בעיה עם זה?

מיכל גולדברג: כן, דיברנו על זה, אדוני.

מיכל גולדברג: אנחנו מדברים על יציאה של אדם המתגורר באזור מוגבל.

מיכל גולדברג: אכן, המטרה של אזור מוגבל היא שאנשים שמתגוררים שם לא יצאו מתוך האזור המוגבל, אלא במקרים מאוד מאוד מסוימים.

מיכל גולדברג: עם כל הכבוד לרשויות המקומיות, באזור מוגבל גרים עוד אנשים שמשרתים בהרבה מאוד מקומות עבודה חיוניים, וגם הם לא יוצאים מהאזור המוגבל.

מיכל גולדברג: מדובר פה בהכרזה לתקופה מאוד מאוד קצרה, אני לא רואה פה שום סיבה, באמת, הגבלנו את זה ליציאה של האנשים החיוניים ביותר.

יעקב אשר: בעצם, מירה, זה לא גורם לך בעיה באותה עיר, זה גורם בעיה בערים אחרות אולי.

מיכל גולדברג: באותה עיר לא, נכון.

מירה סלומון: נכון, זו המשמעות.

מירה סלומון: המשמעות היא - - -

מיכל גולדברג: - - -

מירה סלומון: אם אוכל להשיב למה שנאמר.

יעקב אשר: מירה, יש דבר אחד שאנחנו לא יודעים להגיד, ועדיין ניתן שיקול דעת, אפשר יהיה לפנות ולבקש, נכון, משרד הבריאות?

מיכל גולדברג: נכון, אדוני.

יעקב אשר: אגיד לך, הם יותר חוששים מהקטע שאנשים יצאו - -

מיכל גולדברג: ידביקו.

יעקב אשר: - - ויבואו למחלקה גדולה בעירייה גדולה, וחלילה ידביקו את חבריהם.

יעקב אשר: ולכן הם אומרים: בואו נעשה את זה במשנה זהירות יותר, וזה צריך לעבור איזשהו אישור נוסף.

יעקב אשר: אני יכול לחיות עם זה.

מירה סלומון: אז אני מבקשת לומר משהו בקשר לזה.

מירה סלומון: קודם כול עובדתית זה מה שהיה עד עכשיו.

מירה סלומון: להגיד שהם חוששים שאנשים ידביקו ולא ידביקו, עובדתית עובדי המחלקות לשירותים חברתיים - - -

מיכל גולדברג: לא, סליחה, לא נכון.

מירה סלומון: ביררתי את זה אתמול.

מירה סלומון: עובדי המחלקות לשירותים חברתיים יצאו עד עכשיו מאזור מוגבל למקום עבודתם, כיוון שעובדי המחלקות לשירותים חברתיים הם מהחיוניים והנדרשים ביותר שיש.

מירה סלומון: הם עד עכשיו עשו את זה באישור פרטני.

מירה סלומון: לעשות את זה שוב כך, זה יקרה.

מירה סלומון: זאת אומרת, האישור הפרטני יינתן, אין ספק בזה, אבל למה?

יעקב אשר: אז זה יישאר פרטני, מירה.

מירה סלומון: קיבלתי בתודה את הצעת החוק המעודכנת.

מירה סלומון: הסוגיה הבאה שאנחנו מבקשים להעלות, אם תינתן רשות הדיבור לסמנכ"ל המגזר הערבי אצלנו, מר חיאם קעדאן, להסביר את הבקשה הבאה שלנו.

יעקב אשר: בבקשה, שלום, אדוני.

חיאם קעדאן: שלום לכולם, כשמכריזים על הגבלות ביישוב מסוים בקשתנו להתיר את פתיחתן של מחלקות הגבייה ביישובים בהתאם לכללים, לריחוק, לכל ההוראות של משרד הבריאות.

חיאם קעדאן: בחודשים האלה בתקופת הקיץ, אם תהיה הכרזה על סגר ביישוב מסוים ויסגרו את העירייה ואת מחלקת הגבייה, הפגיעה תימשך ותגדל ברשויות הערביות.

חיאם קעדאן: מה שהיה מאז חודש מרץ בחברה הערבית וברשויות הערביות זה שאנשים נמנעו מלהגיע לעירייה, והרבה אנשים שפועלים ועובדים שכירים שהייתה פגיעה גם בהכנסה שלהם, בכלל לא הגיעו וגם ימשיכו לא להגיע כי פשוט מאוד אין להם כסף, לא שהם לא רוצים לשלם.

חיאם קעדאן: הרשויות הערביות בשנים האחרונות בעלייה מתמדת וגבוהה באחוז הגבייה.

חיאם קעדאן: אנחנו רוצים להתיר בחודשים האלה להרבה אנשים שהם מסודרים כלכלית, עובדי מדינה, מורים, עובדים במגזר הציבורי, את האפשרות להגיע למחלקות הגבייה ולשלם ארנונה.

חיאם קעדאן: ברגע שאנחנו סוגרים את מחלקת הארנונה אז נכביד מאוד על הרשויות המקומיות.

חיאם קעדאן: אנחנו מבקשים להתיר להם לעבוד, ובזה לשפר ולו במעט את תזרים המזומנים שיש לרשויות.

חיאם קעדאן: ומי כמוכם יודע כמה שהכסף נחוץ לרשות מקומית בזמן משבר.

חיאם קעדאן: תודה.

יעקב אשר: ומה ההבדל בין זה לבין רשויות במגזר היהודי?

יעקב אשר: האם בגלל שאין לאנשים אשראי או דברים מהסוג הזה?

יעקב אשר: זאת הסיבה?

יעקב אשר: יותר על בסיס מזומן או משהו כזה?

מירה סלומון: כן, אדוני.

מירה סלומון: הבעיה היא ברשויות עם מצב סוציו-אקונומי, ובמגזר הערבי בפרט, התושבים, האנשים לא עובדים עם כרטיסי אשראי ואמצעים ממוכנים, הם עובדים הרבה עם מזומן.

יואב סגלוביץ': אז מה?

יואב סגלוביץ': הם יבואו לשלם?

חיאם קעדאן: הרבה מגיעים לעירייה לשלם פיזית, הם לא מחכים לשובר כל שלושה חודשים ומשלמים אותו, כי הם אמורים לקבל הנחות על הכנסות מעטות, על כל מיני דברים.

חיאם קעדאן: אז הרוב המוחלט של האוכלוסייה מגיע פיזית למחלקה ומשלם שם, כך זה נהוג במגזר הערבי.

יואב סגלוביץ': אבל זה הפוך לכל הרעיון של החוק שרוצים להעביר פה, כל הרעיון פה שאנשים לא יצאו ולא יסתובבו.

יואב סגלוביץ': השורה התחתונה שזה נשמע לי טיעון שאני יכול להבין אותו, אבל - - -

יעקב אשר: אנשים לא יריבו לצאת לשם, השאלה רק אם יש דבר כזה, אם היה תקדים לדבר הזה, במיוחד לאור המצוקה שלהם.

יעקב אשר: אני יודע מה המשמעויות בערים כאלה, ההכנסות, כי אחר כך לך תחפש את האנשים אחרי חצי שנה, ואף אחד לא ישלם וכו'.

יואב סגלוביץ': הרעיון הוא רק שאנשים יוכלו לבוא לעירייה?

מיכל גולדברג: גם כשמוכרז אזור מוגבל העירייה באותו אזור לא נסגרת לפעילות.

יואב סגלוביץ': עובדת.

מיכל גולדברג: גם כשאנחנו מכריזים על אזור מוגבל, עם כל ההגבלות אין צורך להחריג.

מיכל גולדברג: ואני מזכירה - - -

יואב סגלוביץ': אין עוצר.

יעקב אשר: אבל הם יכולים לקבל שם קהל?

מיכל גולדברג: בתוך האזור המוגבל יש אפשרות לקבוע שאנשים יוכלו לצאת ממקום המגורים אך ורק למטרות המפורטות, השאלה אם האנשים יוכלו להגיע לשם.

מיכל גולדברג: אבל עוד פעם, ההכרזות על אזור מוגבל הן לתקופות מאוד מאוד קצובות.

מיכל גולדברג: אנחנו מדברים על שבעה ימים, אפשר להאריך בעוד חמישה ימים.

רננה מיסקין: במקרה של בחינות בגרות, למשל, שזה היה בהקשר קצת אחר – אבל היה פה משהו נקודתי ובנקודת זמן מאוד ספציפית שאי-אפשר לדחות אותו – בהקשר כזה זה יותר בעייתי.

רננה מיסקין: אבל בהקשר של משהו שיכול להיעשות גם בשבוע שלאחר מכן יש שאלה אם כדאי להחריג את הדבר הזה.

מירה סלומון: סליחה, אבל בכל הכבוד, הדברים האלה לא מדויקים.

מירה סלומון: אלו תקופות מוגבלות שיכולות להסתכם לכדי 21 ימים עם יכולת להרחיב מעבר ל-21 ימים, ואז אנחנו כבר מגיעים לתשלומים - - -

מיכל גולדברג: את יכולה לתת לי דוגמה לאזור מוגבל?

מירה סלומון: זה לא הכרזת תקופות שבזה נגמר הסיפור, צריך להיערך גם למצב של הגרוע מכל.

יואב סגלוביץ': יש הרי אפשרות בחוק לקבל החלטות נקודתיות, לא?

מיכל גולדברג: לקבוע הקלות?

מיכל גולדברג: כן.

מיכל גולדברג: במסגרת ההכרזה הספציפית אפשר לקבוע הקלות.

רננה מיסקין: כמו עם בחינת בגרות, למשל.

יואב סגלוביץ': זה גם רשום בחוק עצמו.

מיכל גולדברג: נכון.

יואב סגלוביץ': זה לא יענה על העניין, עצם העובדה שזה רשום בחוק עצמו?

יואב סגלוביץ': אפילו הוועדה תציין בפרוטוקול שהדבר הזה הוא אחד מהדברים.

יואב סגלוביץ': אפשר להעלות את זה, זה לאו דווקא על גבייה, זה יכול להיות על אלף ואחד דברים שתחליטו ברשויות המקומיות.

מיכל גולדברג: וגם כך הוספנו התייעצות עם ראש הרשות, אז ראש הרשות יוכל להעלות את זה ספציפית.

רננה מיסקין: הוא יכול להביע את העמדה הזאת במסגרת הזאת.

יעקב אשר: תראי, מירה, אני חושב שכדי שלא יפתח לנו פה איזה סיפור, ואת יודעת מה, הסיפור הזה יכול להיות גם לא מובן להרבה אנשים שיגידו: יופי, סוגרים לנו את כל העיר, אבל את הגבייה משאירים.

יואב סגלוביץ': ספציפית פותחים.

יעקב אשר: כן.

יעקב אשר: אבל פה אנחנו יודעים מה הכוונה במגזר הערבי, אנחנו בעד זה.

יעקב אשר: אבל אני חושב שמרכז השלטון המקומי ינחה את ראשי הרשויות שבבואה של הוועדה להחליט את מה שהיא מחליטה היא תחריג את המשרדים החיוניים ברשות המקומית, בין היתר, גם את הגבייה, ולהפוך את זה לחיוני, יותר פרטני.

יעקב אשר: אני חושב שבחוק זאת תהיה בעיה של גזור-הדבק למקומות אחרים ולא נצא מזה.

יעקב אשר: אני מצטער שאני היום קצת יותר קמצן.

יואב סגלוביץ': יעקב, אני חושב שאפילו דיוני הוועדה הם גם חלק מהסיפור, נציגי הממשלה גם יושבים פה.

יואב סגלוביץ': אני חושב שהדבר הזה עלה כנושא שיש את האפשרות לתת את ההקלות האלה.

יעקב אשר: אני רוצה להתקדם.

יעקב אשר: אז הודעת נציגי משרד הבריאות נכנסה לפרוטוקול, והנציגים האחרים, שרשות מקומית, במיוחד ברשויות הערביות, שתבקש את ההכרזה הזאת, ועדת השרים יכולה להחריג את זה אם היא תחליט ככה.

יעקב אשר: אנחנו לא יכולים לקבוע לה מה להחליט, אבל האפשרות הזאת קיימת על פי פניית ראש הרשות.

יעקב אשר: תודה, מירה.

מירה סלומון: אם אפשר רק עוד להתייחס למה שדיברתם בתחילת הדברים בסעיף 2 לעניין ראש הרשות.

מירה סלומון: לאחר שקראתי את הנוסח אז קודם כול ההתייעצות היא "ככל האפשר" עם ראש הרשות.

מירה סלומון: הקבלה של העמדה שתובא בפני ועדת השרים זה רק ככל שהיא התקבלה.

מירה סלומון: אין כאן אפילו הוראה פוזיטיבית שקובעת שהמדינה חייבת לתת הזדמנות לראש הרשות להביא את עמדתו בפני ועדת השרים.

יעקב אשר: מה זה "ככל האפשר"?

מירה סלומון: זה נוסח מאוד מאוד מאוד רך כלפי חובת המדינה כלפי ראשי הרשויות.

מירה סלומון: ראש הרשות אמור לדמיין שצריכה להתכנס ועדה בעניינו ואז להביא את זה ככל שהיא התקבלה.

מירה סלומון: אין אפילו חובה שלהם אקטיבית לפנות אליו ולעדכן אותו על כוונה להתכנס.

תמי סלע: דובר פה בישיבה הקודמת על זה שהיא תתכנס.

יעקב אשר: אבל מה זה "שהתייעצה, ככל האפשר" עם ראשי הרשויות המקומיות?

יעקב אשר: מה זה ככל האפשר?

יעקב אשר: ככל האפשר של מי?

יעקב אשר: זה לא מילים, זה גם לא עברית, זה גם ללא משמעות.

גאל אזריאל: אדוני היו"ר, זה מה שסוכם אתמול בדיון, ונראה לי שהסכמתם על זה.

יואב סגלוביץ': לדעתי אפשר לעשות את זה יותר פשוט, החלטה על הכרזה על אזור מוגבל תתקבל לאחר שעמדת הרשויות המקומיות הובאה בפני ועדת השרים.

יעקב אשר: לא, לא.

גאל אזריאל: לא, ככל הניתן.

יעקב אשר: רגע, פה עצרתי את זה, כי אם היא לא הובאה הוא בחר לא להביא, אני לא רוצה שישחק לי הפוך.

שי סומך: זכות וטו.

יעקב אשר: זאת אומרת שאני לא רוצה שראש עיר ידאג לא להביא כדי שהם לא יוכלו להחליט, לזה אני לא מסכים.

יעקב אשר: אני לא זוכר, ומקווה שאולי אני כבר לא עייף, מה זה "שהתייעצה, ככל האפשר"?

יעקב אשר: מה זה התייעצות ככל האפשר?

גאל אזריאל: אלו בדיוק אותן נסיבות שיש חובה פוזיטיבית לממשלה לפנות לאותו ראש רשות, אבל יכול להיות שלא הצליחו להשיג אותו ולא הצליחו לקבל את עמדתו בנסיבות מסוימות, ולכן צריך להשתדל, אבל אם הנסיבות לא מאפשרות את זה, אז עדיין יש סמכות.

יעקב אשר: חבר'ה, אנחנו לא מדינת עולם שלישי.

תמי סלע: זה עלה בדיון, שיש חובת היוועצות, אז זה לא שאם הגורם שאיתו צריך להתייעץ מסכל את החובה אז זה לא נחשב שקיימו אותה, קיימו אותה בכל מקרה.

תמי סלע: נכון שאפשר גם באותה מידה - - -

יעקב אשר: המילים "שהתייעצה, ככל האפשר".

תמי סלע: ככל הניתן, זה יותר משקף את זה?

יעקב אשר: לא יודע, זה משהו כזה לא ברור.

יעקב אשר: אני לא רואה בזה מהות, אבל אני חושב שזה - - -

יואב סגלוביץ': איפה כתוב ככל הניתן?

יואב סגלוביץ': בנוסח שלי אין את זה.

יואב סגלוביץ': "שעמדת הרשויות המקומיות, ככל שהתקבלה, בעל פה או בכתב".

גאל אזריאל: לעניין חובת ההתייעצות.

תמי סלע: בסעיף הראשון שבו מדובר על החלטת ועדת השרים יש חובת התייעצות עם ראשי הרשויות המקומיות.

יעקב אשר: אז לאחר שהתייעצה עם ראשי הרשויות, ועכשיו תוסיפו משהו, במידה שלא – לא יודע.

גאל אזריאל: זאת המשמעות, זאת הייתה הכוונה.

יעקב אשר: את הכוונה הבנתי, אני זוכר שדיברנו על זה, אבל התוצר בסוף לא נוח לי בעין.

יואב סגלוביץ': יעקב, אני חייב להגיד לך משהו.

יואב סגלוביץ': יש פה חובת התייעצות, וחובת התייעצות לא מתנים.

יואב סגלוביץ': אני לא מכיר ראש עיר בישראל שאי-אפשר למצוא אותו.

שי סומך: זה קרה.

רננה מיסקין: זה קרה.

יואב סגלוביץ': תקשיבו, אני לא מכיר - - -

יעקב אשר: הם טוענים שזה קרה.

יעקב אשר: אין לי עורך דין בשביל לבדוק את זה.

יואב סגלוביץ': בסדר, גם לי אין עורך דין שיבדוק.

יעקב אשר: בדיוק.

יואב סגלוביץ': אבל עדיין הממשלה יודעת מה לעשות.

יואב סגלוביץ': דרך אגב, גם אם הממשלה לא התייעצה לא כתוב שאי-אפשר לקבל החלטה בלעדיו, אז יתעדו את זה שניסו ויקבלו החלטה.

יואב סגלוביץ': אבל הרעיון פה שפוזיטיבית יש חובה להתייעץ איתם.

יעקב אשר: או לאחר שהתייעצה וניתנה אפשרות לראשי הרשויות המקומיות באזור המוגבל – לאחר שהתייעצה - - -

יואב סגלוביץ': עם ראשי הרשויות באזור המוגבל.

יואב סגלוביץ': למה "כלל האפשר"?

יואב סגלוביץ': תורידו את "ככל האפשר" וזהו.

שי סומך: אבל זה יוצר זכות וטו.

שי סומך: זה יכול להתפרש כזכות וטו.

תמי סלע: לא, זה לא יוצר זכות וטו, את זה אי-אפשר להגיד, יש השגה בעניין הזה.

יואב סגלוביץ': זה לא יוצר זכות וטו, זה מחייב את האנשים להתייחס לאנשים שמכירים בפועל את - - -

יעקב אשר: ככל האפשר אומר שרמת ההתייעצות היא לא מלאה.

מיכל גולדברג: זה אומר שהממשלה, ועדת השרים, מי שמעוניין להכריז על אזור מוגבל צריך לעשות את המקסימום האפשרי בשביל לקיים את אותה התייעצות, זה מה שזה אומר.

שי סומך: נכון.

מירה סלומון: זה ממש לא מה שזה אומר.

יעקב אשר: יש לך הצעה, מירה?

תמי סלע: אבל גם הכללים של המשפט המינהלי באמת אומרים שאם הצד שצריכים להתייעץ איתו מסכל את החובה - - -

מיכל גולדברג: אנחנו מדברים פה בכל זאת לא על הכללים הרגילים, לא על מצב רגיל, אנחנו מדברים פה על מצב חירומי של התפשטות נגיף, ההחלטות האלה מתקבלות לפעמים באמצע הלילה.

יעקב אשר: מירה, יש לך הצעה?

יואב סגלוביץ': כל החלטה שתתקבל – בואו נדבר עכשיו על שפת המציאות, אין מצב שוועדת השרים תתכנס, בואו, ותחליט כזה דבר על תל אביב בלי שדיברו עם ראש עיריית תל אביב.

יעקב אשר: היא הייתה ברשות דיבור ונתתי לאחרים.

יעקב אשר: בבקשה, מירה.

מירה סלומון: כן, בהחלט, אדוני, יש לי הצעה.

מירה סלומון: לאחר שפנתה לראשי הרשויות המקומיות שבאזור המוגבל ונתנה להם הזדמנות להביע עמדתם, וביקשה להתייעץ איתם.

מירה סלומון: קודם כול הוראה פוזיטיבית שקובעת שהם פונים.

מירה סלומון: אם הם פנו ואחר כך לא התקבלה, אחר כך בפסקה 2 "ככל שהתקבלה", הכול בסדר.

מירה סלומון: אבל לקבוע קודם את החובה של הממשלה לפנות לרשות המקומית, לראש הרשות, זאת חובה.

יעקב אשר: אני רוצה לעשות משהו אחר.

יעקב אשר: יש עוד מישהו דחוף על הקו?

יעקב אשר: אביב ממשרד הבט"פ, בבקשה.

תמי סלע: לאחר שפנתה להתייעצות עם ראשי הרשויות המקומיות.

אביב ישראלי: לא יודעת אם מונח בפניי הנוסח המעודכן, ביקשנו להוסיף צוער ואיש כבאות והצלה לעניין יציאה וכניסה.

יעקב אשר: כן, הוסיפו.

תמי סלע: הוספנו.

אביב ישראלי: כוחות ההצלה חסר רק ביציאה מאזור מוגבל.

אביב ישראלי: איש כבאות והצלה לא התווסף לעניין היציאה מהאזור המוגבל, זה משהו שעדיין חסר.

יעקב אשר: זכרתי כבאות, אמרתי לך.

יעקב אשר: בסדר, הייתה הסכמה על זה, זה יצורף.

אביב ישראלי: תודה רבה.

יעקב אשר: בואו נקרא את סעיף 2(א) מהתחלה ונמצא גם את הפתרון הניסוחי הזה.

תמי סלע: אני משאירה בסוגריים את "ככל האפשר" כרגע.

תמי סלע: את זה הוספנו.

יעקב אשר: פה הוספנו את התוספת שלך.

שי סומך: כן, אז קודם כול הייתי מציע למחוק "בעל פה או בכתב", זה לא משנה אם זה בעל פה או בכתב.

יעקב אשר: לא, לא.

תמי סלע: דברי ההסבר יכללו – בסדר.

מיכל גולדברג: במקום המשפט שרשום כרגע.

תמי סלע: אה, במקום זה שעמדת הרשויות תובא?

מיכל גולדברג: במקום נימוקי ההחלטה.

יעקב אשר: מה?

רננה מיסקין: בדברי ההסבר.

שי סומך: דברי ההסבר להצעת ההחלטה – אין להחלטה נימוקים.

שי סומך: להחלטות ממשלה אין נימוקים.

תמי סלע: אה, במקום נימוקי החלטה.

שי סומך: אז אל דברי ההסבר להצעת - - -

יעקב אשר: לא, רגע, חבר'ה, החלטנו את הנימוקים, עמדנו על זה.

שי סומך: בהחלטה אין נימוקים, זאת הכרזה.

תמי סלע: דברי ההסבר הם הנימוקים בעצם, ככה הם קוראים לזה.

יואב סגלוביץ': זה בדיוק העניין.

שי סומך: אין להחלטת ממשלה נימוקים.

יואב סגלוביץ': עכשיו יהיו.

שי סומך: אנחנו לא מכירים דבר כזה.

מיכל גולדברג: אין.

מיכל גולדברג: יש את תקנון עבודת הממשלה.

גאל אזריאל: אבל אפשר לומר שבדברי ההסבר יופיעו הנימוקים.

יעקב אשר: בתוך הנימוקים?

שי סומך: זאת לא החלטה מינהלית, זאת הכרזה.

יואב סגלוביץ': זה מה שכתוב פה.

שי סומך: אין היום דבר כזה.

יעקב אשר: למה לא?

יעקב אשר: בתוך דברי ההסבר יהיו נימוקים, מה הסיפור?

שי סומך: עוד לא הייתה החלטת ממשלה.

מיכל גולדברג: זה מה שמשרד המשפטים ביקש לדייק.

יעקב אשר: לא, הוא ביקש להוריד את המילה "נימוקים", לזה אני לא מוכן.

מיכל גולדברג: דברי ההסבר יכללו - - -

רננה מיסקין: נימוקים.

שי סומך: זה אותו דבר, דברי ההסבר להצעת ההחלטה יכללו התייחסות לעמדת הרשויות המקומיות, ככל שהיא הובאה בפני הוועדה, ואם הוגשה התייחסות בכתב היא תצורף להצעת ההחלטה.

תמי סלע: אבל הרצון הוא שיהיה ברור שאלו גם נימוקי ההחלטה, יכללו את נימוקי ההחלטה.

יעקב אשר: מצוין.

יעקב אשר: אל תוריד לי את המילה "נימוקים".

יעקב אשר: עד שהכנסתי אותה, עכשיו אתה מוציא לי אותה ככה בעדינות כזאת.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להבין, יעקב, על מה הנימוקים?

יעקב אשר: על זה שלא קיבלו או כן קיבלו את עמדת העירייה, לא משנה.

תמי סלע: לא, אלו בכלל הנימוקים להצעה, לרבות.

יעקב אשר: בכלל הנימוקים, כללית, לרבות זה.

יעקב אשר: זה מה שהיה.

יואב סגלוביץ': עוד פעם, אני חוזר פה למשרד המשפטים, כי היה לי איזה ויכוח צד איתם.

יואב סגלוביץ': אתה מתכוון לזה שהחלטת הממשלה תהיה מנומקת.

יעקב אשר: בדברי ההסבר שלה יינתנו נימוקים.

יואב סגלוביץ': לא משנה, את ההחלטה בסוף החלטנו, אבל דברי ההסבר שהובילו להחלטה הזאת.

יעקב אשר: כן, כי אין החלטת ממשלה מנומקת.

יואב סגלוביץ': הבנתי, בסוף החלטנו, אבל יש נימוקים.

יעקב אשר: יש החלטה, בהחלטה מגיעים דברי הסבר.

יואב סגלוביץ': נכון.

יעקב אשר: בתוך דברי ההסבר ייתנו את כל סיפור הדברים, כולל עמדת הרשות המקומית והסיבות לקבלה או אי קבלה שלהם.

שי סומך: דברי ההסבר מוגשים לוועדת השרים לפני קבלת ההחלטה.

שי סומך: ההחלטה היא בלי דברי הסבר כמו בכל החלטות הממשלה.

יעקב אשר: נכון, אבל לא הנימוקים של ועדת - - -

יואב סגלוביץ': כשאני רוצה לבחון את טיב ההחלטה של הממשלה, אני אוכל להבין את זה מדברי ההסבר שהוגשו.

יעקב אשר: בדיוק, על פי מה שהוגש לשרים.

יואב סגלוביץ': לא משנה, בסוף השרים לא קמו בבוקר החליטו - - -

יעקב אשר: בדיוק.

יואב סגלוביץ': ולכן יש חשיבות פוזיטיבית שחייבים להיות נימוקי ראש העיר בניגוד למה שהיה קודם שלא ספרו את ראשי הרשויות.

יואב סגלוביץ': זה אחד הלקחים מכל ההתנהלות בקורונה בשלב הראשון, לא ספרו, אין מה לעשות.

יואב סגלוביץ': אני אומר כבוגר ועדת קורונה א', פה ישבו ראשי הרשויות ולא דיברו איתם.

יואב סגלוביץ': אלו הטענות שלהם, לא הטענות שלי, לא רק על העניין הזה, בכלל.

יואב סגלוביץ': שיתוף של ראשי הרשויות המקומיות בתהליך הזה היה מועט מדיי בכל משרדי הממשלה.

יואב סגלוביץ': בוודאי כשאתה נוגע באזור מוגבל, אין יותר מגביל מאשר - - -

יעקב אשר: תקשיבי, ב-א(1), לאחר שהתייעצה וביקשה את חוות הדעת - - -

תמי סלע: אולי רק נכתוב זולת אם לא ניתן היה.

יואב סגלוביץ': מה הבעיה?

יעקב אשר: הבעיה שלי רק עם הצירוף "ככל האפשר".

יעקב אשר: ככל האפשר זה משהו שאומר שאפשר גם פחות.

מיכל גולדברג: אדוני, בנוסח של חוק המסגרת שהוגש לממשלה היה "לאחר שהתייעצה, ככל האפשר, מנסיבות העניין עם ראשי הרשויות המקומיות שבאזור המוגבל".

תמי סלע: זה לא חזק מדיי.

מירה סלומון: סליחה, מה זה, זה אורים ותומים?

מירה סלומון: אני לא מבינה.

תמי סלע: זולת אם ניתן היה לקיים את ההתייעצות.

מירה סלומון: אני לא מבינה, הנוסח של חוק המסגרת זה אורים ותומים?

מירה סלומון: אז לא - - - מהנוסח הזה?

יואב סגלוביץ': יעקב, עדיין לא דנו בחוק המסגרת.

יעקב אשר: לא דיברתי על חוק המסגרת עכשיו.

יואב סגלוביץ': אני אומר ליועצת המשפטית, עוד נהפוך את חוק המסגרת ונהפוך בו וגם נהפוך אותו.

יעקב אשר: נכון.

יואב סגלוביץ': אבל עד אז בינתיים אנחנו מגיעים פה לתקנות הכי קשות שרק אפשר על אזרחים, הרשות המקומית חייבת להיות שותפה לעניין הזה פוזיטיבית, לא?

יעקב אשר: תחפשו מילה נרדפת שהיא לא - - -

מיכל גולדברג: אין התנגדות לזה.

מיכל גולדברג: אנחנו מבקשים להבהיר שההתייעצות היא באמת ככל האפשר, אפשר מבחינתנו ככל הניתן במקום ככל האפשר.

רננה מיסקין: היא לא מסכלת את עצם ההחלטה.

יעקב אשר: את מדברת על שני דברים.

יעקב אשר: גברתי, את מדברת על כך שלא יקרה מצב שבו לא הצליחו לתפוס את ראש העיר או ברח או נסע לחוץ לארץ.

מיכל גולדברג: אני גם מדברת על עוד מצבים.

מיכל גולדברג: אני מדברת על מצב שיש איזשהו מצב חירום וההתייעצות אולי תהיה בדיעבד.

יואב סגלוביץ': אין אירוע כזה.

יואב סגלוביץ': סליחה שאני אומר לך את זה, זה לא מציאותי.

יעקב אשר: אה, בדיעבד.

מיכל גולדברג: קשה לנו לחזות כרגע.

מיכל גולדברג: קרו הרבה שקשה לנו לחזות.

יעקב אשר: ב-די-ע-ב-ד.

מיכל גולדברג: נעשה את כל המאמץ, אדוני, אני חייבת לומר, גם לפני העניין הזה.

מיכל גולדברג: היום אין בתקנות שעת חירום שום חובה למדינה להתייעץ עם הרשות המקומית.

יעקב אשר: רע מאוד.

מיכל גולדברג: ובכל זאת ההתייעצות הזאת מתקיימת גם בלי שיש חובה כזאת לפי התקנות האלה.

יעקב אשר: אז לא לכתוב כלום, הכול מתקיים.

מיכל גולדברג: לא, אני לא - - -

יעקב אשר: אל תכתבי בכלל.

יעקב אשר: החלטת ועדת השרים, קחו סמכות וגמרנו.

מיכל גולדברג: לכן, אנחנו מבקשים - - -

יעקב אשר: בואו, אל תזלזלו באינטליגנציה שלנו.

מיכל גולדברג: זאת העמדה שלנו, אדוני.

מיכל גולדברג: אפשר להוסיף "ככל האפשר בנסיבות העניין", כפי שקיים בחוק המסגרת.

יואב סגלוביץ': יעקב, שנייה.

יואב סגלוביץ': תני לי לנסות לשכנע אותך במשהו אחר.

יואב סגלוביץ': הכול בסדר, והלחץ מאוד גדול על המערכות, כולל עלייך באופן אישי בטח עם כל החוקים, אבל בשורה התחתונה אנחנו צריכים להסתכל בראייה יותר רחבה.

יואב סגלוביץ': הראייה היותר רחבה אומרת שעל הממשלה, שהיא גם הממשלה שלי, שלנו של כולנו, אנחנו סומכים עד גבול מסוים.

יואב סגלוביץ': ברשות המקומית שבה חי כל בן אדם, כל אחד מאיתנו, בסוף מי שניהל חלקים גדולים במשבר הזה הן הרשויות המקומיות, זה הניסיון שלנו ממה שראינו.

יואב סגלוביץ': ואין מצב שבו ראש רשות מקומית, לפחות לתפיסת העולם שלנו, לא יהיה שותף להחלטה הזאת.

יואב סגלוביץ': צריכים לוודא שדבר החקיקה יחייב אותו, זה הכול.

יעקב אשר: חברים, או שתביאו נוסח שמקובל עליי, ואם לא, זה לא מקובל עליי ולא נתקדם עם זה.

יעקב אשר: לא, אין התייעצות ככל האפשר, אין דבר כזה.

מיכל גולדברג: זו העמדה שלנו.

יעקב אשר: זה אומר שגם התייעצויונת זאת גם התייעצות.

מיכל גולדברג: אני מזכירה לאדוני שהסכמנו גם לנוסחים שאחר כך, כל העמדה של הרשות המקומית גם כך מובאת בפני ועדת השרים.

יעקב אשר: לכן, בגלל שהסכמת לזה אני לא מבין את ההתעקשות שלך איך להוציא כזה דבר תחת ידינו.

יעקב אשר: דווקא בגלל שהסכמת לחלק השני, שברור שהוא המשך של החלק הראשון – את מסתכלת על מישהו, את צריכה מישהו שידבר ממשרד המשפטים?

מיכל גולדברג: לא, אדוני.

יעקב אשר: שידברו, אם אתם חושבים שאני טועה תגידו, אני לא כזה מפחיד.

מיכל גולדברג: אני חושבת שנציג של משרד המשפטים יביע את עמדתו.

יעקב אשר: אני רוצה שמשרד המשפטים יביע את עמדתו, כן, אין לי בעיה.

יעקב אשר: אני מוכן לשמוע תמיד עמדה הפוכה, אבל התעקשות כזאת, אני לא מבין למה.

יעקב אשר: המילים האלה, אתה יודע, האוטו הוא טוב ככל הניתן, הייתי קונה ממישהו משהו כזה?

מיכל גולדברג: גם חובת שמירת שני מטר היא ככל הניתן.

יעקב אשר: אוי, נו, באמת.

מיכל גולדברג: ככל הניתן, כן, אנשים צריכים לשמור על שני מטר, ואנחנו דורשים מאנשים לשמור על שני מטר.

מיכל גולדברג: אבל מה לעשות, קשה לנו לצפות מראש את כל הסיטואציות, ויכולות להיות סיטואציות שאי-אפשר לשמור על שני מטר.

יואב סגלוביץ': בסדר, אבל פה זאת הגבלה הכי דרקונית על אזרחים באזור מסוים, זאת אחריות של רשות מקומית.

יעקב אשר: אם היה כתוב פה שראש העיר יוזמן לוועדה, ככל הניתן, ואם לא אז יתייעצו איתו בטלפון, אז ככל הניתן זה בסדר, או ככל האפשר.

יעקב אשר: אבל פה מדובר על התייעצות.

יעקב אשר: ככל הניתן זה אומר: אהלן, ראש העיר, תקשיב, זה הסיפור, הבנתי אותך, כן, הבנתי אותך, לא התקבל.

יעקב אשר: הוא יבוא אחר כך ויגיד: דיברתי איתו.

מיכל גולדברג: אנחנו לא מדברים פה על רמת ההתייעצות.

יעקב אשר: זאת כן רמת ההתייעצות, זה בדיוק, זאת אחת הבעיות פה.

רננה מיסקין: אבל הוא יכול להביא גם את עמדתו בהמשך, זה לא צף לבד הסעיף הזה, הוא בא ביחד עם הסעיף הבא.

יעקב אשר: אבל עם כל הכבוד, אם קורה אסון בעיר, השר לא מתקשר ישר לראש העיר ושואל: מה קורה אצלך?

רננה מיסקין: עוד דבר, אם קורה אסון בעיר ולמעשה – אולי אני אחזור טיפה אחורה.

רננה מיסקין: כשאנחנו מדברים על אזור מוגבל, נכון שההגבלות האלה, שהגם שעכשיו הן בעצם מדורגות ולא חייבים להפעיל את כולן, אבל כשבאמת יש צורך באזור מוגבל זה אומר שאנחנו מפעילים את זה באזור מצומצם יותר ולא מפעילים את זה בכל הארץ.

רננה מיסקין: צריך לזכור שזה אמצעי שצריך להיות עדיין ישים ועדיין רלוונטי כדי שלא נצטרך אמצעים יותר חריפים מזה.

רננה מיסקין: וכשאנחנו בעצם כובלים את היכולת של ועדת השרים לפעול בזה שהיא חייבת להיוועץ - - -

יואב סגלוביץ': אנחנו לא כובלים, אנחנו מאזנים בין החלטות דרקוניות.

יואב סגלוביץ': קחו דוגמה, לפני שבוע וחצי או שבועיים החליטו על טבריה, לא התייעצו שם עם יושב-ראש הוועדה הקרואה – שנייה, אתן לכם דוגמה קונקרטית – הוא שכנע אותם והם הסירו.

יעקב אשר: דיברנו על זה פה בוועדה והם שמעו את זה, והם הודו כאן בוועדה שהייתה להם טעות, ואחרי כל זה עוד אומרים היוועצות ככל האפשר.

רננה מיסקין: זה בא ביחד עם הסעיף, כמו שאמרתי.

יואב סגלוביץ': וזה לא כזה דרמטי.

יואב סגלוביץ': בסך הכול, אני לא מכיר ראש עיר במדינת ישראל שאתה לא יכול לדבר איתו.

יואב סגלוביץ': אני לא מכיר.

יואב סגלוביץ': הרי בסוף בסוף בסוף רוב הטעויות לא היו ברשויות המקומיות ולא באו מהן, אלא היו בהחלטות שבאו מלמעלה.

יעקב אשר: זה לא משנה, גם אם זה ברשויות המקומיות.

יעקב אשר: גם ראש רשות יכול לטעות, יואב, זה בסדר.

יואב סגלוביץ': כן, אבל הוא טועה והוא רואה את הדברים בעיניים.

יעקב אשר: עזוב, יכול לטעות.

יעקב אשר: רק פקידים בממשלה לא טועים.

יעקב אשר: ראשי עיר טועים, פקידים לא.

רננה מיסקין: אולי הוא לא רואה את כל הנתונים בכל הארץ.

רננה מיסקין: הוא רואה את נקודת המבט שלו, שהיא חשובה.

רננה מיסקין: אנחנו לא מתווכחים עם עצם החשיבות.

יואב סגלוביץ': אבל אני אומר לך עוד פעם, זה אמצעי דרקוני של החלטה כזאת, ולכן זה האיזון הנכון.

יעקב אשר: חברים, בואו לא ניתקע בזה, נמשיך הלאה.

גאל אזריאל: סליחה, אם אפשר להציע, כמו שגם אמרו בשלטון המקומי, רק את העניין שנעשתה פנייה להתייעצות.

גאל אזריאל: כי אנחנו לא רוצים להיות במצב שבו, כמו שכבר נאמר, שאם אנחנו לא תופסים את ראש הרשות וצריך כבר להטיל את המגבלות אז הוועדה לא תוכל לקבל החלטה, תהיה מנועה מלקבל החלטה בגלל זה.

גאל אזריאל: מצד שני, כמובן שיש חובה פוזיטיבית.

גאל אזריאל: כמו שאמרתם, מדובר באמת בהגבלות לא פשוטות שכמובן שחשוב מאוד לשמוע את ראש הרשות ולהיות בתיאום איתו.

גאל אזריאל: לכן נראה לי שאם אנחנו מצליחים לחשוב על ניסוח שבו נעשתה פנייה, לאחר שנעשתה פנייה להיוועצות עם ראש הרשות אז יכול להיות שנצליח למצוא - - -

יעקב אשר: וגם הייתה היוועצות.

גאל אזריאל: כן, נעשתה פנייה להיוועצות.

יעקב אשר: בהנחה שהייתה.

יעקב אשר: אין לי בעיה שתימצאו כל מילה שאתם רוצים, אם ראש העיר לא שיתף פעולה או לא ענה לטלפונים, אין לי בעיה.

יעקב אשר: תכתבו את זה איך שאתם רוצים, מצידי גם שימו לו מאסר, אין לי בעיה.

גאל אזריאל: אז זה מה שאני מנסה להציע.

יעקב אשר: אבל במה שאת מציעה חסרה המילה על ההתייעצות עצמה.

תמי סלע: אבל זה נכון לכל חובת התייעצות ולא כותבים את זה.

גאל אזריאל: נעשתה פנייה להתייעצות עם ראש הרשות המקומית.

יעקב אשר: ו-?

גאל אזריאל: ואם הוא לא עונה - - -

תמי סלע: כן, אבל "נעשתה פנייה" יכול ליפול על משהו טכני שסימנו "וי" שעשו פנייה וזה בכלל לא הגיע.

יעקב אשר: זהו, פה את מסתפקת בפנייה.

מיכל גולדברג: אני מזכירה לך, אדוני, יש הרי סעיף אחר כך.

מיכל גולדברג: למעשה כל הפנייה להתייעצות מיותרת בעיני, כי יש סעיף שמחייב את ועדת השרים כתנאי להחלטה.

יעקב אשר: אוו.

יעקב אשר: גברתי, יש שני צדדים, אולי אתם חיים ויודעים לעבוד לבד, אבל רשות מקומית מול שלטון מדברים ביניהם קודם, מדברים קודם, התייעצו, ולאחר מכן כותבים את העמדה שלהם.

מיכל גולדברג: אבל הסכמנו להכניס את הסעיף שאדוני ביקש, ונקריא אותו עוד פעם.

מיכל גולדברג: ואני חושבת שהסעיף הזה אפילו מייתר את מה שכתוב כרגע באדום, כי הוא הרבה יותר חזק, והסכמנו למה שאדוני ביקש.

מיכל גולדברג: הסעיף אומר כך: "החלטה על הכרזה על אזור מוגבל תתקבל לאחר שעמדת הרשויות המקומיות, ככל שהתקבלה, בעל פה או בכתב" – אני לא זוכרת, היה פה איזשהו תיקון לנוסח שהציע מר סומך ממשרד המשפטים.

יעקב אשר: כתבת את התיקון?

תמי סלע: כן.

מיכל גולדברג: "הובאה בפני ועדת השרים" – מה צריך יותר מזה?

מיכל גולדברג: זה הרבה יותר חזק ממה שהיה כתוב לפני.

יעקב אשר: אני אסביר לך.

מיכל גולדברג: אפשר אפילו לוותר על זה.

מיכל גולדברג: ועוד אחרי זה כתוב, סליחה, איך שניסחנו את זה מקודם: "דברי ההסבר להחלטה יכללו התייחסות לעמדת הרשויות המקומיות, ככל שהובאה בפני הוועדה".

יעקב אשר: אני אסביר לך.

יעקב אשר: משפטית את צודקת, הנה התייחסות.

מיכל גולדברג: לכן אני באמת לא מבינה.

יעקב אשר: בגלל שאת משפטנית ולא היית ראש עיר וגם לא היית שר, ואני גם לא הייתי שר, אבל ראש עיר הייתי, יש אומרים אפילו ראש עיר טיפה טוב, לא הרבה, קצת.

יעקב אשר: אני מסביר לך, ועכשיו תנסי להבין את זה, ויותר אנשי הביצוע צריכים את זה, ולא דווקא ייעוץ משפטי, אבל גם הייעוץ המשפטי צריך להבין את זה.

יעקב אשר: יש שני חלקים פה בעניין, יש את החלק שנעשתה היוועצות כמו שעושים במקום נורמלי כשיש שלטון מרכזי ושלטון מקומי, הייתה היוועצות, ולא התקבלה בסוף העמדה וזה בסדר, כי הממשלה החליטה לא לקבל את זה.

יעקב אשר: אז ראש הרשות יכול לשים את הדברים, מה שנקרא בכתב, את הדרישות שלו או את הבקשות שלו או את הדעה שלו גם אם היא לא התקבלה.

יעקב אשר: אבל החלק של היוועצות הוא החלק הראשוני האמיתי באמת כשרוצים לטפל בציבור.

יעקב אשר: אז את אומרת לי שאולי יש ראש עיר אחד שלא יענה להם בטלפון, בשביל זה אנחנו לוקחים את שיתוף הפעולה הכי ברור בין שלטון מרכזי לשלטון מקומי.

יעקב אשר: תגידו לי, מה קורה לכם?

יעקב אשר: זה הדבר הכי חשוב שקיים.

תמי סלע: אולי כדי להתקדם נכתוב את זה במילים הכי ברורות?

תמי סלע: חבל.

מיכל גולדברג: אדוני, אין מחלוקת על כך, אבל לא תמיד אזור מוגבל כמו שגם אדוני אמר, לא תמיד הרשויות ששות שיכריזו עליהן כעל אזור מוגבל.

מיכל גולדברג: אין מה לעשות, זה משהו שנדרש.

תמי סלע: לא להגיד ובלבד שלא התקיימה התייעצות כשאין שיתוף פעולה מצד ראש הרשות המקומית.

יעקב אשר: אני מבקש שנקריא את הנוסח בסוף, אם נתקדם יהיה נוסח, תשבו, בבקשה, תכינו.

יעקב אשר: יש לי בעיה רק עם דבר אחד, אני לא רוצה שההתייעצות תהיה נכה, לא הניסיון וההצלחה של זה.

יעקב אשר: ההתייעצות ככל האפשר זאת התייעצות נכה.

מירה סלומון: זה בנפשנו הנושא הזה.

מירה סלומון: זה בנפשנו.

מירה סלומון: עברת בדיוק את כל התהליך, היוועצות אמיתית בלב פתוח ובנפש חפצה היא זו שמובילה לעמדה אחר כך, לגיבוש עמדה.

יעקב אשר: נכון.

יעקב אשר: מה זה הדבר הזה?

מירה סלומון: זה דבר בסיסי הכי חשוב שיש.

מירה סלומון: הבהרת בדיוק את עמדתנו.

יעקב אשר: תגידי, אתם לא נותנים מקום גם לנסות לשכנע ראש עיר אולי הוא טועה?

יעקב אשר: איך עושים את זה?

יעקב אשר: איך עושים את זה אם את אומרת:

יעקב אשר: בוא נסתפק רק בחלק האחרון שישלח מכתב.

יעקב אשר: יש היזון חוזר.

רננה מיסקין: כמו שד"ר ענת צוראל שהייתה פה אתמול אמרה, אין מחלוקת שהשיח עם הרשות הוא שיח חשוב ושאנחנו משתדלים לקיים אותו, כמו שהיא אמרה, שרופאי המחוז בתקשורת מאוד מאוד צמודה בדרך כלל עם ראש הרשות ומנסים למצוא פתרונות ביחד.

רננה מיסקין: זה מה שעושים.

רננה מיסקין: ההיוועצות שלפני זה חשובה לנו מאוד וזה האופן שבו אנחנו מתנהלים, כי אנחנו מסכימים שזה באמת חשוב.

יעקב אשר: מצוין, שיהיה כתוב את זה.

רננה מיסקין: אבל ברגע שבאים להחליט על ההכרזה, אז זה הרגע שבו יש חשש שלא תהיה אפשרות ליצור קשר באמת ולהיוועץ עם הרשות.

יעקב אשר: ההתייעצות היא לאו דווקא ברגע שמקבלים את ההחלטה.

יעקב אשר: הרגע שמקבלים את ההחלטה זה השלב אחרי שראש הרשות התייעץ ולא קיבלו את דעתו.

יעקב אשר: לפחות לאנשי המקצוע מולו הוא מוציא את הנייר שלו, את האמירה שלו לוועדת השרים שבה הוא הולך להלשין על אנשי המקצוע שלכם, במירכאות, ולהגיד: הם לא שמעו אותי, הם לא הבינו אותי, בלה בלה בלה.

יעקב אשר: אבל יש חלק מוקדם של התייעצות.

יעקב אשר: מה זה הדבר הזה?

תמי סלע: אם נכתוב בצורה מאוד מפורשת שאם ההתייעצות לא קוימה בשל חוסר שיתוף - - -

יעקב אשר: זה קשור לבריאות הציבור, זאת הבנה בסיסית.

תמי סלע: אני אומרת שבדרך כלל לא כותבים את זה, אבל יכול להיות שזה יניח את הדעת אם נכתוב שבלבד שאם ההתייעצות לא קוימה בשל חוסר שיתוף פעולה מצד ראש הרשות המקומית, אז זה לא ייחשב כאי-קיום - - -

יעקב אשר: תכתבו ככה, אין לי בעיה.

יעקב אשר: אמרתי לכם, תכתבו שיקבל גם עונש מאסר, אני מתכוון לזה.

תמי סלע: זה מניח את הדעת?

תמי סלע: משהו שהוא בדרך כלל מוטמע בחובת היוועצות בכללי המשפט המינהלי, אבל אם אנחנו ניתקע רק בגלל זה אז כבר עדיף לכתוב את זה במפורש.

יואב סגלוביץ': אני חושב שצריך לכתוב את זה במפורש משלוש סיבות: הסיבה הראשונה שזה נכון לעשות את זה, הסיבה השנייה שנכון לעשות את זה, וגם השלישית.

יעקב אשר: יש לי אפילו עוד סיבה אחת, אני לא רוצה להגיד מה הנימוק שלה, אתה יודע מה, אתן לך רמז, נכון לעשות גם את זה.

יעקב אשר: אנחנו נכנסים פה לאיזשהן סתם מגננות כאלה ודברים שסתם.

יעקב אשר: מה זה זה?

יעקב אשר: לי קפץ בעברית, אומנם לא למדתי ליבה, אבל אצלי בעברית: "התייעצה, ככל האפשר" זה מישהו שבא ואומר: באתי לצאת ידי חובת משהו, לא יותר.

יעקב אשר: מה זה הדבר הזה?

יעקב אשר: את (2) קראנו.

יעקב אשר: (3).

תמי סלע: שזה בעצם בא לקחת בחשבון דברים שעלו פה על משפחות.

יעקב אשר: אז זהו, זה בא בחשבון ולא כל כך בא בחשבון.

יעקב אשר: העלינו את הנושא הזה של בתי אב, שזה צריך להיות חלק מההסתכלות.

יעקב אשר: הפיזור, אני צריך עוד איזו מילה קטנה פה בתוך העניין: בהתחשב בין היתר, לא שזה הכול, ב- – לא יודע, תעזרו לי פה.

יואב סגלוביץ': במאפיינים המיוחדים של האזור, כי זה יכול להיות שונה ממקום למקום.

יעקב אשר: בפיזור אחר או במאפיינים מיוחדים.

יואב סגלוביץ': במאפיינים המיוחדים, כי יש הבדל, זה יכול להיות בתי קומות.

יעקב אשר: באוכלוסייה, נכון.

יעקב אשר: זה אפשרי מבחינתך?

מיכל גולדברג: כתבנו ב"מאפייני האזור", אדוני.

תמי סלע: במאפיינים המיוחדים של האוכלוסייה באזור?

יעקב אשר: מאפיינים מיוחדים באזור הזה, כן?

יעקב אשר: מאפיין מיוחד.

יעקב אשר: הנה, גברתי ממשרד הבריאות, חבל שהגב' מהרפואה לא נמצאת, אבל פגשתי היום את ראש מועצת רכסים שאמר לי שיש לו משהו כמו 20 ומשהו חולים, משהו כזה.

יעקב אשר: אבל הוא אומר לי: תקשיב, זה כולו שבע או שמונה משפחות.

יעקב אשר: זה מקום קטן, הוא גם שולט על זה, הוא יודע בדיוק.

יעקב אשר: זה שבע משפחות.

יעקב אשר: עכשיו, אותם 28 חולים בעיר אחרת קטנה בצפון, שהיא עיר לא חרדית עם משפחות ברוכות ילדים, זה יכול להיות בערך בין 20 ל-27 משפחות, זאת אומרת אחד בכל בית אב.

יעקב אשר: זה גם סוג אחר של טיפול.

יעקב אשר: אז פה אפשר להתחשב בין היתר בפיזור החולים ובמאפיינים מיוחדים של האזור.

יעקב אשר: בסדר?

יעקב אשר: מקובל, גברתי?

מיכל גולדברג: לא הבנתי.

מיכל גולדברג: כתוב כרגע בנוסח "ובמאפייני האזור".

מיכל גולדברג: אדוני מבקש להוסיף את המילה "הייחודיים" של האזור?

יעקב אשר: הייחודיים, כן.

תמי סלע: המאפיינים המיוחדים של האזור.

יעקב אשר: אם יש, במידה שיש.

יעקב אשר: אם אין אז אין.

מיכל גולדברג: השאלה מה זה אומר.

רננה מיסקין: אבל אז יש קצת חשש שכל אזור יראה את המאפיינים הייחודיים שלו ויגיד: זה נימוק למה לא להטיל עליי אזור מוגבל.

יואב סגלוביץ': אבל זה חלק מהדיון שיהיה.

יעקב אשר: ובמאפייני המשפחות באזור.

רננה מיסקין: גם אם אין מאפיינים ייחודיים.

מיכל גולדברג: במאפיינים הייחודיים של האזור, בסדר.

יעקב אשר: בסדר, תודה.

תמי סלע: ב-(א)(1) לא היו שינויים.

יואב סגלוביץ': זה ל-45 יום שם.

מיכל גולדברג: נראה.

רננה מיסקין: זה הנימוק שלנו.

יואב סגלוביץ': אני אומר שזה בא לשני הכיוונים.

יעקב אשר: הלאה, חבר'ה, בואו נתקדם.

תמי סלע: ב-(א), (ב), (ג), (ד), לא היו שינויים, זה בעצם נוסח שהיה כבר קודם על השולחן.

תמי סלע: בעצם בסעיף הזה אלו השינויים שהיו.

תמי סלע: בסעיף (3) דיברנו על סוהר - - -

יעקב אשר: לא, בסעיף (ב) – "הכריזה ועדת השרים כאמור, תודיע על כך מיד לראשי" - - -

תמי סלע: אבל זה סעיף שלא היו בו שינויים.

יעקב אשר: נקרא את זה.

תמי סלע: בכל זאת לקרוא?

יעקב אשר: את זה הוספנו אתמול לדעתי, לא?

תמי סלע: זה הדבר היחיד.

תמי סלע: ועדת החוקה, זה השינוי היחיד, דיברנו עליו.

יעקב אשר: אתה רואה את זה איתנו, יואב?

יואב סגלוביץ': כן.

יעקב אשר: מצוין.

תמי סלע: ועדת החוקה.

יעקב אשר: עכשיו החלק העוד יותר חשוב, תקרא איתנו.

יעקב אשר: ראית את זה?

יעקב אשר: (ד).

יעקב אשר: זה בסדר.

יעקב אשר: (ו)

תמי סלע: זה כבר נדון בישיבה שקיימנו, לא היה שינוי.

יואב סגלוביץ': נותן את השפה.

יעקב אשר: לא שפה, זה לא יידיש.

יואב סגלוביץ': זה נותן גם לשפה, גם לדרכים.

תמי סלע: זאת הוראה מאוד מפורטת לעניין הזה.

יעקב אשר: על פי מאפייני, הייתי עושה את זה לא "בנסיבות העניין", "על פי מאפייני המקום".

תמי סלע: אבל כתוב "מותאם לקבוצות האוכלוסייה השונות המתגוררות באותו אזור", זה ממש זה.

מיכל גולדברג: זאת הייתה הכוונה ב"מותאם".

יעקב אשר: איפה ה"קבוצות"?

רננה מיסקין: בסיפה.

תמי סלע: בסיפה, מה שבאמת הוספנו לפי הדיון שהיה בוועדה.

יעקב אשר: אין לי את זה.

יעקב אשר: למה אין לי את זה?

תמי סלע: באדום, ממש בסוף.

יעקב אשר: אה, "קבוצות האוכלוסייה".

יעקב אשר: כי לפעמים זה אזורים, לא רק קבוצות.

תמי סלע: כל מיני קבוצות שמתגוררות באותו אזור.

תמי סלע: באזור המוגבל, כמובן.

יעקב אשר: בסדר.

תמי סלע: ב-(3) חוץ מהסוהר, עובד כבאות, שהעירו לנו, היה גם ב-(ו) את מה שעלה פה בוועדה: שזה באישור, אבל רציתם שנציין את זה במפורש במסגרת הצורך החיוני, גם בכניסה וגם ביציאה.

יעקב אשר: נכון, דיברנו על זה הרבה מאוד.

יעקב אשר: יש לזה ניסוח?

תמי סלע: זה הניסוח, הוא נמצא ב-(ו).

יעקב אשר: אוקיי, לא הגעתי לזה.

יעקב אשר: בסדר גמור.

תמי סלע: ופה זה נשאר ראש רשות חירום לאומית, בלי שינוי.

יעקב אשר: אה, מזל טוב לרח"ל.

יעקב אשר: רח"ל, מזל טוב.

יעקב אשר: לא היית אתמול באירוע.

תמי סלע: גם פה, גם בחקיקה וגם ביציאה.

יואב סגלוביץ': אני מלווה אותם שהם אינם באירוע הרבה זמן.

יעקב אשר: רק אני מבקש את הנושא הזה של רח"ל, לפחות עד החוק הקבוע או המסגרת, שיסגרו בממשלה.

תמי סלע: ב-(3)(א) גם אין שינויים, למעט העניין של 100 מטר שרציתם שיהיה אחיד גם לעניין פעילות ספורט, בעמ' 6 ב-(ט) ו-(י) היציאה.

תמי סלע: כמובן שהם יכולים במסגרת ההקלות לקבוע מרחק גדול יותר, וכתבנו את זה במפורש, זה מופיע.

תמי סלע: אגב, פעילות ספורט מעולם לא הוגבלה ל-100 מטר.

רננה מיסקין: היא הוגבלה ל-500.

תמי סלע: ל-500, אבל לא ל-100.

תמי סלע: לא הייתה הגבלה כזו גם כשזה היה - - -

רננה מיסקין: בעבר לא הייתה התייחסות לזה, אם אני לא טועה, ואחר כך הייתה התייחסות ספציפית, אבל היא הייתה ל-100.

תמי סלע: מעבר לזה הוועדה לא יכולה גם באזור מוגבל להגביל.

רננה מיסקין: מתחת לזה בעצם, להקטין יותר.

תמי סלע: כן, יותר חמור מזה היא לא יכולה, להקל היא יכולה.

רננה מיסקין: אגב, לא צריך לכתוב את זה שזה מרחק גדול יותר, כי זה במילא.

יעקב אשר: בשני המקרים האלה הוועדה יכולה להוסיף.

רננה מיסקין: בכל מקרה היא יכולה.

תמי סלע: נכון, כמו הקלות אחרות.

יעקב אשר: נכון, אבל זה חשוב לבהירות.

יעקב אשר: לפעמים גם אזרחים - - -

רננה מיסקין: לפעמים גם הם קוראים את החוק.

תמי סלע: לזה לא היו שינויים.

יעקב אשר: לפעמים גם הם קוראים אותו.

תמי סלע: גם ב-(2) בעמ' הבא, הוספנו פה את הגבלת התקהלות.

יואב סגלוביץ': תסבירי גם את (ט), לא הבנתי אותו.

יואב סגלוביץ': פעילות ספורט, מה הרעיון פה?

יעקב אשר: עשינו את זה כי הם רצו לכתוב 500, כי בספורט היה 500.

יעקב אשר: אמרנו שאנחנו מגבילים את כולם על ה-100, וברגע שוועדת השרים החליטה 500 אז היא תחליט את ה-500 ואין בעיה בזה.

יעקב אשר: זאת אומרת שעשינו את המינימום שאת זה ועדת השרים לא יכולה לקחת מאף אחד.

יואב סגלוביץ': היא יכולה לקחת, לא בחוק הזה.

תמי סלע: לא במסגרת ההגבלות על אזור המוגבל בחוק - - -

יואב סגלוביץ': אבל למה לא לתת לאנשים לרוץ 500 מטר?

יואב סגלוביץ': למה?

יואב סגלוביץ': אני לא מבין את ההיגיון.

רננה מיסקין: היא יכולה, זאת בדיוק הכוונה.

יעקב אשר: היא יכולה, זה בדיוק העניין.

יעקב אשר: רצינו לעשות את זה קווי לכולם.

מיכל גולדברג: אבל, אדוני, אני באמת לא רואה סיבה לשנות את ה-100 ל-500.

רננה מיסקין: כן, ל-500.

מיכל גולדברג: ועדת השרים לא צריכה, עם כל הכבוד, לדון ב-500 - - -

תמי סלע: אפשר להעביר את זה, כי עשו את ההבחנה בין ספורט להתאווררות אחרת.

תמי סלע: תמיד עשו איזושהי הבחנה ונתנו - - -

מיכל גולדברג: נכון, לא סביר לקיים פעילות - - -

יואב סגלוביץ': זאת הבחנה שהייתה גם לפני, אז חבל.

רננה מיסקין: אפשר להשאיר את זה על 500 גם מבחינתנו.

יואב סגלוביץ': את משנה את זה?

תמי סלע: החזרנו את פעילות הספורט ל-500.

יואב סגלוביץ': נוכל קצת לרוץ, הלוך חזור זה 1,000 כבר.

תמי סלע: אנחנו בעמ' 7 בנושא של "הגבלת התקהלות", שפה בעצם הרעיון היה שוועדת השרים כשהיא כבר קובעת אזור מוגבל היא שוקלת את הכול.

תמי סלע: אנחנו בתוספת של 3א1, שזה משהו שנכנס בחוק המסגרת ודובר כאן והגענו להסכמה בעניין הזה.

תמי סלע: אגיד שהסעיף בהצעת חוק סמכויות מיוחדות מנוסח קצת אחרת, זאת אומרת שהוא אומר איסור התקהלות.

יעקב אשר: אוי, באמת.

תמי סלע: הנוסח שהצעתי כאן מדבר על הגבלת התקהלות, כי בעצם הוועדה יכולה לקבוע את מה שרלוונטי לאותו אזור מוגבל.

יעקב אשר: בדיוק, אל תיכנסו לי לאחד ולשניים, באמת.

יעקב אשר: קודם שוועדת השרים תשבור את הראש.

יעקב אשר: היא יכולה, היא יכולה להחליט מה זה התקהלות.

תמי סלע: "הגבלה על התקהלות במבנה או בשטח פתוח שבאזור מוגבל", זה בסדר הנוסח הזה?

מיכל גולדברג: זאת לא ההגדרה של התקהלות?

רננה מיסקין: צריך הגדרה של התקהלות, אי-אפשר שזה יהיה בלי הגדרה.

תמי סלע: התקהלות זה אנשים בסמיכות שהם לא האנשים שגרים באותו מקום.

רננה מיסקין: אז צריכה להופיע פה הגדרה של התקהלות.

רננה מיסקין: חשוב לנו לציין שהגבלת התקהלות - - -

יעקב אשר: אז אנשים שנמצאים בסמיכות, אבל בלי מספרים, אל תתחילו משלוש או ארבע.

גאל אזריאל: צריך לשים לב שכרגע בכל דבר שמופיע בתקנות שעת חירום אלה יש לוועדת השרים בחירה בין מודלים, בין אפשרויות שונות.

יעקב אשר: אני יודע.

גאל אזריאל: והיא יכולה להקל משם.

גאל אזריאל: אבל אין דבר שכתבנו באופן פתוח וועדת השרים יכולה להחליט לבד.

גאל אזריאל: ולכן לגבי התקהלויות אני מציעה שאם זה יכנס, שנכניס את מה שרלוונטי כרגע.

תמי סלע: שני אנשים זאת לא התקהלות.

יעקב אשר: אז ההגדרה שאמרת, התקהלות של אנשים, איך אמרת את זה?

תמי סלע: הימצאות של אנשים בסמיכות, ובלבד שזה לא אנשים שגרים באותו מקום.

מיכל גולדברג: סליחה, אדוני, ההגדרה של התקהלות צריכה להיות שהייה בסמיכות של שני אנשים או יותר, למעט אנשים הגרים באותו מקום.

מיכל גולדברג: זו גם ההגדרה כפי שהיא בצו.

גאל אזריאל: במבנה או במקום פתוח?

מיכל גולדברג: היו תקופות שאכן אסרנו התקהלות ברמה הזאת.

גאל אזריאל: לא חשבנו להגביל במרחב הציבורי במקום פתוח מעבר לעשרה אנשים, זה מה שיש כרגע.

גאל אזריאל: יכול להיות שאם מכניסים את זה כרגע לתוך החוק - - -

יעקב אשר: אי-אפשר להגביל מעבר.

גאל אזריאל: מעבר לעשרה אנשים בחוץ - - -

יעקב אשר: אני רוצה שניים.

גאל אזריאל: זה 19 או 20 אנשים בהלוויה כדי שיהיה שוויון בין נשים לגברים כשצריך מניין של גברים.

יעקב אשר: לא הבנתי כלום.

נירית להב קניזו: מעבר לזה, אני רוצה להוסיף שצריך לנקוב במס' מכיוון שזאת עבירה פלילית, ואם לא נציין מס' זה לא יהיה ברור מבחינת הנורמה.

נירית להב קניזו: ואם רוצים בצורה יותר מפורטת אז אפשר להעלות הצעה.

יעקב אשר: מה היה בפעם הקודמת?

יעקב אשר: היה כתוב אחד או שניים באיזשהו מקום?

מיכל גולדברג: כן, היה כתוב, אדוני, בצו.

יעקב אשר: איפה?

יעקב אשר: באיזה צו?

מיכל גולדברג: בצו בידוד בית שמכוחו נאסרת כיום התקהלות.

מיכל גולדברג: וכאן גם המקום להדגיש שגם אם אנחנו מכניסים את זה לכאן, עדיין יש סמכות לקבוע איסור התקהלות באזור מסוים בלי להכריז אזור מוגבל, לפי צו בידוד בית, כפי שגם נעשה.

מיכל גולדברג: והעובדה שאנחנו קובעים את זה כאן, כאחת האפשרויות של ועדת השרים במסגרת ההכרזה על אזור מוגבל, לא גורעת.

יעקב אשר: אבל אם יש לכם את הכלי הזה - -

מיכל גולדברג: נכון, אדוני.

יעקב אשר: - - אז מה אכפת לך שכאן זה יופיע בצורה יותר מתונה?

רננה מיסקין: כל עוד זה לא גורע מהאפשרות לעשות את זה במקומות - - -

מיכל גולדברג: לא, להפך, אם כבר אנחנו מכריזים על אזור מוגבל יכול להיות שנצטרך את איסור ההתקהלות בצורה הכי קיצונית שלו, שזה איסור שהייה בסמיכות של שני אנשים או יותר.

גאל אזריאל: אני חושבת שמבחינת הפגנות זה גורם לנו לבעיות.

גאל אזריאל: הדבר הזה מונע הפגנות במחאות הציבוריות, אי-אפשר שיהיו שני אנשים.

יואב סגלוביץ': אין מצב להכניס את זה לפה.

תמי סלע: גם היום זה קיים, וכופים את זה היום מכוח סמכות של מנכ"ל משרד הבריאות בפקודת בריאות העם.

תמי סלע: הרעיון פה היה שאם ועדת השרים כבר באה להכריז על אזור מוגבל היא תשקול את מכלול ההגבלות שהיא רוצה, ולא יהיו שני מסלולים מקבילים, אחד של המנהל ואחד של ועדת השרים.

גאל אזריאל: אנחנו מדברים על המס'.

תמי סלע: אם אנחנו לא נוגעים בזה עכשיו זה אומר שנשארת הסמכות.

יואב סגלוביץ': אבל ההצעה פה איך לגעת בזה, המשמעות של הדבר הזה - - -

יעקב אשר: אז שתישאר להם הסמכות, אני לא רוצה לגעת בזה.

יעקב אשר: כי אני בעצם אומר שלא רק שאתם סגורים באותה עיר ובאותו מקום, וגם אם כולכם חולים בגלל שאתם סגורים, אז ההתקהלות הכי קשה של שניים, אחד וחצי עם חצי רגל קטועה, זה גם כבר לא טוב.

תמי סלע: אבל הם עושים את זה מכוח סמכות.

יעקב אשר: חבר'ה, אם יש לנו את הכלים למה אני צריך להכתיב את זה פה?

יעקב אשר: הם יכולים לקבל את ההחלטות שלהם עם זה, יש להם את הכלים.

תמי סלע: כן, אבל אתה לא רוצה שוועדת השרים, שהיא הגוף שעכשיו אנחנו קובעים, שהיא תסתכל על האזור המוגבל ועל מה שצריך לקבוע בו - - -

יעקב אשר: אם אני רוצה, אז אני רוצה כמו שאמרו מקודם, לא פחות מעשר, שוויון לנשים, שוויון לגברים.

יואב סגלוביץ': חופש להפגנות, לדוגמה.

רננה מיסקין: אבל אז אי-אפשר להחמיר על זה גם במקרים הכי חמורים כשאנחנו צריכים את זה.

יואב סגלוביץ': מה עם הפגנות?

יואב סגלוביץ': יש איסור הפגנה באזור המוגבל?

גאל אזריאל: אין איסור הפגנה.

יעקב אשר: אז תחליטו מה אתם רוצים.

יעקב אשר: האם אתם רוצים כאן התייחסות מקילה יותר?

מיכל גולדברג: אדוני, אז לא תהיה התייחסות.

מיכל גולדברג: אנחנו מבקשים שזה יישאר בלי הסעיף הזה, ללא הסעיף.

רננה מיסקין: להשמיט את סעיף 3א1.

גאל אזריאל: אנחנו נסדיר את המצב כך שלחברי הכנסת יהיה את כל השיקולים בפניהם.

יעקב אשר: גברתי, מה קורה אם הסעיף הזה מושמט?

גאל אזריאל: המצב המצוי כרגע הוא שוועדת השרים מכריזה על אזור מוגבל ויש לה אפשרות להחליט על הגבלות יציאה, הגבלות כניסה, והגבלת פעילות בתוך המקום, כולל סגירת עסקים.

יעקב אשר: מאה אחוז.

גאל אזריאל: במקביל, כרגע, כפי שאתם יודעים, הגבלה על התקהלויות באופן כללי בקשר לאזור המוגבל ובלי קשר לאזור המוגבל מוסדר.

יעקב אשר: יפה.

גאל אזריאל: אשמח להשלים.

גאל אזריאל: מוסדר בצו לפי סעיף 20 לפקודת בריאות העם, כלומר בסמכותו של מנכ"ל משרד הבריאות.

יעקב אשר: מצוין.

גאל אזריאל: בהצעת חוק המסגרת ההצעה היא שוועדת השרים תחליט בעצמה לגבי כל ההגבלות שיהיו באזור המוגבל כדי שהיא תבחן את כל המגבלות, כולל המידתיות יותר והמידתיות פחות, ככל שהן נדרשות.

יעקב אשר: אז נטפל בזה במסגרת.

יעקב אשר: גברתי, אעצור אותך, חבל, הבנתי.

יעקב אשר: אני מבין מהר כשמדברים לאט.

תמי סלע: וכשמכריזים על אזור מוגבל אז כמעט תמיד גם קובעים הגבלת התקהלות, נכון?

יעקב אשר: בדיוק.

תמי סלע: זה מה שקורה בפועל, אני שואלת.

יעקב אשר: תמי, אבל למה אנחנו שואלים?

יעקב אשר: החלטנו.

יעקב אשר: היא הסכימה שהסעיף לא יהיה.

תמי סלע: כדי להבין את המשמעות עד הסוף.

תמי סלע: זה לא שלא משתמשים בסמכות להגביל התקהלות באזור המוגבל.

יעקב אשר: לא אמרתי, אני לא עובד על אף אחד, אבל כשאני מביא את זה זה כמו סט.

יעקב אשר: זאת אומרת שזה חייב להיות כבר אי התקהלות של שניים, לא רוצה את זה.

יעקב אשר: זה הכול, חברים, מה קרה?

נירית להב קניזו: אדוני, עורכת דין לילך וגנר בזום, והיא מבקשת לדבר, אם אפשר לתת לה רשות דיבור.

יעקב אשר: בבקשה, עורכת דין וגנר.

לילך וגנר: שלום, להצטרף למה שגאל אמרה קודם.

לילך וגנר: הנושא של הגבלת התקהלויות במקומות מוגבלים הוא נושא שכרגע נמצא בצו הבידוד, אבל הוראות השעה האלה, שהמשמעות שלהן היא לא מקום מוגבל אלא הגבלות מקום במיקוד או מקום שיש בו סיכון, זה באמת יותר מידתי.

לילך וגנר: אבל היינו רוצים להסדיר את זה עכשיו כשיש לנו חקיקה ראשית של הכנסת כסמכות שדורשת התייחסות של שרים.

לילך וגנר: אנחנו לא רוצים להישען על מבנה שתלוי במנכ"ל משרד הבריאות, עם כל הכבוד למנכ"ל משרד הבריאות.

לילך וגנר: וברור לנו שהמנכ"ל פועל - - -

יעקב אשר: אז, גברתי, אמרתי את זה.

יעקב אשר: ברוך שכיוונתי לדעת גדולים או גדולות, אמרתי שבחוק המסגרת נסדיר את זה.

יעקב אשר: כרגע במערכות האלה - - -

תמי סלע: שזה גם אומר שהמנגנון של ההתייעצות עם הרשות המקומית לא חל לגבי איסור ההתקהלות.

יעקב אשר: אין לי בעיה עם זה.

יעקב אשר: אני חושב שאני צודק, נכון, יואב?

יואב סגלוביץ': כן.

יואב סגלוביץ': אני אגיד משהו אחד רק.

יואב סגלוביץ': תראו, הסיפור של ההתקהלויות הרבה יותר רגיש מכל יתר הדברים, כי פה באמת הממשלה יכולה להכתיב לי ולך ולכל אחד איפה מותר להיפגש ועל מה.

יואב סגלוביץ': ולכן זאת ראייה יותר רחבה.

גאל אזריאל: כרגע זאת סמכותו של מנכ"ל של משרד הבריאות.

יואב סגלוביץ': אין בעיה, והמנכ"ל יזהר יותר עכשיו מאשר ועדת השרים, כי קורים פה עוד כמה דברים.

יואב סגלוביץ': חוק הקורונה נמצא על השולחן, חוק המסגרת, נוכל לנהל שם דיון הרבה יותר עמוק, לשמוע על כל ההשלכות, על כל המשמעויות.

יואב סגלוביץ': אין לי עמדה אחת ערכית לפה או לשם.

יואב סגלוביץ': אני יודע שאי-אפשר לקבל את ההחלטה הזאת - - - להצבעה שנייה, שלישית על הדבר הזה.

יואב סגלוביץ': אי-אפשר.

יואב סגלוביץ': גם לא שמענו את כל הגופים שיש להם יד ורגל בסיפור.

תמי סלע: הדבר האחרון שנשאר לנו כאן זה הנושא שעלה פה של רשות - - -

יעקב אשר: אני שואל עכשיו שאלה דווקא את משרדי הממשלה, אתם היועצים שלי.

יעקב אשר: אני לא אוהב את המילה הזאת שניים ואחד וזה, אם ועדת השרים רוצה להחליט כאלה החלטות שיחליטו, אז כנראה שיש בידיהם מידע שבידי אין, ולכן אני לא אוהב את הדבר הזה ככה.

יעקב אשר: השאלה שלי אם בזה שזה לא מופיע כאן אני מרע מצב של משהו?

יעקב אשר: לדעתי לא.

מיכל גולדברג: לא, אדוני, המצב נשאר כפי שהוא היום.

יעקב אשר: בסדר, נקודה.

יעקב אשר: מצוין, תודה רבה.

יעקב אשר: את רואה, לפעמים אתם יועצים שלי גם כן.

גאל אזריאל: אנחנו כאן בשביל זה.

תמי סלע: מה שנשאר זה בעמ' 8 דבר שעלה פה, אבל אחר כך הוסבר לי שהוא לא מדויק.

תמי סלע: כתבנו "רשות תמרור מקומית".

יעקב אשר: מירה קיבלה תשובה לעניינים שלה.

יעקב אשר: חבר'ה, אל תסכסכו אותי עם מירה.

תמי סלע: היא לא הייתה.

יעקב אשר: כבר שנים אנחנו עם השלטון המקומי.

תמי סלע: היא נמצאת פה, לכן אני אסביר, כי לא כל - - -

יעקב אשר: מירה, ראית את הנוסח?

יעקב אשר: מקובל עלייך?

תמי סלע: אולי נירית תוכל להסביר.

מירה סלומון: אני מסתכלת עכשיו.

יעקב אשר: להקריא לך, מירה?

מירה סלומון: אני קוראת את זה ממש ברגעים אלה.

מירה סלומון: כיוון שבאמת היה דיון על הנושא הזה אתמול.

יעקב אשר: נכון.

מירה סלומון: "להורות לרשות מקומית לפעול במסגרת תפקידיו תפקידיה" - - -

תמי סלע: לא רק לרשות מקומית.

תמי סלע: כפי שהוצע גם בחוק המסגרת, בעצם זה נכלל בתוך גוף הצלה, שזה משהו שקיים היום בפקודת המשטרה.

תמי סלע: והוסבר לנו שלא תמיד הסמכות על כל הנושא של הסדרת התנועה נמצאת דווקא בידי רשות תמרור מקומית, אלא בידי הרשות המקומית עצמה.

יעקב אשר: "ובלבד שקיבל אישור קצין משטרה לעניין זה" בדברים שצריך, אולי, זאת אומרת על פי חוק.

מירה סלומון: כלומר, אנחנו שוב נמצאים במצב שבו השוטר וקצין המשטרה נותנים הוראה לרשות המקומית.

יעקב אשר: גם היום זה ככה, מירה, אם בא השוטר ואומר לכם לסגור מקום, אתם לא סוגרים?

מירה סלומון: לא תמיד יכול להיות לנו כוח אדם.

מירה סלומון: הנה, אנחנו נמצאים עכשיו בסיטואציה שוועדת הקורונה, למשל, החליטה לבקש מ-30% מכוח האדם של המגזר הציבורי לעבוד מהבית – כך קורה במגזר הציבורי, אני לא יודעת עדיין אם תהיה החלה על העובדים שלנו בהחלטה הזו, אבל נניח שכן – ואז ראש הרשות צריך את 70% מצבת כוח אדם לחלק לפי צרכיו, אז לא תמיד - - -

יעקב אשר: אז אפשר להוסיף ובמגבלות כוח האדם.

מירה סלומון: משהו כזה.

מירה סלומון: אנחנו בכל זאת בסיטואציית חירום לא רגילה, לא שגרתית, להתייחס לפקודת המשטרה כמשהו שמסדיר את כל מקרה החירום שבעולם זה לא מעשי.

מירה סלומון: אנחנו בסיטואציה מיוחדת שבה כוח האדם שלנו מוגבל.

יעקב אשר: אגיד לך למה, בגלל שאם זאת עיר שנמצאת באזור אדום אז אל תשכחי שיכול מאוד להיות שחלק מהפקחים שלה בבידוד, יכול להיות שחלק גדול לא באים לעבודה בגלל בעיות כאלה ואחרות.

יעקב אשר: אומרת מירה, ברגע שאתם כותבים את זה בצורה הזאת זאת אומרת שראש העיר עצמו יבוא לעשות את עבודת השיטור.

נירית להב קניזו: אדוני, אפשר להתייחס?

יעקב אשר: יש פתרון?

נירית להב קניזו: קודם כול שוב אני אחזור על זה שפקודת המשטרה נותנת את אותה סמכות בדיוק למשטרת ישראל במקרה של אירוע אסון המוני.

יעקב אשר: נכון.

נירית להב קניזו: ואומנם אמרנו שהפרק הזה לא מתאים בכללותו בגלל כל הסמכויות המאוד רחבות שלא קשורות לאירוע הקורונה, אבל המאפיין הספציפי הזה כן רלוונטי לרשות המקומית.

נירית להב קניזו: כלומר, אם היינו מחילים את הפרק של פקודת המשטרה של אסון המוני אז המשטרה הייתה יכולה להורות בדיוק באותו נוסח לרשות המקומית.

יעקב אשר: הייתי מוריד את "תפקידיה".

נירית להב קניזו: עכשיו פה מה שעשינו זה צמצמנו את הסמכות שלה ביחס לגופי הצלה אחרים.

יעקב אשר: הייתי מוריד את "תפקידיה" ומשאיר רק "סמכויותיה".

יעקב אשר: אולי אפשר שאלה, אני מנסה להביא פתרון, כי יש פה איזו בעיה.

יעקב אשר: "סמכויותיה" אני מבין, "לפעול במסגרת סמכויותיה לעניין הסדרי תנועה ברשות המקומית", זה בסדר.

יעקב אשר: כשאת נכנסת למילה "תפקידיה", זאת אומרת שמחר יבוא איזה פקד במשטרה או מנהל תחנה ויגיד: חבר'ה, אני הוצאתי את השוטרים שלי לחופש, אתם העירייה חייבים לעשות את זה.

יעקב אשר: יש פה איזשהו טשטוש גבולות בעייתי.

נירית להב קניזו: זה בלתי אפשרי בגלל שלרשות המקומית אין סמכות חוץ מאשר לשים את המחסום.

נירית להב קניזו: אין לה סמכות שימוש בכוח, אין סמכות לדרוש הזדהות ולדרוש מסמכים.

יעקב אשר: אז היא צריכה לפעול על פי סמכויותיה.

יעקב אשר: מה הבעיה לפעול?

יעקב אשר: אל תכתבו "תפקידיה".

נירית להב קניזו: "לפעול במסגרת סמכויותיה", בסדר.

תמי סלע: "במסגרת סמכויותיה", נראה לי שזה נותן את המענה.

יעקב אשר: מקובל.

נירית להב קניזו: מקובל, כן.

יעקב אשר: הנה, תקשיבו לי, רק תקשיבו, לא חבל לכם על הקול שלי?

מיכל גולדברג: מקובל.

יעקב אשר: תודה.

מירה סלומון: אדוני, אני שוב אומרת בכל זאת, להוריד את "תפקידיה", להשאיר "סמכויותיה" זה דבר חשוב, אבל שוב, לדבר איתנו על אירוע המוני כאילו אנחנו נמצאים בסיטואציית חירום של שגרה – גם אני יודעת לחזור על עצמי, אגב נציגי המדינה.

יעקב אשר: מירה, מירה.

מירה סלומון: לדבר איתנו על אירוע המוני כשאנחנו נמצאים במשבר בריאותי זה לא ברור שיש לנו כוח אדם מתאים לזה.

יעקב אשר: גברת שלטון מקומי.

מירה סלומון: זה לגזור גזירה לא שווה.

יעקב אשר: גב' סלומון.

מירה סלומון: כן, אדוני.

יעקב אשר: תיקנו את זה בצורה המיטבית, לדעתי.

יעקב אשר: מה שאת אומרת זה יהיה נושא שאחרי הקורונה נעשה שולחן עגול של משרדי הממשלה עם השלטון המקומי בוועדת החוקה.

יעקב אשר: אפילו לא בוועדת הפנים, מה את אומרת?

יעקב אשר: תודה רבה.

מירה סלומון: אם יישאר כוח אדם, אדוני.

יעקב אשר: תודה, מירה.

תמי סלע: אז זה בעצם לעניין אזור מוגבל.

יעקב אשר: בואו ננצל את הכמה דקות שאין לנו.

תמי סלע: לגבי המלוניות, בכל מקרה בהצבעה יהיה נוסח סופי - - -

יעקב אשר: אני מבקש שבנוסח תנסו לגמור את העניין הזה עם "ככל האפשר", ואין לי שום בעיה שתוסיפו שורה על חשבוני.

יעקב אשר: מצד הרשות או מצד ראש הרשות.

תמי סלע: מצד הרשות.

רננה מיסקין: אבל אם נעשה ניסיון, למשל, לתפוס אותם בטלפון וניסו והתקשרו והתקשרו והתקשרו?

יעקב אשר: האמיני לי, האמת היא שהיום הרי יש כל כך הרבה מיילים ודברים מהסוג הזה.

יעקב אשר: תקשיבי, ראש רשות, אף אחד הרי לא בדק פה מה ניסו, עם מי ניסו, איך ניסו.

יעקב אשר: תקשיבי לי, האמיני לי, אף אחד לא ילך ליפול בשטות הזאת, כי לא יהיה גם ראש רשות אחת שבסופו של יום גם לא יכתוב את הפרטים שלו, כי אחרת התושבים שלו ישחטו אותו.

יעקב אשר: אני אומר לכם עוד פעם, תמצאו משהו סביר.

תמי סלע: עדיף לא לכתוב את זה בכלל, שזה יישאר עם התייעצות, והקווים הרגילים.

יעקב אשר: לא, לא לכתוב בכלל, יש דברים שאני כן רוצה שיהיו כתובים.

תמי סלע: לא לכתוב "ככל האפשר".

יעקב אשר: אבל התייעצה ככל האפשר זה משהו שמטיל דופי במשרדים ולא בראש העיר, האמיני לי.

יעקב אשר: ככה אני מבין את זה, ואני לא כל כך חכם.

יעקב אשר: תמצאו פתרון.

יעקב אשר: אנחנו יודעים למה שנינו מתכוונים.

תמי סלע: יש לנו זמן להסתכל על המלוניות?

יעקב אשר: אתם רוצים משהו?

יעקב אשר: יש לנו את האנשים של המלוניות על הקווים?

יעקב אשר: אבל אין לי נוסח.

יעקב אשר: יכול להיות או שאני טועה?

יעקב אשר: בידוד לבידוד, מה שנקרא, בידוד במקום בידוד, זה בא ביחד?

תמי סלע: לא.

יעקב אשר: מצוין, זה החדש.

תמי סלע: השינוי שיש כאן הוא בעצם בעמ' 3 בפסקה (2) ו-(3), השאר לא השתנה.

יעקב אשר: קודם כול ברור שעל הבידוד מחו"ל ירדה החובה למלונית, נכון?

תמי סלע: לא, אמות המידה הן אותן אמות מידה לחוזר ולאדם שמצוי בישראל, שזה אומר שלא ניתן לקיים את הבידוד בביתו או במקום שעומד לרשותו.

יעקב אשר: אם לא ניתן.

תמי סלע: שהגורם המוסמך להורות שוכנע שלא ניתן, והנטל הוא על הגורם המוסמך להורות ולא על האדם לשכנע.

תמי סלע: הוספנו הוראה שבעצם מבוססת על הצעת חוק המסגרת לגבי חוזר שהוא קטין, ובהקבלה גם אדם שמצוי בישראל שהוא קטין – "לא יורה.

תמי סלע: ..

תמי סלע: על שהייתו במקום לבידוד מטעם המדינה, אלא בנסיבות מיוחדות" - - זה בלי ההורה, - - "ולאחר שווידא כי אין בשהייתו של הקטין במקום לבידוד מטעם המדינה כדי לפגוע בטובת הקטין; והוא רשאי להורות על תנאים לשהייתו של הקטין במקום לבידוד מטעם המדינה, בשים לב לצורך להבטיח את שלומו ואת טובתו של הקטין.

תמי סלע: "

יעקב אשר: רגע, הקטין הזה בא בלי הוריו?

תמי סלע: זה רק מעל גיל 16.

תמי סלע: מתחת לגיל 16 בכלל לא יהיה, זה לא מופיע פה, את זה עדיין לא הספקתי להכניס.

תמי סלע: זאת אומרת שרק מעל גיל 16.

תמי סלע: והדבר השני - - -

יעקב אשר: שני זה עם מוגבלות.

תמי סלע: שאם החוזר הוא אדם עם מוגבלות - - -

יעקב אשר: הפצתם את זה כדי לראות אם יש איזשהו - - -

תמי סלע: זה בתיאום עם נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, זה מקובל על משרד הבריאות.

יעקב אשר: בסדר גמור.

תמי סלע: אבל זה עוד לא הופץ, כי זה הודפס רק עכשיו לישיבה.

תמי סלע: "היה החוזר אדם עם מוגבלות לא יורה הגורם המוסמך על שהייתו במקום לבידוד מטעם המדינה, אלא לאחר שווידא כי המקום לבידוד נגיש בהתאם להוראות לפי חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות, וניתן בו מענה שתואם את צרכיו של אותו אדם, לאחר ששוכנע כי הבידוד באותו מקום לא יגרום נזק לאותו אדם.

תמי סלע: " זה בהתאמה גם לעניין אדם שמצוי בישראל והוא לא חוזר.

יעקב אשר: יש פה התייחסות לעניין הזה של הנושא שדובר קודם, שאם יש את אותו קריטריון של 50% ממשפחה, זה קשור לחוק פה?

תמי סלע: זה לא נמצא בתוך החוק.

מיכל גולדברג: לא, זה לא קשור לחוק פה.

יעקב אשר: זאת אומרת שאין מגבלה במה שכתוב כאן, שאוסרת להביא אנשים בריאים למקום בידוד.

מיכל גולדברג: לא, אין בחוק כאן הגבלה.

יעקב אשר: זאת אומרת שאין לי פה משהו שמגביל את זה, נכון?

מיכל גולדברג: לא, כי החוק הזה מדבר על מתי אנשים חייבים ללכת לבידוד.

יעקב אשר: או, ולכן עכשיו אני מגיע לעוד דבר.

מיכל גולדברג: יש הרבה סיטואציות שאנשים הולכים מרצונם, רוב הסיטואציות, כמעט כולן, וזו השאיפה, שאנשים ילכו מרצונם למלונות בידוד, למלונות חולים.

יעקב אשר: נכון.

מיכל גולדברג: הוועדה לא מעוניינת.

יעקב אשר: אבל את מטפלת פה גם במקרה שזה לא רצונם, נכון?

תמי סלע: בעיקר כשזה לא רצונם.

מיכל גולדברג: זו המטרה של החוק.

יעקב אשר: יפה, איפה הסעיף הרלוונטי לזה?

יעקב אשר: תכף אשאל אותך שאלה, ולכן אני שואל.

מיכל גולדברג: סעיף 3, אדוני – "בידוד מטעם המדינה של אדם המצוי בבידוד.

מיכל גולדברג: "

תמי סלע: 2 לעניין חוזר ו-3 לעניין מצוי בישראל.

יעקב אשר: " 3 רופא מחוזי או רופא ראשי של קופת חולים רשאי להורות לאדם המצוי בבידוד כי ישהה במקום לבידוד מטעם המדינה" - - - אני חושב שפה צריך להיות גם שהוא יכול להורות למשפחה שבה יש – כרגע בקריטריונים שלכם, זאת אומרת שזה צריך להיות גם החלק הזה של להורות גם לאימא שחולה לצאת עם ילדיה לבידוד אם הוא רואה שהבידוד בבית הוא לא בידוד מיטבי.

יעקב אשר: עוד לא קראתי את כל זה כרגע.

מיכל גולדברג: אני לא חושבת, כי הבעיה שהסעיף מדבר על סמכות לכפות בידוד, וודאי שלא נרצה לכפות בידוד בסיטואציה כזאת.

מיכל גולדברג: לא נוכל, זה בעייתי לכפות בידוד על אדם שלא חייב.

מיכל גולדברג: אני לא חושבת שאפשר לקבוע הוראה כזאת.

יעקב אשר: אבל מה קורה, למשל, כשאנחנו באים לכפות בידוד, כשאנחנו לא רוצים להשתמש בזה – ואני יודע שגם הרופאים המחוזיים לא אוהבים להשתמש בכפייה הזאת, וזה בסדר וזה מצוין – מה קורה במצב שבו רוצים לקחת את המבודד, אבל אומרים לאימא: את המבודדת כרגע, או לא המבודדת, יותר נכון החולה, אנחנו מוציאים אותך.

יעקב אשר: אבל היא אומרת: אני לא יכולה להשאיר את שלושת הילדים הקטנים שלי בבית.

יעקב אשר: אז איך תכפו עליה בידוד?

יעקב אשר: נגיד שצריך להגיע לכפייה, משהו פה חסר לי בעניין הזה, כי אתם מאפשרים, המדינה עשתה את זה כבר, וגם אמרה אתמול לד"ר עזרא שגם הולכים לעשות את הלאה.

מיכל גולדברג: לכן בסיטואציות האלה באמת לא יוציאו את האימא למלון.

יעקב אשר: זה לא נכון, הוציאו.

מיכל גולדברג: הסיטואציה שדיברו עליה הפוכה.

מיכל גולדברג: הבקשה שעלתה כאן, שיוציאו את כל המשפחה, שהמדינה לא מוציאה למלון.

מיכל גולדברג: זאת אומרת שבאו כאן באיזו טענה נכונה, תוציאו אותם.

יעקב אשר: לא בטענה, זה הפוך.

יעקב אשר: באים לזוג הורים שיש להם חמישה ילדים בבית, ואומרים להם: אתם שניכם חולים, עופו למלון.

מיכל גולדברג: אז זו תהיה סיטואציה שלא יגידו להורים.

יעקב אשר: למה?

מיכל גולדברג: החוק יכול לכתוב בסיטואציה כזו אולי שאין מקום להורות על בידוד במלון.

יעקב אשר: או שיורו לצאת למלון שהוא מעורב.

יעקב אשר: יש מלון מעורב.

מיכל גולדברג: אין מלונות מעורבים.

מיכל גולדברג: יש מלונות לחולים ויש מלונות למבודדים.

תמי סלע: למה?

תמי סלע: הוא אמר פה.

יעקב אשר: הוא אמר, חבר'ה, אתם לא מסונכרנים.

תמי סלע: הגורמים מטעם פיקוד העורף , של המל"ל, הוא אמר את זה.

יעקב אשר: אפשר יהיה להעלות את גב' עזרא או מישהי אחרת?

יעקב אשר: אתם פשוט שוכחים מה נאמר פה אתמול.

הדר אלעד: אני נציג מטעמה, אני יכול להתייחס.

הדר אלעד: קודם כול, מעולם לא הכרחנו אף אחד לצאת למלון, זה בתור התחלה - -

יעקב אשר: מצוין.

הדר אלעד: - - ובניגוד מוחלט לעמדתנו.

הדר אלעד: את אף אחד לא הכרחנו, גם לא נכריח.

הדר אלעד: אנחנו מציעים עזרה, ממליצים, לא מכריחים, זה בתור התחלה.

הדר אלעד: יש שני סוגי מלונות, יש מלונות למבודדים ויש מלונות לחולים.

הדר אלעד: לצערי הרב, במלונות למבודדים היום פיקוד העורף מוכן לקבל אך ורק חוזרי חו"ל.

הדר אלעד: זאת אומרת שגם כשאנחנו מבקשים לקבל לשם אנשים שמבחינה סוציאלית לא יכולים לקיים בידוד ביתי אנחנו נענים בשלילה, וגם הרשויות המקומיות ומשרד הפנים לא מובילים אותם למלונות האלה.

הדר אלעד: זאת אומרת שבפועל מלונות הבידוד הם אך ורק לחוזרי חו"ל.

הדר אלעד: זאת המציאות הנוהגת, לצערי הרב.

יעקב אשר: אבל היום כשאין הרבה?

הדר אלעד: והבעיה של כל אותם אנשים שבאמת צריכים בידוד ואין להם תנאים לא באה על פתרונה.

יעקב אשר: קודם כול, לדעתי אין הרבה חוזרי חו"ל כבר שהולכים ישר למלונות.

הדר אלעד: א'.

הדר אלעד: אתה צודק, ו-ב'.

הדר אלעד: אני לא אומר שאין מקום, יש מקום במלונות.

יעקב אשר: בדיוק.

יעקב אשר: ודבר שני, אני מוכרח לומר לך, כדי שישמעו את זה ממשרד הבריאות, אני תומך בכל מילה שאתה אומר בגלל שאין שום סיבה בעולם שאם אדם בגלל בעיה סוציאלית או בעיה משפחתית כזו או אחרת לא יכול להיות בבידוד, למה שהוא לא יהיה בבידוד?

יעקב אשר: הוא לא צריך לנסוע לחוץ לארץ בשביל זה ולחזור.

הדר אלעד: אז אני רק מעדכן אותך, ראש הוועדה, שלצערי הרב, מלונות הבידוד, בגלל גורמים אחרים שמקשים אלינו, משרתים אך ורק חוזרי חו"ל.

הדר אלעד: מאוד קשה להכניס לשם מישהו אחר.

הדר אלעד: גם נשארנו אגב עם מלונות אחרים - - -

יעקב אשר: אתם שומעים את הבעיות הללו?

גאל אזריאל: אני רוצה להבהיר, ברגע שהותקן צו הבידוד בפעם הראשונה הוכנס סעיף כזה שמאפשר למי שאין לו יכולת לשהות בבידוד בביתו או במקום שעומד לרשותו, תהיה חובה על המדינה לספק לו מקום לבידוד מטעם המדינה במימון המדינה.

גאל אזריאל: לא היה צריך תקנות שעת חירום בשביל הדבר הזה, כי זאת חובה על המדינה לספק את זה לאזרח, זאת לא הגבלה לאזרח.

תמי סלע: והסעיף עדיין קיים שם.

גאל אזריאל: הדבר הזה קיים, מופיע, וולונטרי, לא צריך תקנות שעת חירום עליו.

יעקב אשר: איפה הוא מופיע?

יעקב אשר: ב-?

גאל אזריאל: בצו הבידוד.

גאל אזריאל: בצו שמחייב את האדם לשהות בבידוד.

יעקב אשר: בידוד שלא קשור דווקא לקורונה.

גאל אזריאל: לא, שקשור לקורונה.

תמי סלע: בצו שהוצא - - -

גאל אזריאל: ברגע שמנכ"ל משרד הבריאות הוציא בפעם הראשונה חובה לשהות בבידוד למי שהיה במגע הדוק עם חולה נכתב סעיף כזה.

יעקב אשר: זה משהו שעבר דרכנו או לא?

תמי סלע: לא, משרד הבריאות הוציא, זה צו של המנכ"ל.

גאל אזריאל: כי כמובן שזאת חובתה של המדינה לספק מקום שאפשר לשהות בבידוד.

יעקב אשר: מכוח צו בריאות העם?

גאל אזריאל: כן.

תמי סלע: פקודת העם.

יעקב אשר: אה, פקודת העם.

יעקב אשר: אני אוהב את הפקודה הזאת, הם פשוט חביבים כאלה.

הדר אלעד: אשמח להמשיך, ראש הוועדה.

יעקב אשר: שנייה.

גאל אזריאל: רק אשלים.

גאל אזריאל: תקנות שעת חירום אלה הותקנו כדי לתת את הסמכות לריבון, למדינה, לחייב אנשים להיות בבידוד במקום אחר שהוא לא בית המגורים שלהם במקרה שהבית שלהם לא מתאים לבידוד, ושהם גם לא עושים את זה וולונטרי.

יעקב אשר: אבל זה מה שאומר נציג משרד הבריאות, שלא עושים את זה בכוונה.

יעקב אשר: אם יש מישהו מפיקוד העורף או מהמל"ל שיכול לענות על העניין הזה אני אשמח.

יעקב אשר: תמשיך, בבקשה, אדוני.

הדר אלעד: החלק השני של המלונות אלו מלונות לחולים, מלונות החלמה.

הדר אלעד: יש כיום ארבעה מלונות כאלה, חלק כבר מלאים, אין שם עוד הרבה מקום.

הדר אלעד: במלונות האלה בשאיפה אנחנו רוצים להכניס רק חולים כדי שחולים לא ידביקו בריאים.

הדר אלעד: אבל כבר המון זמן זאת לא המציאות, בפועל יש שם אוכלוסייה מעורבת בגלל התמונה שציירת של משפחות מעורבות שבהן חלק מהאנשים חולים וחלק מבני המשפחה בריאים.

הדר אלעד: ולכן קבענו איזשהו כלל שלפחות 50% מבני המשפחה ולפחות הורה אחד צריכים להיות חולים, ואז האנשים האלה נכנסים לתוך מלונות ההחלמה.

הדר אלעד: אנחנו מבקשים כמובן שהבריאים לא יסתובבו שם כדי להקטין את הסיכון להדבקה, החולים יותר חופשיים בתנועה.

יעקב אשר: אז צריכים להיות הרבה צימרים כאלה.

הדר אלעד: אלה המקומות שבאמת נכנסים אליהם כל אותם מה שאנחנו מכנים משפחות מעורבות כשלפחות הורה אחד חולה ולפחות 50% מכלל בני המשפחה חולים.

הדר אלעד: אין לנו הרבה מקום, כי אין מספיק מלונות בעת הזאת.

יעקב אשר: אז נאמר או לא נאמר?

מיכל גולדברג: כן, אדוני.

מיכל גולדברג: צר לי כרגע - - -

הדר אלעד: אבל אנחנו מכניסים לשם.

הדר אלעד: עוד פעם אני אומר, מעולם לא הכרחנו ומעולם לא חייבנו, אנחנו משתדלים לשמור את המלונות האלה באמת למצבים שבהם אנחנו מתרשמים שהמשפחה לא מקבלת את הסיוע הנדרש, ואין לה תנאים מתאימים להתבודד בביתה.

יעקב אשר: הבנתי אתמול שגם הקריטריון הזה של 50% הוא קריטריון כללי, אבל אם יש באמת מקרים מיוחדים אז יודעים גם למצוא את הפתרון לזה.

הדר אלעד: אנחנו חורגים במקרים מסוימים גם מהקריטריון הזה.

יעקב אשר: בסדר גמור.

הדר אלעד: שוב, אנחנו משתדלים להפסיק בעבורנו את הסיכון שכרוך בלהכניס אנשים בריאים למלון של חולים.

הדר אלעד: זאת אומרת, מצב שבו יש בן משפחה אחד חולה ועוד שמונה בריאים, להכניס שמונה בריאים למלון של חולים נראה לנו סיכון לא סביר.

יעקב אשר: זה נכון, אבל לפעמים זה יכול להיות.

יעקב אשר: הבנתי, ואמר את זה נציג המל"ל אתמול, שמה שהם עשו, שהיו מקומות שבהם זה התחלק יותר כביתנים, ואז הצליחו לעשות את זה כבידוד משפחתי.

גאל אזריאל: נציג המל"ל עכשיו מנסה לעלות בזום ולדבר, אם אפשר לתת לו זכות דיבור.

יעקב אשר: כן, בבקשה.

יעקב אשר: יש לך עוד משהו שאתה רוצה להוסיף?

הדר אלעד: אני רק רוצה לשקף לך את תמונת המצב.

הדר אלעד: בגלל שהמשק נפתח ויש תיירות פנים אין הרבה מלונות שהיום מוכנים להתגייס למשימה.

יעקב אשר: אני יודע, לצערי.

הדר אלעד: וזאת בעיה, כי פשוט בפיקוד העורף ובמשרד הביטחון מי שעוסק בזה מאוד מתקשה לגייס עבורנו מלונות, ומס' המקומות מצומצם והולך להיגמר.

יעקב אשר: יותר קל לעשות סגר בעיר.

הדר אלעד: בקיצור, לא נוכל לספק, ככל הנראה, את המענה כמו שסיפקנו בסיבוב הראשון.

יעקב אשר: ואז כשאין לנו ברירה אז עושים סגר כי זה הכי קל.

יעקב אשר: לא אתה, אתה לא בתפקיד שלך לעשות סגר.

הדר אלעד: אני רק רוצה להציף את הבעיה, רק שתדע.

יעקב אשר: מאה אחוז.

יעקב אשר: זאת הבעיה, שאני יודע.

יעקב אשר: המידע שלי הוא הבעייתי מבחינתי.

יעקב אשר: רצית לתקן, להוסיף משהו?

יעקב אשר: מישהו מהמל"ל איתנו?

יעקב אשר: מרדכי, מה שלומך?

מרדכי כהנא: שלום, בסדר, ברוך השם.

מרדכי כהנא: הרגע הצטרפתי.

יעקב אשר: אם אתה כבר על הקו תספר לנו, שאלנו שאלה אחת, האם משהו בתקש"ח הזה שנמצא כרגע להארכה אצלנו צריך להתייחס באיזושהי צורה לקטע הזה שאפשר יהיה להכריח משפחות, גם מעורבות, לעבור או לא להכריח?

יעקב אשר: אנחנו לא רוצים להכריח.

יעקב אשר: האם צריך משהו שזה יבוא לידי ביטוי בתקש"ח הזה?

יעקב אשר: ואם לא, אז יש לי כמה שאלות אחרות אליך על מה שקורה במצב בשטח.

מרדכי כהנא: לעניות דעתי בכלל בכלל לא צריך להכריח אף אחד.

מרדכי כהנא: זה אף פעם לא נכון להכריח, בטח לא חולים, כי אז אנשים פשוט יעלימו את עצם העובדה שהם חולים.

יעקב אשר: את המחלה, נכון.

מרדכי כהנא: כמו שאנחנו רואים עכשיו, במוסדות מסוימים אנשים לא הולכים להיבדק כי הם מפחדים לגלות שהם חולים.

מרדכי כהנא: אז אני ככה, אבל יכול להיות שאני טועה.

יעקב אשר: אבל השאלה אם משהו בתקש"ח כן צריך להתייחס לזה או שלא להתייחס לזה?

מרדכי כהנא: בתקש"ח לעניות דעתי מה שצריך להתייחס זה שיש אפשרות לפנות משפחות מעורבות.

יעקב אשר: אז את זה אני שואל.

מרדכי כהנא: כן, להתייחס לזה, כדי שבסוף לא יגידו שבמשפחה מעורבת מפנים רק את החולים.

יעקב אשר: אתם שומעים, משרדי הממשלה?

מרדכי כהנא: לפנות את המשפחה בתנאים שמשרד הבריאות מתנה.

יעקב אשר: יקבע.

יעקב אשר: תחזור על העמדה הזאת עוד פעם שמשרדי הממשלה ישמעו אותך ביחד איתי.

מרדכי כהנא: לעניות דעתי צריך שיהיה בתוך החוק סעיף שאומר שבמשפחות מעורבות, כלומר שיש שם חלק חולים וחלק שאינם חולים, יש לאפשר פינוי גם של הבריאים, כמובן בכל ההתניות של משרד הבריאות.

יעקב אשר: על פי אישורים של משרד הבריאות, וכו'.

תמי סלע: זאת גם הכוונה, אבל את זה יש בסעיף - - -

גאל אזריאל: אני שוב מבקשת להבהיר, תקנות שעת החירום לא מדברות על אפשרות הפינוי או על הסכמה, אלא מדברות על כפייה, להבדיל מצו הבידוד ומנהלים של משרד הבריאות.

מיכל גולדברג: אדוני, אם המל"ל חושב שראוי לעשות כך שיתכבד ויעשה.

גאל אזריאל: זה בוודאי לא חלק מהצעת החוק הממשלתית.

יעקב אשר: אתם חושבים שאין מקום?

מיכל גולדברג: אין מקום, אדוני.

גאל אזריאל: לא, אין מקום לעשות את זה.

מיכל גולדברג: זה לא עניין לחקיקה - - -

יעקב אשר: השאלה, מרדכי, אם אתה רואה בזה איזושהי בעייתיות, זאת אומרת שיכולים מחר להיתקל בה בפועל כשבאים לפנות, כי אתם באים לפנות ופיקוד העורף מגיע לפנות בסוף.

מרדכי כהנא: כן, אבל כל הפינויים לא היו פינויים בכפייה.

מרדכי כהנא: בהתחלה כשהתחילו לפנות, ופינו - - -

גאל אזריאל: ולכן הם לא רלוונטיים לתקנות.

יעקב אשר: ולכן היא אומרת שזה לא רלוונטי לתקנות.

מרדכי כהנא: צריך לקבוע בתקנות שיהיה - - -

מיכל גולדברג: אז תקבעו את זה.

מיכל גולדברג: אתה במל"ל תקבעו את זה, ואפשר, לא צריך בשביל זה חוק.

מיכל גולדברג: כדאי שתדבר עם - - -

גאל אזריאל: החוק עוסק בכפייה, הוא לא עוסק במתן אפשרות לאנשים.

גאל אזריאל: אם אתם רוצים לחייב בתוך הממשלה, שמשרדי ממשלה ייתנו, שהמדינה תממן למשפחות שלמות גם אם לא חלה עליהן חובת בידוד.

גאל אזריאל: אפשר לעשות את זה בתוך הממשלה ולא צריך לכתוב את זה בחוק הזה, שלא עוסק בפינוי וולונטרי.

מיכל גולדברג: יש נציג של האוצר, כי יש בו גם היבטים תקציביים, כמובן.

 << דובר >> גדעון מרץ: אני גם מבקש להתייחס אם אפשר.

יעקב אשר: שלום לאדוני, בבקשה.

 << דובר >> גדעון מרץ: אני חושב שהאזכור של משפחות מעורבות לא נדרש.

 << דובר >> גדעון מרץ: החוק באמת כמו שנאמר פה מדבר בעיקר על העניין של הכפייה.

 << דובר >> גדעון מרץ: אם הממשלה תחליט שהיא רוצה לפנות כמו שמשרדי ממשלה התגייסו עד היום ויהיו מקומות פנויים בבתי מלון, אז הנושא הזה יטופל.

 << דובר >> גדעון מרץ: אני לא חושב שיש צורך בהכנסת האירוע הזה לתוך התקנות עצמן, לתוך החוק, החקיקה, זה לא נדרש.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: מרדכי, יש לך עוד משהו להוסיף?

מרדכי כהנא: לא, רק אמרת שרצית לשאול עוד כמה שאלות.

יעקב אשר: כן, סתם, היה פה מקודם נציג משרד הבריאות, האם יש מלונות בדרך שנמצאים איתם בקשר?

יעקב אשר: כי הוא אומר שכבר אין הרבה מקום בארבעת המלונות הקיימים.

יעקב אשר: הכללי, לכל הציבורים אני שואל.

מרדכי כהנא: א'.

מרדכי כהנא: עלינו לשישה היום, עוד שניים נפתחו, עוד אחד נפתח, ועוד אחד בדרך להיפתח, ואנחנו בחוזים נצורים עם עוד מלונות.

מרדכי כהנא: אנחנו בתהליך מול ניר עצמון ובתהליך עם עוד כמה מלונות, ונפתח אותם על פי הצורך.

מרדכי כהנא: אבל אנחנו מכינים, יש לנו במחסניות עוד מלונות.

יעקב אשר: ויש כבר פינוי בפועל?

יעקב אשר: אנשים פונו מהאזורים האלה?

מרדכי כהנא: בוודאי שיש פינוי.

מרדכי כהנא: בטח.

יעקב אשר: כמה פונו?

מרדכי כהנא: תוך כדי הדיון כשחבר הכנסת מלכיאלי העלה איזה משהו, כבר היה אמבולנס בדרך לבחורי ישיבות לפנות אותם.

יעקב אשר: אבל מעבר לזה, תושבים וכו', יש פינוי?

יעקב אשר: זאת אומרת שזה נעשה?

מרדכי כהנא: בוודאי שזה נעשה, בוודאי.

מרדכי כהנא: סוגרים את המעגל, פיקוד העורף מול קופות החולים, פיקוד העורף מפנה אותם, בוודאי.

יעקב אשר: תודה רבה למל"ל, תודה רבה לך.

יעקב אשר: יש לנו עוד משהו או שסיימנו?

יעקב אשר: סיימנו ונתכנס כנראה להצבעות בעזרת השם מחר.

יעקב אשר: אני מבקש להוציא את הנוסח, אבל אני מבקש לפני כן למצוא את הפתרון.

יעקב אשר: גור, אני מעדכן גם אותך, ואת תמי.

תמי סלע: בעניין ההתייעצות עם הרשויות המקומיות.

יעקב אשר: יש פה איזה משפט שלא מסתדר לנו, תשבו על זה ביחד, תמצאו את זה.

יעקב אשר: ואני מבקש להראות לי את זה קודם אם אפשר.

יעקב אשר: בסדר?

יעקב אשר: תודה רבה לכם.

יעקב אשר: הישיבה נעולה.